Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 2-2208/11
Провадження № 2/270/11/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2013 року
місто
Макіївка

Центрально-Міський
районний суд міста Макіївки Донецької
області

у складі головуючого судді
Яременко І.В.

при секретарі
Поліщук Я.В.

за участю прокурора
Бабко В.В.

представника відповідача
Кіктєвої Я.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до держави Україна, Державної
казначейської служби України,
Публічного акціонерного товариства «
ДТЕК Донецькобленерго» в особі
відокремленого підрозділу
«Макіївський об'єднаний район
електричних мереж», Прокуратури
Центрально-Міського району м.Макіївки,
треті особи: Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,
Публічне акціонерне товариство
«Перший український міжнародний банк»
про захист від переслідування за
звернення до суду, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до держави Україна, Державної
казначейської служби України,
Публічного акціонерного товариства
«Донецькобленерго» в особі
відокремленого підрозділу
«Макіївський об'єднаний район
електричних мереж», Прокуратури
Центрально-Міського району м.Макіївки,
треті особи: Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,
Публічне акціонерне товариство
«Перший український міжнародний банк»
про захист від переслідування за
звернення до суду, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.
Позивач мотивує свої вимоги наступним:
в лютому 2008 року позивач звернувся до
суду Центрально-Міського района
м.Макіївки з позовом до підприємства
МОРЕМ ПАТ «Донецькобленерго», оскільки
вказаним відповідачем було поставлено
неякісну продукцію, а саме електричну
енергію з відхиленнями за межи
допустимих показників напруги. Під час
розгляду цього позову в суді
Центрально-Міського району м.Макіївки
15 травня 2008 року представник
відповідача Ліходєдова А.С. почала
погрожувати позивачу розправою за
звернення до суду з позовом -
відключенням від електричних мереж
його квартири на наступний день після
ухвалення рішення за його позовом. Він
звернувся до судді Суханової А.В., яка
розглядала справу, з проханням
розглянути його додаткові позовні
вимоги та огородити його від
переслідувань відповідача. Суддя
Суханова А.В. відмовила йому у розгляді
додаткових вимог з причин неналежного
їх оформлення, на його прохання
оголосити перерву по справі на 10-15
хвилин для оформлення ним такої заяви,
йому також було відмовлено. Суддя
Суханова А.В. ухвалила рішення по
справі, яким відмовила у задоволенні
всіх вимог ОСОБА_2

Також зазначив, що його багаторазові
звернення до Президента України,
органів прокуратури України, починаючи
від районних і до Генеральної
Прокуратури України не позбавили його
від переслідувань за звернення до
суду.

При розгляді його позову від 06.02.2008 року
і після ухвалення рішення по вказаній
справі, працівники МОРЕМ почали
вимагати у нього сплати «віртуальної»
заборгованості за спожиту електричну
енергію: 1) яка виникла до встановлення
13 травня 2008 року нового лічильника в
сумі 226,91 грн., 2) яка виникла внаслідок
вимірювання лічильником, що завищує
покази приблизно в десять разів. На всі
його прохання надати інформацію про те,
коли виникла ця заборгованість і на які
покази лічильника, відповіді він не
отримав, почав отримувати повідомлення
його квартири від енергопостачання.

19 вересня 2008 року позивач направив до
Апеляційного суду Донецької області
позовну заяву до МОРЕМ, в якої просив в
судовому порядку встановити фактичний
стан його розрахунків за спожиту
електроенергію та зобов'язати МОРЕМ
відшкодувати спричинену шкоду. Цей
позов повинен був розглядатись у
Центрально-Міському районному суді
м.Макіївки, однак він вимагав викликати
в якості свідка суддю вказаного суду
Суханову А.В., тому звернувся до
Апеляційного суду з проханням
визначити для розгляду цього позову
один з районних судів Донецької
області. До 6 жовтня 2008 року він не
отримав з Апеляційного суду Донецької
області ухвали про призначення
районного суду, який повинен
розглянути його позов. Після
відключення його квартири від
енергопостачання 6 жовтня 2008 року він
шість разів звертався до Апеляційного
суду Донецької області та верховного
Суду України з проханням повідомити
йому назву суду, в якому повинні
розглядатись його позо та заява про
забезпечення позову. У відповіді
заступника керівника аппарату
забезпечення діяльності Судової
палати по цивільним справам Верховного
Суду України Ткаченко Л.М. від 28 жовтня
2008 року № 6-1583з08, який він отримав
наприкінці листопада 2008 року, його
повідомили, що скарги на беззаконість в
судах Донецької області не відносяться
до повноважень Верховного Суду
України.

У відповіді заступника голови
Апеляційного суду Донецької області у
судовоій палаті по цивільним справам
Новікової Г.В. за № 22-08/9499 від 10.11.2008
року, яку позивач отримав грудні 2008
року, його повідомили що його позовна
заява до МОРЕМ від 19 вересня 2008 року
розглянута 22 вересня 2008 року і
направлена за підсудністю до
Кіровського районного суду м.Макіївки.
Також його обуло повідомлено, що
відповіді на поставлені ним питання
позивач отримає в листах за вих. № №
08/9119, 08/9165 від 16.10.2008 року. Однак,
зазначає, що у вказаних відповідях
судді пеляційного суду Л.П.
Ювченко, які ним було отримано у грудні
2008 року не було навіть натяку щодо
відповідей на поставлені ним
запитання.

У січні 2009 року позивач отримав
відповідь першого заступника голови
Апеляційного суду Донецької області
Рибалко Л.І. від 15.12.2008 року № № 22-08/18027,
22-08/18023. Де його повідомили, що ухвалою
від 22.09.2008 року його позовна заява до
МОРЕМ направлена за підсудністю до
Кіровського районного суду м.Макіївки
для розгляду по суті, а також на його
адресу за вихідним № 08/8429 від 21.10.2008
року направлено копію вказаної ухвали
суду. Однак він такої відповіді не
отримував.

06 листопада 2008 року суддя Кіровського
районного суду м.Макіївки
Неженцева О.В. винесла ухвалу про
залишення заяви без руху, в цієї ухвалі
записано: « 28 жовтня 2008 року на розгляд
до суду з апеляційного суду Донецької
області надійшла позовна заява ОСОБА_2
до відокремленого підрозділу ВАТ
«Донецькобленерго» Макіївський
об'єднаний район електричних мереж про
припинення переслудування, скасування
віртуальної заборгованості за
неспожиту електроенергію,
відшкодування моральної шкоди.» З
аналізу відповіді першого заступника
голови Апеляційного суду Донецької
області Л.І. Рибалко від 15.12.2008 року №
22-08/18027, 22-08/18023 та ухвали судді
Неженцевої О.В., на думку позивача,
хтось з них плутається в датах
направлення позовної заяви до
Кіровського районного суду м.Макіївки.

Також позивач зазначив, що 13 жовтня 2008
року він звернувся до суду
Центрально-Міського району м.Макіївки
з позовом до МОРЕМ з проханням в
судовому порядку встановити фактичний
стан його розрахунків за спожиту
електроенергію, справу розглядав судя
Єрьомін Д.О., який, на думку позивача,
грубо порушив його права, гарантовані
статтею 55 Конституції України, ст. 6.1
Європейської Конвенції про захист прав
людини та основних свобод - на захист у
суді його прав, порушених працівниками
МОРЕМ.

Позивач вважає, що бездіяльність
співробітників прокуратури України,
Президента України Ющенка віктора
Андрійовича, порушення процесуальних
законів України, що визначають рух
справ у судах, працівниками судів
Донецької області, тобто, на думку
ОСОБА_2, змова органів державної влади
України з працівниками ТОВ
«Донецькобленерго», дозволила
останнім знущатись над ним, що
виявлялось у відключенні його квартири
на тривалий термін від електричних
мереж за вигадану заборгованість, яка
не відповідала дійсності, також
відповідачем ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», на думку позивача,
штучно завищувались обсяги спожитої
електроенергії, надсилались численні
попередження про відключення його
квартири від енергопостачання. Такі
дії відповідача ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» ОСОБА_2 вважає
переслідуванням його за звернення до
суду.

Також Нікорюк зазначив, що в 2011 році
продовжувались його переслідування за
звернення до суду, він, як і раніше,
отримував повідомлення про
заборгованість за електроенергію. Так,
6 липня 2011 року він отримав чергове
повідомлення від представника
відповідача МОРЕМ Зикової про
заборгованість в сумі 131,40 грн. При
зверненні до вказаного відповідача
щодо отримання пояснень про виникнення
вказаної заборгованості, відповіді він
не отримав, тому 06 липня 2011 року
звернувся до відповідача письмово. В
якості відповіді отримав повідомлення
про відключення його квартири від
енергопостачання без будь яких
пояснень. 28 липня 2011 року він знову
звернувся до вказаного відповідача,
додавши до звернення копії документів
про сплату заборгованості в сумі 131,4
грн., з вимогою повідомити коли і за які
обсяги спожитої електроенергії
виникла вказана заборгованість. 16
сепрпня він отримав відповідь
заступника директора МОРЕМ О.Б.
Черномашенцевої, де було повідомлено,
що заборгованість відповідає спожитій
електроенергії у вересні 2006 року по
показанням лічильника: початковим - 6936,
кінцевим - 7232, обсяг спожитої
електроенергії 296 кВт-годин в сумі 72,11
грн., а також 42,39 грн. за споживання без
лічильника при його заміні. Але сплату
за таке споживання електроенергії він
виконав своєчасно. Відповідча наддав
інформацію ( копії чеков про оплату
18.10.06р. та 25.05.2007 р. вказаних сум) 16
березня 2007 року та 3 листопада 2008 року.
Копії вказаних документів були надані
в суді Кіровського району м.Макіївки
(суддя Неженцева О.В.). Такі документи
були надані і відповідачу втреттє.

Посилаючись на те, що державною владою
України були порушені його права
гарантовані статями 1,2 (п.1,п.3) ЦПК
України; статями 1 (п.1), 2 (п.1,2,3) Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів»; статями 3 (п.5), 16 ЦК України;
статями 1, 3, 8, 9, 55, 102, 129 Конституції
України; статтею 6.1 Європейської
Конвенції про захист прав та основних
свобод людини, просить захистити його
від переслідувань за звернення до суду
відповідачем Макіївським обєднаним
районом електричних мереж. Зобов'язати
вказаного відповідача відшкодувати
матеріальну шкоду в сумі 131, 40 грн.
Зобов'язати державу Україна
відшкодувати моральну шкоду в сумі
п'ять мільйонів гривень. Зобов'язати
казначейство України сплатити
позивачу вказані суми у відшкодування
моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, надав пояснення у справі в
обгрунтування позовних вимог
аналогічні обставинам викладеним в
позовній заяві. Просив ухвалити
рішення, яким захистити його від
переслідувань за звернення до суду
відповідачем Макіївським обєднаним
районом електричних мереж. Зобов'язати
вказаного відповідача відшкодувати
матеріальну шкоду в сумі 131, 40 грн.
Зобов'язати державу Україна
відшкодувати моральну шкоду в сумі
п'ять мільйонів гривень. Зобов'язати
казначейство України сплатити
позивачу вказані суми у відшкодування
моральної шкоди. Додатково зазначив,
що переслідування його за звернення до
суду Центрально-Міського району
м.Макіївки 06 лютого 2008 року
працівниками МОРЕМ стало можливим
тільки внаслідок бездіяльності
прокурора Центрально-Міського району
м.Макіївки О.Б. Мошкова. Численні
звернення позивача на ім'я Президента
України Ющенка В.А., Генерального
прокурора України Медведька А.І.
направлялись до прокуратури
Центрально-Міського району м.Макіївки,
однак прокурор не вчиняв будь-яких дій.

Прокурор прокуратури
Центрально-Міського району м.Макіївки
Донецької області Бабко В.В. в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в
повному обсязі, зазначивши, що ухвалою
Центрально-Міського районного суду
м.Макіївки від 20.02.2012 року прокуратуру
Центрально-Міського району м.Макіївки
за заявою позивача ОСОБА_2 було
залучено до участі у справі в якості
відповідача. Згідно ч.2 ст.17 КАС України,
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності є юрисдикцією
адміністративних судів. В звязку з тим,
що публічно-правові спори
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а тому
позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
бездіяльності прокурора
Центрально-Міського району м.Макіївки
вважає за необхідне залишити без
розгляду. Крім того, зазначила, що
відповідно до Наказу Генеральної
прокуратури України № 12 від 26.08.2005 «Про
розмежування повноважень прокуратур
міст і районів у містах з районним
поділом», прокуратурою міста Макіївки
здійснювався нагляд за додержанням
законів підприємствами, що забезпчують
життєдіяльність міста, перелік яких
визначався відповідним наказом
прокурора області. Отже, нагляд за
додержанням законів підприємством
Макіївський обєднаний район
електричних мереж ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» здійснювався
прокуратурою міста Макіївки, тому всі
звернення позивача, які надходили від
нього та з інших органів до
прокуратури Центрально-Міського
району м.Макіївки, направлялись за
піднаглядністю до прокуратури
м.Макіївки, що відзначено у книзі
вихідної кореспонденції прокуратури
Центрально-Міського району м.Макіївки,
тому посилання позивача на незаконну
бездіяльність вказаного органу є
безпідставною. Також вважала за
необхідне відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі за необгрунтованістю та
недоведеністю позивачем обставин
викладених у позові.

Представники відповідача Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» за довіреностями
Повашецький Д.О., Лиходєдова А.С. та
Кіктєва Я.А. в судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали в
повному обсязі, зазначивши в
обгрунтування заперечень, що обраний
позивачем спосіб захисту порушенного
права не пердбачений ст. 16 ЦК України.
Крім того, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
здійснює свою діяльність відповідно та
у межах Закону України «Про
електренергетику», Правил
користування електричною енергією для
населення, виконує свої обов'язки
шляхом проведення звірок споживачів,
запрошення на звірки та виставлення
рахунків на оплату, направлення
повідомлень та попереджень про
заборгованість та наслідки у разі
несплати (відключення). Такі дії
неможна вважати протиправними та вони
не є переслідуванням споживачів. Щодо
вимог ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 131,40 грн.,
вважають їх необгрунтованими та не
підтвердженими, оскільки відповідач
ПАТ «ДЕТЕК Донецькобленерго» ніяким
чином не спричиняло матеріальну шкоду
позивачу. Фактично позивач просить про
повернення надлишково сплачених сумм
за використану електричну енергію. В
позові ОСОБА_2 зазначає, що сумма 131,40
грн. була ним сплачена добровільно,
однак вимагає відшкодувати йому ці
кошти як матеріальну шкоду. Крім того,
рішенням Кіровського районного суду
м.Макіївки від 10.03.2010 року, яке змінено в
частині стягнення з ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» оплачених сум за
спожиту електроенергію рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 18.06.2010 року, вимоги позивача
стосовно заборгованості розглядались,
у задоволенні позову відмовлено. Таким
чином, вважають, вказані позовні вимоги
ОСОБА_2 нічим не обгрунтовані та не
підтверджені. Проти позовних вимог
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди також заперечували, посилаючись
на безпідставність заявлених в цієї
частині позовних вимог, оскільки
Законом України «Про
електроенергетику» встановлено, що
захист прав споживачів електричної
енергії, а також механізм реалізації
захисту цих прав регулюється цим
законом, законами України «Про захист
прав споживачів», «Про захист
економічної конкуренції», «Про
енергозберігання», іншими
нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
споживачі мають право на відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
внаслідок недоліків продукції (дефекту
в продукції), відповідно до закону.
Посилаючись на наведені норми,
вважають, що позивачем не надані суду
безспірні докази спричинення йому
такої шкоди для її відшкодування.
Просили відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Представник відповідача держави
Україна - представник Президента
України Шилова К.В., яка діє на підставі
довіреності, до судового засідання не
з'явилась, в наданих суду письмових
запереченнях просили розглянути
справу за відсутності представника
Адміністрації Президента України,
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову
до держави Україна в особі
Адміністрації Президента України про
захист від переслідування за звернення
до суду та відшкодування моральної
шкоди. Також із наведених заперечень
вбачається, що Адміністрація
Перезидента України на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України здійснює організаційне,
правове, консультативне, інформаційне,
експертно-аналітичне та інше
забезпечення здійснення Президентом
України визначених Конституцією
України повноважень. Відтак, на неї не
може бути покладено обов'язку захисту
позивача від переслідування з боку ПАТ
«Донецькобленерго» в особі
відокремленого підрозділу
«Макіївський об'єднаний район
електричних мереж», діями якого, як
стверджує позивач, завдано останньому
шкоду. Адміністрація Президента
України не видавала рішень, не вчиняла
дій чи бездіяльності, які б могли
заподіяти шкоду позивачу, відтак
позовні вимоги до Адміністрації
Президента України задоволенню не
підлягають (т.1, арк.с.223-225,226).

Представник відповідача Державної
казначейської служби України Крюк Л.В.,
яка діє за довіреністю, до судового
засідання не з'явилась, надавши суду
заяви про розгляд справи у відсутності
представника Державної казначейської
служби України (т.1, арк.с.211, т.2, арк.с.15,
52,53,74,75,159,167). Згідно наданих письмових
заперечень в частині розгляду позовних
вимог ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди покладаються на
розсуд суду, у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди просили відмовити в
повному обсязі, оскільки вважають, що
розмір моральної шкоди заявленої
позивачем у розмірі 5млн. грн. значно
завищений, нічим не обгрунтований та не
підтверджений жодними доказами, чим
порушено ст.ст. 57,179,212 ЦПК України. Також
згідно наданих документів до заяви
позивач не обгрунтовує настання
моральної шкоди та її розмір, а тому
вважають, у нього відсутні законні
підстави для відшкодування з
державного бюджету моральної шкоди (т.1,
арк.с.201-202, 203, т.2 арк.с.80-81,82)

Представник третьої особи - Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до судового
засідання не зявився, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином, надали суду письмове клопотання
про розгляд справи у відсутності
представника ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит», також зазначили, що дійсно 18
жовтня 2006 року через Банк ОСОБА_2
здійснив платіж за електроенергію на
користь отримувача - Макіївської ОРЕС
«Донецькобленерго» в розмірі 72,11 грн.,
що підтверджується копією Реєстру
платежів прийнятих Філією Банку для
зарахування на рахунок 5535, МФО
334516, ОКПО 01282503 Макіївська електрос за
18.10.2006 року. При вирішенні зазначеного
спору покладаються на розсуд суду (т.1,
арк.с. 144).

Представник третьої особи - Публічного
акціонерного товариства «Перший
український міжнародний банк» до
судового засідання не зявився, про
розгляд справи були повідомлені
належним чином, надали суду письмове
клопотання про розгляд справи у
відсутності представника ПАТ «ПУМБ».
Також підтвердили, що позивач дійсно
здійснював платіж у сумі 32,39 гривень на
користь МОРЕМ ВАТ «Донецькобленерго»
25.05.2007 року через кассу Відділення № 1
ЗАТ «Донгорбанк». Вказану суму було в
повному обсязі перераховано на користь
отримувача коштів (т.1, акр.с. 186, 192).

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до висновку,що позовні вимоги ОСОБА_2
не підлягають задоволенню по наступних
підставах.

Відповідно до ст. 1166 майнова шкода
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ст. 22 Закону України
«Про захист прав споживачів», захист
прав споживачів, передбачених
законодавством, здійснюється судом,
при задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживачі під
час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на захист своїх прав
державою; належну якість продукції та
обслуговування; а також на
відшкодування шкоди майнової та
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної небезпечною для життя і
здоров`я людей продукцією у випадках,
передбачених законодавством.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
споживачем послуг по постачанню
електроенергії за адресою: 86119,
АДРЕСА_1, згідно особового рахунку
НОМЕР_1.

Попередженням Макіївського ОРЕМ ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» 13.07.2011 року
позивач був повідомлений про наявність
на його особовому рахунку
заборгованості в сумі 131,40 грн. та
необхідність сплатити вказану суму
заборгованості, а також роз'яснені
наслідки непогашення заборгованості,
передбачені п.27 та п. 36 «Правил
користування електричною енергією для
населення» (т.1, арк.с. 8)

Вказана заборгованість сплачена
позивачем у повному обсязі, про що
свідчить надана ним в судовому
засіданні для огляду квитанція від
18.07.2011 року на суму 131,40 грн., копія якої
знаходиться в матеріалах справи (т.1,
арк.с.8)

Згідно листів Макіївського
об'єднаного району електричних мереж
Публічного акціонерного товариства
«Донецькобленерго» № 3953 від 28.07.2011 року
та № 5521 від 12.08.2011 року направлених на
адресу позивача ОСОБА_2, останньому
роз'яснено природу утворення
заборгованості з а його особовим
рахунком НОМЕР_1 за спожиту електричну
енергію в період з 01.10.2006 року по 01.12.2006
року в кількості 296 кВтгодин (т.1,
арк.с.9,10)

Позивач стверджує, що вказану у
листах суму заборгованості він
сплачував у жовтні 2006 року та травні
2007 року, згідно квитанцій відповідно на
суму 72,11 грн. та 32,39 грн. (т.1, арк.с. 11) .

Здійснення позивачем вказаних
платежів підтвердили також
представники Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
та Публічного акціонерного товариства
«Перший український міжнародний банк»
в письмових поясненнях по справі та
наданих банківських квитанціях (т.1,
арк.с.144-148, 192)

Разом з тим, посилання ОСОБА_2 на сплату
ним неіснуючого «віртуального» боргу
за квитанцією від 18.07.2011 року на суму
131,40 грн., яку він просить стягнути з
відповідача ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», як заподіяну
майнову шкоду, не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду, оскільки відповідно до копії
особового рахунку НОМЕР_1 в період з
06.2010 року по 02.2012 року, всі суми сплачені
позивачем в цей період зараховані, в
тому числі в липні 2011 року в загальній
сумі 249,68 грн. при нарахованій сумі
послуг 74,12 грн. При цьому на кінцевий
період розрахунку - лютий 2012 року у
позивача заборгованості по сплаті
спожитої електроенергії немає, також
немає і надлишкової переплати за
послуги вказаного відповідача (т.1,
арк.с. 131).

Таким чином, аналізуючи наведені
докази, суд приходить до переконання,
що позовні вимоги ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідача ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» відшкодувати
матеріальну шкоду в сумі 131, 40 грн. є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню. При цьому судом
встановлено, що ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» вживаючи заходи до
сплати заборгованості позивачем за
особовим рахунком НОМЕР_1 здійснювало
свою діяльність відповідно та у межах
Закону України «Про електренергетику»,
«Правил користування електричною
енергією для населення» затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1999 року за № 1357. Також, на
думку суду, виконання своїх обов'язків
вказаним відповідачем шляхом
проведення звірок, запрошення на
звірки та виставлення рахунків на
оплату, направлення повідомлень та
попереджень про заборгованість та
розяснення наслідків у разі її
несплати (відключення), неможна вважати
протиправними та вони не є
переслідуванням споживача ОСОБА_2

Положеннями статей 126, 129 Конституції
України встановлено, що судді при
здійсненні правосуддя незалежні і
підкоряються лише закону, вплив на них
у будь-який спосіб забороняється, і що
однією з основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, установлених законом.

Згідно із зазначеними положеннями
Конституції України судові рішення і
відповідно дії або бездіяльність судів
(суддів) з питань здійснення правосуддя
(повязаних із підготовкою й розглядом
справ у судових інстанціях) можуть
оскаржуватись у визначеному порядку до
суду вищої інстанції, а не в інший суд
першої інстанції. Останнє порушувало б
і принцип незалежності суддів і
заборону втручання у вирішення справи
належним судом.

Суд є органом, який розглядає скарги на
рішення, дії чи бездіяльність органів
державної влади, посадових і службових
осіб, а його рішення (дії,
бездіяльність) оскаржуються лише в
порядку, визначеному ст. 129 Конституції
України і законодавством про
судочинство.

Здійснення правосуддя в Україні
врегульовано конституційними нормами
окремо від діяльності інших органів
державної влади. Відповідно до ст. 62
Конституції України матеріальна й
моральна шкода, завдана безпідставним
засудженням, відшкодовується державою
лише в разі скасування вироку як
неправосудного.

Судом встановлено, що рішенням
Центрально-Міського районного суду
м.Макіївки від 15 травня 2008 року під
головуванням судді Суханової А.В. по
справі № 2-610 (2008) за позовом ОСОБА_2 до
ВАТ «Донецькобленерго», АВЖБ «Сузір'я »
про усунення недоліків надання
неякісної електричної енергії та
доведення напруги живлення споживачів
електричної енергії будинку до
встановлених стандартами рівня та
стягнення моральної шкоди в сумі 10000
гривень, у задоволенні позову
відмовлено.

Згідно матеріалів вказаної
цивільної справи № 2-610 (2008), які були
оглянуті в судовому засіданні,
вбачається, що рішенням
Центрально-Міського районного суду
м.Макіївки від 15 травня 2008 року набрало
законної сили, оскільки жодною зі
сторін не оскаржувалось, в тому числі і
позивачем ОСОБА_2

З оглянутих у судовому засіданні
матеріалів цивільної справи № 2-2876/08
Центрально-Міського районного суду за
позовом ОСОБА_2 до Відокремленого
підрозділу Макіївського об'єднаного
району електричних мереж ВАТ
«Донецькобленерго» вбачається, що
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними
вимогами про встановлення реального
положення розрахунків по оплаті
вартості електроенергії та визначення
суми до сплати за спожиту електричну
енергію з 13 травня по 19 червня 2008 року.
Ухвалою судді Центрально-Міського
районного суду м.Макіївки Єрьоміна Д.О.
від 15 жовтня 2008 року позовну заяву
ОСОБА_2 залишено без руху. Ухвалою судді
Центрально-Міського районного суду
м.Макіївки Єрьоміна Д.О. від 21 жовтня 2008
року позовну заяву ОСОБА_2 повернено
позивачу із всіма доданими до неї
документами на підставі ст. 121 ЦПК
України, оскільки останній у
встановлений суддею строк не усунув
недоліки. З Матеріалів наведеної
справи вбачається, що позивачем ОСОБА_2
ухвала судді від 21 жовтня 2008 року про
повернення позовної заяви набрала
законної сили, оскільки позивачем не
оскаржувалась.

З оглянутих у судовому засіданні
матеріалів цивільної справи
Кіровського районного суду м.Макіївки
№ 2-142/2009 (попередній № 2-3057/08)
вбачається, що 12.12.2008 року ОСОБА_2
звернувся до голови Апелляційного суду
Донецької області з позовною заявою до
Центрально-Міського районного суду
м.Макіївки Донецької області та
прокуратури Донецької області про
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ухвали судді
Апеляційного суду Донецької області
від 14.12.2008 року, позовна заява ОСОБА_2
надіслана за підсудністю до
Кіровського районного суду м.Макіївки
Донецької області.

Ухвалою судді Кіровського районного
суду м.Макіївки від 14 січня 2009 року у
відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Центрально-Міського
районного суду м.Макіївки Донецької
області про стягнення моральної шкоди,
заподіяної неналежним виконанням
службових обов'язків при розгляді
цивільної справи, відмовлено.

Ухвалою судді Кіровського районного
суду м.Макіївки від 14 січня 2009 року
позовну заяву ОСОБА_2 до прокуратури
Донецької області про стягнення
моральної шкоди, заподіяної неналежним
виконанням службових обов'язків та
додані до неї матеріали повернені
позивачу для пред'явлення за правилами
загальної підсудності до належного -
Ворошиловського районного суду
м.Донецька.

Ухвалою судді Апелляційного суду
Донецької області від 13 лютого 2009 року
апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на
ухвали судді Кіровського районного
суду міста Макіївки Донецької області
від 14 січня 2009 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Центрально-Міського
районного суду м.Макіївки Донецької
області та прокуратури Донецької
області про стягнення моральної шкоди,
заподіяної неналежним виконанням
службових обов'язків, залишено без
розгляду.

З оглянутих в судовому засіданні
матеріалів цивільної справи № 2-16/10
Кіровського районного суду м.Макіївки
Донецької області вбачається, що
ОСОБА_2 19.09.2008 року звернувся до голови
Апеляційного суду Донецької області з
позовною заявою до Відокремленого
підрозділу ВАТ «Донецькобленерго»
Макіївського об'єднаного району
електричних мереж про припинення
переслідування за звернення до суду за
захистом прав споживачів, скасування
віртуальної заборгованості за
неспожиту електричну енергію,
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ухвали судді
Апеляційного суду Донецької області
від 22.09.2008 року, позовна заява ОСОБА_2
надіслана за підсудністю до
Кіровського районного суду м.Макіївки
Донецької області.

Ухвалою судді Кіровського районного
суду м.Макіївки від 06 листопада 2008 року
вказана позовна заява ОСОБА_2 залишена
без руху.

Ухвалою судді Кіровського районного
суду м.Макіївки від 27 листопада 2008 року
провадження у справі відкрито.

Рішенням Кіровського районного суду
м.Макіївки від 10 березня 2010 року у
цивільній справі № 2-16/10 позов ОСОБА_2
задоволено частково. Стягнуто з
Відкритого акціонерного товариства
«Донецькобленерго» структурна одиниця
Макіївський об'єднаний район
електричних мереж на користь ОСОБА_2
зайво сплачені ним кошти у сумі 432 грн.
86 коп. за електричну енергію у період з
13 травня 2008 року по 19 червня 2008 року. У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства
«Донецькобленерго» структурна одиниця
Макіївський об'єднаний район
електричних мереж про припинення
переслідування, стягнення
«віртуальної» заборгованості у сумі 111
грн. 08 коп., понесених витрат у сумі 187
грн.46 коп. за підключення до
електромережі, відшкодування
моральної шкоди та витрат пов'язаних з
лікуванням у медичних закладах,
покладання зобов'язання усунути
недоліки надання напруги з відхиленням
до встановленого стандартами рівня та
повернення сплачених коштів за
користування електричною енергією
неналежної якості, відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 18 червня 2010 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено, апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного
товариства «Доннецькобленерго»
структурної одиниці Макіївський
об'єднаний район електричних мереж
задоволено. Рішення Кіровського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 10 березня 2010 року
скасовано в частини стягнення з ВАТ
«Донецькобленерго» структурна одиниця
Макіївський об'єднаний район
електричних мереж на користь ОСОБА_2
суми 432 грн. 86 коп. В позові ОСОБА_2 до
ВАТ «Донецькобленерго» структурної
одиниці Макіївського об'єднаного
району електричних мереж про стягнення
цієї суми відмовлено. В іншій частині
рішення суду залишено без змін.

Рішення Апеляційного суду Донецької
області від 18 червня 2010 року та рішення
Кіровського районного суду м.Макіївки
від 10 березня 2010 року в касаційному
порядку сторонами не оскаржувались та
набрали законної сили.

Положенням статті 1176 ЦК України
передбачені підстави відшкодування
шкоди, завданої незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органу
дізнання, попереднього (досудового)
слідства, прокуратури або суду.

Частиною 5 ст.1176 ЦК України
встановлені особливі підстави
відшкодування, відповідно до якої
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі внаслідок постановлення судом
незаконного рішення по цивільній
справі, відшкодовується державою в
повному обсязі в разі встановлення в
діях судді (суддів), які вплинули на
постановлення незаконного рішення,
складу злочину за обвинувальним
вироком суду, що набрав законної сили.
Тобто відшкодування шкоди, завданої в
результаті прийняття неправомірного
рішення по цивільній справі, можливе
лише в разі встановлення в діях судді
(суддів) складу злочину.

Аналізуючи наведені докази у
вигляді цивільних справ
Центрально-Міського районного суду
м.Макіївки № 2-610 (2008) та № 2-2876/08 та
Кіровського районного суду м.Макіївки
№ 2-142/2009 та № 2-16/10 за позовними вимогами
ОСОБА_2, при розгляді яких дії суддів
ОСОБА_2 вважає незаконними та такими,
що спричинили йому моральну шкоду, суд
не вбачає підстав передбачених ч. 5
ст.1176 ЦК України для відшкодування
державою моральної шкоди позивачу. При
цьому суд враховує, що всі наведені
рішення та ухвали прийняті судом
набрали законної сили, більшість з них
позивачем як стороною у справі навіть
не оскаржувались. Інших підстав для
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної діями чи бездіяльністю
суду діючим законодавством України не
передбачено та позивачем не наведено.

Крім того, за заявою ОСОБА_2 ухвалою
Центрально-Міського районного суду
м.Макіївки від 20.02.2012 року було залучено
до участі у справі в якості відповідача
прокуратуру Центрально-Міського
району м.Макіївки, при цьому позивачем
не заявлені конкретні позовні вимоги
до вказаного відповідача. Згідно
первісним заявленим вимогам ОСОБА_2,
останній фактично оскаржує
бездіяльність прокурора
Центрально-Міського району м.Макіївки
щодо розгляду його зверненнь з приводу
порушення його прав ПАТ «ДЕТЕК
Донецькобленерго».

З повідомлення прокурора м.Макіївки
Полякова О.О. від 01.08.2013 року № 79-5844 вих
13, вбачається що відповідно до Наказу
Генерального прокурора України № 12 від
26.08.2005 «Про розмежування повноважень
прокуратур міст і районів у містах з
районним поділом», а сааме пп.2 п.3 з
метою недопущення дублювання функцій
міських і районних прокуратур,
встановлено, що прокуратури міст з
районним поділом здійснюють нагляд за
додержанням законів підприємствами, що
забезпчують життєдіяльність міста,
перелік яких визначається
відповідними наказами прокурорів
областей.

Відповідно до вказаного наказу
прийнято наказ прокурора донецької
області № 22окв від 15.09.2005 «Про
розмежування повноважень прокуратур
міст та районів у містах з районним
поділом прокуратури донецької
області», згідно з яким на прокурора
м.Макіївки покладено нагляд за
додержанням законів підприємствами, що
забезпечують життєдіяльність та
соціально-економічний розвиток міста
згідно з переліком, що додається.
Відповідно Додатку до наказу прокурора
Донецької області № 22окв від 15.09.2005
року, а саме Переліку підприємств, які
забезпечують життєдіяльність міст з
районним поділом донецької області: за
прокуратурою міста Макіївки, між іншим,
залишено нагляд за Структурною
одиницею ВАТ «Донецькобленерго
Макіївські електричні мережі». На
даний час діє Розпорядження прокурора
Донецької області № 19 окв від 14.04.2011
року аналогічного змісту (т.2, арк.с.
153-155).

Крім того, згідно того ж
повідомлення прокурора м.Макіївки
Полякова О.О., що всі звернення ОСОБА_2,
які були направлені з прокуратури
Центрально-Міського району м.Макіївки
протягом 2008 року, були розглянуті та по
ним надані відповіді і роз'яснення (т.2,
арк.с. 153-155). Факт направлення звернень
ОСОБА_2 прокуратурою
Центрально-Міського району м.Макіївки
до прокуратури міста Макіївки протягом
2008 року підтверджений в судовому
засіданні витягом з «Книги № 70 обліку
заяв та скарг громадян, які надійшли до
прокуратури Центрально-міського
району м.Макіївки» ( т.2, арк.с.86-97).

Виходячи з наведеного, суд
приходить до висновку про
безпідставність та необґрунтованість
посилань у позові ОСОБА_2 на
бездіяльність співробітників
прокуратури України, порушення
процесуальних законів України, що
визначають рух справ у судах,
працівниками судів Донецької області,
змову органів державної влади України
з працівниками ТОВ «Донецькобленерго»,
яка дозволила останнім знущатись над
ним, а так само про необгрунтованість
поислань на порушення з боку органів
державної влади України прав людини
позивача, та приходить до переконання
про необхідність відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в
повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст.
126,129 Конституції України, ст. 16, ст. 1176 ЦК
України, Закону України «Про захист
прав споживачів», Законуу україни «Про
електроенергетику», «Правил
користування електричною енергією для
населення», затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1999 року за № 1357, та керуючись ст.ст. 10,11,
15, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до держави
Україна, Державної казначейської
служби України, Публічного
Акціонерного товариства « ДТЕК
Донецькобленерго» в особі
відокремленого підрозділу
«Макіївський об'єднаний район
електричних мереж», Прокуратури
Центрально-Міського району м.Макіївки,
треті особи: Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,
Публічне акціонерне товариство
«Перший український міжнародний банк»
про захист від переслідування за
звернення до суду, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії через Центрально-Міський
районний суд м.Макіївки.

Суддя