Справа №406/3228/2012
Провадження №2/173/325/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
областіВерхньодніпровський районний
суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Трофимової Н.А.

при секретареві Зубачевській О.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
управління пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі до ОСОБА_1,
ОСОБА_7, про визнання неправомірними
дій відповідачів та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

10.12.2012 року позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_7 про
визнання неправомірними дії
відповідачів та стягнення коштів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі на обліку
перебуває ОСОБА_3 та отримує пенсію по
втраті годувальника на неповнолітню
дитину. Відділом з призначення пенсій
протоколом від 26.09.2006р. № 974 пенсію було
призначено з ІНФОРМАЦІЯ_2 як по втраті
годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС,
тоді як необхідно було призначити і
виплачувати пенсію по втраті
годувальника на загальних підставах
згідно з Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Спеціалістами 12.12.2011р.
виявлено та проведено перерахунок
пенсії ОСОБА_3, в результаті чого розмір
пенсії на загальних підставах для
ОСОБА_3 з 01.01.2012р. встановлений в розмірі
мінімальної пенсії - 822 грн. ( в грудні
2011р. було виплачено суму 916 грн.
Переплата пенсії склала - 13993.69 грн. за
період з 28.07.2006р. по 31.12.2011р. Переплата
сталася з вини відповідачів. Пенсія по
втраті годувальника ОСОБА_3 26.09.2006р.
була розрахована головним
спеціалістом відділу з призначення
пенсій ОСОБА_7, перевірена та передана
до відділу з виплати пенсій
заступником начальника відділу з
призначення пенсій ОСОБА_1, на підставі
чого просить визнати незаконними дії
відповідачів при складанні пенсійної
справи та стягнути солідарно з
відповідачів матеріальну шкоду в
розмірі 13993.69 грн., яка завдана державі
внаслідок їх неправомірних дій.

Заявою від 11.10.2013 р. №8126/08-14 позивач
уточнив позовні вимоги та обґрунтував
їх посиланням на ст. 130 КЗпП України,
просив визнати незаконними дії
відповідачів при складанні пенсійної
справи; стягнути солідарно з ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі
13993,69 грн., яка завдана державі
внаслідок їх неправомірних дій.

В судове засідання представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі. Додатково
суду пояснив, що відносно відповідачів
службове розслідування не проводилося,
до кримінальної відповідальності
відповідачі не притягувалися. Вважає,
що шкода виникла внаслідок невиконання
відповідачами їх службових обов'язків.

Відповідач-1 - ОСОБА_1, в судове
засідання з'явилася, позовні вимоги не
визнала в повному обсязі та просила
відмовити в їх задоволенні. Додатково
суду пояснила, що після призначення
пенсії гр.. ОСОБА_3 пенсійна справа
неодноразово перевірялася та по неї
проводилися перерахунки та за період з
2006р. по 31.12.2011 рік жодного зауваження
щодо правильності нарахування не було.
Зазначала, що по цьому призначенню від
неї будь-яких пояснень не відбиралося
та вона вже декілька років не працює у
позивача.

Відповідач-2 - ОСОБА_7, в судове
засідання з'явилася, позовні вимоги не
визнала в повному обсязі та просила
відмовити в їх задоволенні. Суду
показала, що вона зробила нарахування,
яке було перевірено посадовими особами
позивача та узгоджено. Будь-якого
умислу на збільшення суми до виплати у
неї не було.

Представник відповідача-2 в судове
засідання з'явився позовні вимоги не
визнав в повному обсязі та просив
відмовити в їх задоволенні. Додатково
суду пояснив, що позивачем не доведений
умисел у діях відповідача-2.

Суд, заслухавши учасників процесу,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що Наказом
Верхньодніпровського районного
відділу Пенсійного фонду України від
01.02.1995р. за №2-к ОСОБА_1 призначена на
посаду спеціаліста І категорії, за
конкурсом, з 01 лютого 1995 року (а.с.40).

