Провадження № 2/755/5719/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

"17" грудня 2013 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко
В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду. В приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва,
цивільну справу за позовом: Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк»,
звернулося до Дніпровського районного
суду м. Києва з позовом, в якому просить
суд: стягнути з ОСОБА_2 на його користь
заборгованість за кредитним договором
№ DNH4КS12920346 від 12 вересня 2005 року у
розмірі 23 496 гривень 11 копійок та
судовий збір у розмірі 234 гривні 96
копійок.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідно до
укладеного договору № DNH4КS12920346 від 12
вересня 2005 року ОСОБА_2 12 вересня 2005
року отримав кредит у розмірі 5427, 27
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним і
банком договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов. У
порушення норм закону та умов договору
відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав. У
зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 29 липня 2013 року
має заборгованість - 23 496 гривень 11
копійок, яка складається з наступного:
1642 гривень 37 копійок - заборгованість
за кредитом; 7609 гривень 80 копійок -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 12648 гривень 89
копійок - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; а
також штрафи відповідно до пункту 5.3
Умов та правил надання банківських
послуг: 500 гривень 00 копійок - штраф
(фіксована частина); 1095 гривень 05
копійок - штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове
засідання не з'явився подав до суду
заяву, в якій просив розглянути справу
у його відсутність, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, у разі
неявки відповідача, належним чином
повідомленого про день, час та місце
розгляду справи, проти винесення
заочне рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, подав до суду заяву, з
проханням розглянути справу у його
відсутність, в задоволенні позову
відмовити, а також подав до суду
заперечення на позовну заяву, в яких
просив суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог у зв`язку зі
спливом строку позовної давності.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника позивача та
відповідача.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного
процесуального кодексу України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із заяви позичальника,
ОСОБА_2 від 12 вересня 2005 року № DNH4КS12920346,
останньому було надано ЗАТ
«ПриватБанк» банківські послуги у
вигляді строкового кредиту у сумі 5427
гривень 28 копійок строком на 24 місяці
по 12 вересня 2007 року включно, з умовами
сплати відсотків за його користування
у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку
заборгованості по кредиту в обмін на
зобов'язання позичальника по
поверненню кредиту, сплати процентів, в
обумовлених у Заяві та Умовах про
надання споживчого кредиту фізичним
особам строки, а також сплати комісії,
яка зазначена в Умовах. Погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «
21» по « 28» число кожного місяця
позичальник повинен надавати банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 290,83 гривень для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати згідно Умов.

Відповідно до п.1.1 витягу із статуту
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», п.1.1 на
підставі рішення загальних зборів
акціонерів від 30 квітня 2009 року тип
Банку з Закритого акціонерного
товариства змінено на Публічне
акціонерне товариство.

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), банк
зобов'язується надати позичальнику
кредит шляхом перерахування на рахунок
торгівельно-сервісному підприємству.
Строк, термін повернення, розмір
кредиту, цілі, відсотки, винагороди,
розмір щомісячного платежу та період
уплати платежів визначені в Заяві
позичальника, підписанням якої клієнт
та банк укладають кредитно-заставний
договір. Розмір річної відсоткової
ставки дорівнює дванадцяти місячним
відсотковим ставкам. Кредит надається
в обмін на зобов'язання позичальника по
поверненню кредиту, сплаті відсотків,
винагороди в обумовлені у заяві строки.
Для виконання даного договору банк
відкриває позичальнику рахунок для
зарахування коштів, спрямованих на
погашення заборгованості по кредиту,
відсоткам, винагороді та іншим
платежам.

Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), при порушенні
позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.
3.2.2., 3.2.3. даних Умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочки платежу. Сплата пені
здійснюється в гривні.

Відповідно до п.п. 5.3. п. 5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500
гривень + 5% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За правилом статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності з положенням частини 1
статті 612 Цивільного кодексу України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, позивач виконав свої обов`язки
по кредитному договору надавши
відповідачу грошові кошти в сумі 5427,28
гривень, перерахувавши останні у день
надання кредиту на поточний рахунок
підприємства торгівельно-сервісної
мережі ТОВ «Технополіс-1», а також
комісію Компанії.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за договором № DNH4КS12920346
від 12 вересня 2005 року, заборгованість
відповідача перед позивачем станом на
29 липня 2013 року, становить 23 496 гривень
11 копійок, яка складається з: 1642 гривень
37 копійок - заборгованість за кредитом;
7609 гривень 80 копійок - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
12648 гривень 89 копійок - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором; а також штрафи відповідно
до пункту 5.3 Умов та правил надання
банківських послуг: 500 гривень 00
копійок - штраф (фіксована частина); 1095
гривень 05 копійок - штраф (процентна
складова).

