Справа № 214/4489/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2013 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Ан О.В.,

при секретареві - Соколовській Т.О.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
відшкодування витрат понесених
добросовісним набувачем на придбання
нерухомого майна та відшкодування
моральної шкоди, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_4, звернулися до суду з
вимогою про стягнення з ОСОБА_5 237 748
грн., в рівних частинах кожному, в
рахунок відшкодування витрат
понесених добросовісними набувачами
на придбання нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1 та 15 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди. В
позові позивачі вказали, що за
договором купівлі-продажу ОСОБА_5
продав, а позивачі купили вказану вище
квартиру за 237 748 грн., що по курсу НБУ на
той час складало 49 000 доларів США. В
подальшому вказану квартиру було
вилучено в ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за
віндикаційним позовом ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги та
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві просив їх задовольнити,
при цьому вказав, що йому на час
укладання договору купівлі-продажу, не
було відомо, що з приводу квартири
існує спір, а відповідач не повідомив
про такі обставини, в результаті чого
його сім'я втратила житло.

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що ОСОБА_5 не є належним відповідачем у
справі тому, що збитки завдані позивачу
у зв'язку з вчиненням недійсного
правочину підлягають відшкодуванню
ОСОБА_6, якій повернуто квартиру та
просила відмовити в задоволенні
позову.

Суд дослідив матеріали справи:

- Копія договору купівлі-продажу
квартири від 04.06.2008 року про продажу
ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького
нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. 4);

- Копія витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№19110730 від 06.06.2008 року АДРЕСА_1 в рівних
частках кожному, за ОСОБА_4 та ОСОБА_3
(а.с. 5);

- Копія розписки від 04.06.2008 року
ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_3, 1978 р.н.,
коштів в розмірі 49 000 доларів США в тому
числі 500 доларів за продавану ним
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7);

- Копія пояснень ОСОБА_5 від 02.11.2010
року (а.с. 8,9);

- Копія доповнень до пояснень
ОСОБА_5 від 05.11.2008 року (а.с. 10);

- Копія рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від
04.11.2011 року про часткове задоволення
позову та витребування ОСОБА_6
квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_4 та виселення їх і ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, без надання іншого
житлового помешкання (а.с. 11-14);

- Копія ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29.02.2012
року про залишення без змін рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 04.11.2011 року (а.с. 15-17);

- Довідка ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ
МІЖНАРОДНИЙ БАНК» від 12.06.2013 року про
офіційний курс НБУ гривні до долару
США станом на 04.06.2008 року (а.с. 19);

- Копія рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від
20.11.2009 року про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 укладений 08 лютого 2005 року між
ОСОБА_6, яку за довіреністю
представляла ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.
31-33);

- Копія вироку Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від
27.10.2008 року відносно ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 358,
ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 34-43);

Дослідивши докази суд вважає їх
належними, допустимими та приймає їх.

Суд вважає встановленим та
доведеним факт придбання ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, як добросовісними набувачами,
квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_5, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
оспорюванних прав, а суд здійснює
правосуддя захищаючи порушенні права
осіб у спосіб, визначений законом
України.

Так, рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від
20.11.2009 року визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
укладений 08 лютого 2005 року між ОСОБА_6,
яку за довіреністю представляла
ОСОБА_12 та ОСОБА_13, залишеним без змін
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29.02.2012
року.

Також, рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від
04.11.2011 року задоволено віндикаційний
позов та витребувано ОСОБА_6 квартиру
АДРЕСА_1 у ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4 та
виселення їх і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, без
надання іншого житлового помешкання,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29.02.2012 року.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України ці
судові рішення є підставою звільнення
від доказування, оскільки обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК
України, у разі недійсності правочину
кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості
такого повернення, зокрема тоді, коли
одержане полягає у користуванні
майном, виконаній роботі, наданій
послузі, - відшкодувати вартість того,
що одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Вказана норма закону є
імперативною і забезпечує чітко
визначені в ній правові наслідки
недійсного правочину, тобто
реституцію, - повернення сторін у
первісний стан, який мав місце до
вчинення недійсного правочину.

Рішенням суду від 20.11.2009 року,
зазначеним вище, договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
укладений 08 лютого 2005 року між ОСОБА_6,
яку за довіреністю представляла
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 визнано недійсним.

До визнання цього договору
недійсним, власником квартири
відповідно до договору купівлі-продажу
від 08.06.2007 року став ОСОБА_5, який в свою
чергу 04.06.2008 року продав її ОСОБА_1 та
ОСОБА_4

У відповідності до змісту п. 10
Постанови №9 Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року,
якщо після укладення недійсного
правочину щодо відчуження майна було
укладено ще декілька, то визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна не вимагається.

Відповідно, договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
укладений 04.06.2008 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично є недійсним.

Враховуючи положення ст. 16 ЦК
України, яка визначає, що перелік
способів захисту цивільних справ не є
вичерпним, суд вважає, що одностороння
реституція у даному випадку є окремим
способом захисту майнового права
позивача.

Відповідно до умов договору
купівлі-продажу вказаної квартири між
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вартість
квартири за яку вчинено продаж
становить 30000 (тридцять тисяч) грн.
Однак, відповідно до розписки
датованої 04.06.2008 року останній отримав
від ОСОБА_1 за продану квартиру 49 000
(сорок дев'ять тисяч) доларів США, що по
курсу НБУ станом на 04.06.2008 року
становить 237 748 грн., які суд визнає, як
реальну ціну за якою було продано дану
квартиру.

Посилання представника
відповідача на те, що ОСОБА_5 не може
бути відповідачем у справі судом не
приймаються, оскільки реституція як
спосіб захисту цивільного права
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що позов в
частині відшкодування витрат
понесених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у сумі 237 748
грн. на придбання нерухомого майна
підлягає задоволенню.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої чи членів її
сім'ї.

У судовому засіданні не знайшов
підтвердження факт, що матеріальна
шкода позивачеві заподіяна у зв'язку з
протиправною поведінкою відповідача,
оскільки поведінка останнього
відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України
презюмується як добросовісна, тобто в
даному випадку відповідач не міг знати
про наявність перешкод до вчинення
правочину, якщо інше не доведено судом.

За таких обставин суд вважає
необхідним відмовити в задоволенні
вимог позивача у відшкодуванні
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88
Цивільно-процесуального кодексу
України, з відповідачів належить
стягнути також судові витрати по
справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 23, 216 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 61, 88, 209,
212, 214-216 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
відшкодування витрат понесених
добросовісним набувачем на придбання
нерухомого майна та відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, в рівних частинах кожному,
витрати понесені на придбання квартири
АДРЕСА_1 в сумі 237 748 (двісті тридцять
сім тисяч сімсот сорок вісім) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в рахунок відшкодування судових
витрат 2527грн. 23 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Саксаганський районний суд м. Кривого
Рогу протягом 10-ти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О.В. Ан