Відповідно до Наказу
Верхньодніпровського районного
управління Пенсійного фонду України
ОСОБА_1 призначено на посаду заступника
начальника відділу пенсійного
забезпечення з 01 лютого 2001 року, за
конкурсом з посадовим окладом,
відповідно штатного розпису.
Присвоєний ОСОБА_1 12 ранг державного
службовця шостої категорії посад (а.с.
41).

Наказом Управління пенсійного фонду
України у Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області від 07.11.2008р.
за № 109-о, звільнено ОСОБА_1, заступника
начальника відділу з призначення
пенсій, за станом здоров'я, що
перешкоджає продовженню даної роботи,
згідно п.2 ст. 40 КЗпП України, 07
листопада 2008 року (а.с. 42).

Згідно з Наказом Верхньодніпровського
районного управління пенсійного фонду
України №12-о, ОСОБА_7 призначена на
посаду спеціаліста 1 категорії відділу
пенсійного забезпечення з 01 лютого 2001
року, як зараховану з кадрового резерву
по переводу з Верхньодніпровського
районного управління праці та
соціального захисту населення, з
посадовим окладом відповідно до
штатного розпису (а.с. 43).

Наказом Управління пенсійного фонду
України у Верхньодніпровському районі
від 04.01.2005р. призначено ОСОБА_7,
спеціаліста 1 категорії відділення по
призначенню пенсій відділу пенсійного
забезпечення, на посаду головного
спеціаліста відділення по призначенню
пенсій цього ж відділу, з 04 січня 2005
року (а.с. 47).

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1, виданим 08 травня 2010 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області, 08 травня 2010 року
зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_7, та після реєстрації шлюбу
дружина змінила прізвище на «ОСОБА_7»
(а.с.6).

Протоколом №94 від 26.09.2006р., гр.. ОСОБА_3
призначено щомісячна компенсація по
втраті годувальника на неповнолітню
дитину. Годувальник - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
в 1986 році, категорія 2, помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 При визначенні розміру
вищезазначеної компенсації вважалося
що мається причинний зв'язок між смертю
годувальника та його участю у
ліквідації аварії на ЧАЕС. Вказаний
Протокол був складений та підписаний
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, що визнається
сторонами та не потребує доведенню в
силу ч.1 ст. 61 ЦПК України, відповідно до
якої, обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

За наслідками ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Управління Пенсійного фонду України в
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області,
встановлено, що при призначенні
щомісячної компенсації по втраті
годувальника на неповнолітню дитину
(годувальник - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
учасник ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильської АЕС в 1986 році, кат.2,
посвідчення НОМЕР_2, видане 31.05.1996
Дніпропетровською ОДА, помер
ІНФОРМАЦІЯ_2), нараховано та виплачено
пенсію та компенсацію по втраті
годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС
при відсутності експертного висновку
про причинний зв'язок смерті з аварією
на ЧАЕС (в свідоцтві про смерть причина
смерті не вказується), згідно з
протоколом від 26.09.2006 року №974 пенсію
призначено з 27.07.2006 в розмірі фактичних
збитків, тобто як по втраті
годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС,
згідно із Законом України № 796, тоді як
необхідно було призначити і
виплачувати пенсію по втраті
годувальника на загальних підставах
згідно із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі мінімальної
пенсії. Переплата пенсії за період з
27.07.2006р. по 30.11.2011р. складає 14070,30 грн., в
тому числі 2006 рік - 1594,01 грн., 2007 рік - 4483,62
грн., 2008 рік - 3140,43 грн., 2009 рік - 2180,40 грн.,
2010 рік - 1284,32 грн., 11 місяців 2011 року - 1387,52
грн. (а.с. 33-39).

Відповідно до статті 132 Кодексу законів
про працю України за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
при виконанні трудових обов'язків,
працівники, з вини яких заподіяно
шкоду, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку.

Випадки повної матеріальної
відповідальності працівника
передбачені ст. 134 КЗпП, згідно зі якою
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли:1) між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей;2) майно
та інші цінності були одержані
працівником під звіт за разовою
довіреністю або за іншими разовими
документами;3) шкоди завдано діями
працівника, які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку;4) шкоди завдано працівником,
який був у нетверезому стані;5) шкоди
завдано недостачею, умисним знищенням
або умисним зіпсуттям матеріалів,
напівфабрикатів, виробів (продукції), в
тому числі при їх виготовленні, а також
інструментів, вимірювальних приладів,
спеціального одягу та інших предметів,
виданих підприємством, установою,
організацією працівникові в
користування;6) відповідно до
законодавства на працівника покладено
повну матеріальну відповідальність за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків;7) шкоди завдано не
при виконанні трудових обов'язків;8)
службова особа, винна в незаконному
звільненні або переведенні працівника
на іншу роботу;9) керівник підприємства,
установи, організації всіх форм
власності, винний у несвоєчасній
виплаті заробітної плати понад один
місяць, що призвело до виплати
компенсацій за порушення строків її
виплати, і за умови, що Державний бюджет
України та місцеві бюджети, юридичні
особи державної форми власності не
мають заборгованості перед цим
підприємством.

Згідно з статтею 138 Кодексу законів про
працю України для покладення на
працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
статтею 130 цього Кодексу.

Загальні підстави і умови матеріальної
відповідальності працівників
встановлені статтею 130 Кодексу законів
про працю України, до яких відносяться:
факт нанесення шкоди підприємству,
установі, організації; порушення
працівником покладених на нього
трудових обов'язків; наявність
відповідальності тільки за прямої
дійсної шкоди та лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і
наявність винних протиправних дій
(бездіяльності) працівника при
заподіянні шкоди підприємству,
установі, організації.

Відповідно до ч. 5 ст. 135-3 КЗпП України,
розмір підлягаючої покриттю шкоди,
заподіяної з вини кількох працівників,
визначається для кожного з них з
урахуванням ступеня вини, виду і межі
матеріальної відповідальності.

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст. 57- 60 ЦПК України.

Проте позивачем не надано доказів, щодо
покладення на відповідачів обов'язку
по призначенню пенсії по втраті
годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС
у вересні 2006 року, наявності
повноважень у відповідачів щодо
прийняття рішення про виплату
зазначеної пенсії та обсягу
відповідальності а також наявність
винних протиправних дій
(бездіяльності) працівниками при
заподіянні шкоди установі, тому, є не
доведеними обставин, яки в силу діючого
законодавства визначені як підстава
для притягнення до матеріальної
відповідальності відповідачів.

Як убачається із матеріалів справи
позивач просить стягнути з
відповідачів в солідарному порядку
шкоду у розмірі 13993 грн. 69 коп., яка
перевищує середній місячний заробіток
відповідачів, але позивачем не
доведено наявність обставин з якими
діюче законодавство пов'язує
виникнення солідарної повної
матеріальної відповідальності, а
також не визначено та не доведено
розмір шкоди заподіяної кожним
відповідачем з урахуванням вини
кожного з них.

Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК
України, звертаючись до суду, позивач
за власним розсудом обирає спосіб
захисту. Проте обраний позивачем спроб
захисту в частині визнання незаконними
дій відповідачів при складанні
пенсійної справи не відповідає способу
захисту, передбаченому ст. 16 ЦК України.

За такими обставинами позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 214-215, 217-218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову управління
пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі до ОСОБА_1,
ОСОБА_7, про визнання неправомірними
дій відповідачів та стягнення коштів, -
відмовити в повному обсязі.

Вступну та резолютивну частини рішення
проголошено 24.12.2013р., повний текст
рішення буде виготовлено 29.12.2013р.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.А. Трофимова