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Частиною першою статті 261 Цивільного
кодексу України встановлено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1 ст. 260 Цивільного
кодексу України, позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно ст. 253 Цивільного кодексу
України перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.5 ст. 261 Цивільного
кодексу України за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами договору № DNH4КS12920346 від 12
вересня 2005 року, позичальник
зобов'язаний був здійснювати погашення
заборгованості щомісячно в період з «
21» по « 28» число кожного місяця, шляхом
сплати грошових коштів (щомісячні
платежі) у сумі 290,83 гривні, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інших витрат згідно Умов. Кінцевим
терміном повернення кредиту є 12
вересня 2007 року.

Як вбачається з п.5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт») термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за Даним
Договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Частиною першою статті 259 Цивільного
кодексу України встановлено, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів», кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Як роз'яснено в пункті 31 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року за №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» роз'яснено, що
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Рішенням Конституційного Суду України
від 10 листопада 2011 року у справі №1-26/2011
року «за конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного
тлумачення положень пунктів 22, 23
статті 1, статті 11, частини восьмої
статті 18, частини третьої статті 22
Закону України «Про захист прав
споживачів» у взаємозв'язку з
положеннями частини четвертої статті 42
Конституції України (справа про захист
прав споживачів кредитних послуг)»,
встановлено, що в аспекті
конституційного звернення положення
пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12 травня 1991 року № 1023-XII з
наступними змінами у взаємозв'язку з
положеннями частини четвертої статті 42
Конституції України треба розуміти
так, що їх дія поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

За правилами ст. 267 Цивільного кодексу
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
справі до винесення судом рішення, є
підставою для відмови у позові.

Суд вважає підставним застосування в
межах даного спору строку позовної
давності, про застосування якої
заявлено відповідачем, оскільки строк
дії договору, визначеним сторонами як
обов'язковий, скінчився 12 вересня 2007
року. Відповідно не отримавши
виконання зобов'язань за договором, у
позивача виникає право протягом трьох
років, у відповідності до вимог ст. 257 ЦК
України звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права.
Перебіг позовної давності за вимогами
позивача скінчився 12 вересня 2010 року. З
урахування п.5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт»), відповідно
до якого строк позовної давності
встановлено тривалістю в 5 років,
позивач мав право звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права в строк до 12 вересня 2012 року.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за договором лише 28 серпня 2013 року, про
що свідчить штемпель поштового
відділення на конверті, в якому до суду
надійшла позовна заява, тобто
пропустив строк позовної давності для
звернення до суду, що є підставою для
відмови в позові.

Крім того, як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором № DNH4КS12920346
від 12 вересня 2005 року, останнє
погашення заборгованості відповідачем
було здійснено 18 вересня 2007 року -
погашення відсотків, та 10 липня 2009 року
- погашення суми пені.

В той же час, позивачем не подавалось до
суду клопотання про визнання поважними
причини пропущення позовної давності
та відповідно про захист судом
порушеного права, а судом з наданих
позивачем матеріалів позовної заяви не
встановлено поважності причин
пропущення позивачем позовної
давності.

За вимог ст. 266 Цивільного кодексу
України, зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).

Дотримання строку звернення з позовом
є однією з умов для реалізації права на
позов у цивільно-правових відносинах.
Вона дисциплінує учасників цих
відносин у випадку, якщо вони стали
спірними, запобігає зловживанням і
можливості регулярно погрожувати
зверненням до суду. Відсутність цієї
умови приводила б до постійного
збереження стану невизначеності у
цивільно-правових відносинах.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, у зв`язку зі спливом
позовної давності.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд не
вирішує питання розподілу судових
витрат по сплаті судового збору,
оскільки судом ухвалене рішення про
відмову у задоволенні позову в повному
обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
253, 256, 257, 259, 260, 261, 266, 267, 526, 530, 610, 612, 1054
ЦК України, ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів», Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. за №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», ст.ст. 1, 4, 10,
11, 60, 88, 197, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: