Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року Справа №607/22495/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого - судді
Вийванко О.М.

при секретарі с/з
Жара М.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на
стороні відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
приватний нотаріус Тернопільського
міського нотаріального округу - ОСОБА_6,
про визначення частки у спільному
сумісному майні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із
позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа на стороні
відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
приватний нотаріус Тернопільського
міського нотаріального округу - ОСОБА_6,
про визначення частки у спільному
сумісному майні, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла його мати -
ОСОБА_7 Після її смерті відкрилася
спадщина, в склад якої входить її
частка квартири АДРЕСА_1. У визначений
законом строк позивач звернувся до
приватного нотаріуса Тернопільського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
від якого отримав постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії з
тих підстав, що між співвласниками
вищевказаної квартири, яка належить їм
на праві спільної сумісної власності,
не визначені у встановленому законом
порядку належні їм частки даної
квартири. Тому, позивач просить суд
визначити частку померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_7АДРЕСА_1 яка належала їй на
праві спільної сумісної власності.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю, посилаючись
на мотиви викладені у позовній заяві та
просив позов задовольнити.

Відповідачі у судовому засіданні позов
визнали та не заперечили проти його
задоволення.

Третя особа на стороні відповідачів,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - приватний нотаріус
Тернопільського міського
нотаріального округу - ОСОБА_6 у судове
засідання не з'явився із невідомої суду
причини, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причин неявки у судове
засідання він суду не повідомив та не
подав клопотання про розгляд справи у
його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши та оцінивши наявні у
справі докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла мати позивача -
ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1, про що в Книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за № 1003,
виданого 12.07.2012 р. відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Тернопільського міського управління
юстиції.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася,
відповідно до ст.1220 ЦК України,
спадщина, в склад якої входить її
частка квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва на право
власності на житло, посвідченого та
виданого 04.04.1997 р. Міським бюро
технічної інвентаризації м. Тернополя,
на підставі розпорядження від 28.03.1997 р.
№ 22296, встановлено, що квартира АДРЕСА_1,
дійсно належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України встановлено,
що спільною сумісною власністю є та
спільна власність двох чи більше осіб,
у якій завідомо не визначені частки
кожної із них.

Тобто, учасники не мають наперед
визначених часток, є факт відсутності
існування в об'єкті власності
ідеальних часток кожного із
співвласників, які б давали можливість
виявити обсяг їх прав за наявності
бажання одержати конкретну частину у
спільному майні та розпоряджатися нею.

Статтею 372 ЦК України встановлено, що у
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

Тому, при визначенні часток, суд
виходить із засад рівності часток
кожного співвласника, а тому 1/5
ідеальна частка квартири АДРЕСА_1, може
бути визначена як спадкове майно після
смерті ОСОБА_7

Відповідно до статей 1217, 1218 ЦК
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно статей 1222, 1223 ЦК України,
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини. Спадкоємцями за
заповітом можуть бути юридичні особи
та інші учасники цивільних відносин
(стаття 2 цього Кодексу). Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України
встановлено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що спадщину прийняв
ОСОБА_2, про що свідчить факт його
звернення до приватного нотаріуса
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою
про прийняття спадщини та оформлення
своїх спадкових прав на частку
квартири АДРЕСА_1.

25.11.2013 р. приватний нотаріус
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 виніс
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, з тих підстав, що між
співвласниками вищевказаної квартири,
яка належить їм на праві спільної
сумісної власності, не визначені у
встановленому законом порядку належні
їм частки даної квартири.

Відповідно до ст.392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також, у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд
приходить до переконання, що у даному
випадку мають місце порушення прав
позивача, і тому, слід визначити, що
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р.,
належала на праві спільної сумісної
власності 1/5 ідеальної частки квартири
АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК
України, ст.ст. 368, 372, 392, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223,
1226, 1268-1270, 1274 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа на стороні
відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
приватний нотаріус Тернопільського
міського нотаріального округу - ОСОБА_6,
про визначення частки у спільному
сумісному майні - задовольнити.

Визначити, що померлій ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_7, належала на праві спільної
сумісної власності 1/5 ідеальної частки
квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області.

Головуючий суддяО. М. Вийванко