Категорія 27 Головуючий у 1
інстанції:Кротінов В.О.
Доповідач: Будулуца М.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2013 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді: Курило В.П.

суддів: Будулуци М.С., Космачевської Т.В.

при секретарі: Саєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"БТА Банк" про захист прав споживачів,
визнання кредитного договору, договору
застави та договору поруки недійсними,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 08 жовтня
2013 року , -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 08 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"БТА Банк" про визнання недійсним
кредитного договору № 43/07-АЛ від 20
грудня 2007 року, укладеного між
Відкритим акціонерним товариством "БТА
Банк" та ОСОБА_1 про визнання договору
застави № 43/07-Л від 20 грудня 2007 року,
посвідченого нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
По реєстру № 3191, по якому предметом
застави став транспортний засіб типу -
легковий (універсал), марки DADI модель -
BDD6491E, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_1,
колір сірий, рік випуску - 2007р.,
реєстраційний номер НОМЕР_2, укладеного
між Відкритим акціонерним товариством
"БТА Банк" та ОСОБА_1, визнання недійсним
договору поруки № 43/07-АЛ/ІІ від 20 грудня
2007 року, укладеного між Відкритим
акціонерним товариством "БТА Банк"
(далі - ВАТ "БТА Банк", Банк) та ОСОБА_2, -
відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням,
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали
апеляційну скаргу в якій, посилаючись
на невідповідність рішення обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просили рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити їх
позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянти посилались на
порушення Банком вимог ч.1 ст. 230 ЦК
України, якою передбачено, - якщо одна
із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення (ч.1 ст. 229
цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкоджати вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір
є укладений, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
оспорюваного договору, зокрема, є
відсоткова ставка та ціна договору.
Однак під час укладання кредитного
договору Банк приховав від позивача
інформацію щодо кінцевої сукупної
вартості кредиту для здійснення
позивальником свідомого вибору схеми
кредитування, а також вказав у договорі
занижені значення показників суттєвих
умов договору, чим ввів в оману
позивача щодо реальної відсоткової
ставки. Банк змінив процентну ставку з
11,9 % на момент складання договору до
14,73%, що значно перевищує той розмір
відсотків, на які позивач розраховував
при укладанні договору.

Апелянти вважали, що Банк приховав від
них важливу інформацію перед
підписанням договору, а висновок суду
щодо повного ознайомлення з усіма
умовами кредитування, є помилковим.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат
ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу,
просила рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача ПАТ "БТА Банк"
Гануленко Г.В. заперечувала проти
апеляційної скарги, просила скаргу
відхилити, а рішення суду - залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанція - залишенню без змін,
виходячи з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 308 апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

За ст. 526 ЦК України встановлюються
обов'язковість виконання грошового
зобов'язання. Зокрема, зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Так, судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
20 грудня 2007 року між позивачами та ВАТ
"БТА Банк", правонаступником якого є ПАТ
"БТА Банк", був укладений кредитний
договір № 43/07-АЛ, згідно з умовами якого
ОСОБА_1 надано в кредит кошти в сумі
20983,00 доларів США на купівлю автомобіля
згідно з договором купівлі-продажу
автомобіля № 438/07 від 27 листопада 2007
року.

Окрім цього, в забезпечення зобов`язань
за кредитним договором між ОСОБА_1 та
відповідачем був укладений договір
застави № 43/07-Л від 20 грудня 2007 року,
посвідчений нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
по реєстру № 23119. За умовами договору
предметом застави є транспортний засіб
типу легковий (універсал), марки DADI
модель - BDD6491E, номер шасі (кузова, рами)
VIN-НОМЕР_1, колір - сірий, рік випуску - 2007,
реєстраційний номер - НОМЕР_2.

Окрім цього, 20 грудня 2007 року між ОСОБА_2
та відповідачем укладено договір
поруки № 43/07-АЛ/ІІ.

Протягом кількох років ОСОБА_1 належним
чином виконував прийняті на себе
зобов`язання за кредитним договором і
сплатив на користь відповідача 10 408,6
доларів США, але потім у нього виникла
заборгованістьперед відповідачем.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 22 березня 2012 року з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто
заборгованість за кредитним договором
№ 43/07-АЛ від 20 грудня 2007 року у розмірі
157 227,27 грн. та судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 581,49 грн. Рішення
суду набуло чинності і не скасовано.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд виходив з
безпідставності заявлених ними вимог,
оскільки кредитний договір був
укладений позивачем на підставі
вільного волевиявлення, а підстав для
визнання недійсними кредитного
договору, договору застави та договору
поруки в суді не встановлено.

Такі висновки суду є правильними,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам діючого
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно визначив правовідносини, які
виникли між сторонами, надав їм належну
правову оцінку і обґрунтовано відмовив
в задоволенні заявленого позову.

При цьому апеляційний суд відхиляє, як
безпідставні. твердження ОСОБА_1 про те,
що він дізнався пізніше про свій
обов'язок, як позичальника, сплачувати
Банку до 20 числа кожного місяця комісію
в розмірі 0,15 % від суми кредиту (п.1.2.1.
Договору), оскільки вони суперечать
наявним у справі доказам.

Так, з пункту 3.14.1 кредитного договору,
власноруч підписаного ОСОБА_1, прямо
вбачається обов'язок позичальника
сплачувати Банку комісію і позивач
погодився з умовами даного кредитного
договору. Укладаючи даний договір,
останній усвідомлював і те, які правові
наслідки можуть наступити у разі
порушення кредитного договору, які
ризики він приймає на себе, як сторону у
договорі. Судом встановлено, що в
період з 2008-2010 року позивач сплачував
кредит належним чином, виконував
прийняті на себе зобов'язання та
погодився з умовами цього договору, які
виконував протягом тривалого часу
належним чином.

Посилання апелянтів на те, що умовами
кредитного договору їх ввели в оману, є
безпідставним та підлягає відхиленню,
оскільки ОСОБА_1 власноруч підписав
даний договір та взяв на себе
зобов`язання їх виконувати в повному
обсязі.

Як пояснив сам ОСОБА_1, він належно
сплачував кілька років суму кредитного
зобов`язання, але у зв`язку зі складною
економічною ситуацією, перестав
сплачувати суму боргу.

Довід апеляційної скарги про те, що
Банк змінив процентну ставку з 11,9 % до
14,73 %, є лише припущенням, яке не
підтверджено будь-якими доказами та
суперечить умовам кредитного договору.

Виходячи з вищенаведеного, доводи
апеляційної скарги є безпідставні,
апеляційний суд їх відхиляє, а рішення
суду - залишає без змін, оскільки
рішення суд першої інстанції ухвалив з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
міста Донецька від 08 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: