Справа № 2-6952/12 № апеляційного
суді першої інстанції:Кондратенко
О.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2013 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса А.М.,
Поліщук Н.В.

при секретарі: Бабіч К.А.

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

представників відповідачів - Олійник
А.Д., Ясінська Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_3,
Державної казначейської служби
України, Заступника прокурора м.Києва
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 жовтня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Прокуратури міста Києва, Управління
Служби безпеки України у м.Києві,
Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що у листопаді 2005
року його було незаконно притягнуто до
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину, передбаченого ч.5
ст.191 КК України, та затримано, а майно,
яке було власністю його дружини, під
час розслідування, заарештовано.
Указане призвело до погіршення стану
його здоров»я, а родина змушена була
заощаджувати кошти на його правовий
захист під час досудового слідства та
судового розгляду справи. Під час
слухання кримінальної справи у суді
стан його був майже критичним, а грошей
та часу на лікування не вистачало.
Вироком Шевченківського районного
суду м.Києва від 30 березня 2010 року,
залишеним без змін ухвалами
апеляційного суду м.Києва та Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, його було виправдано. Враховуючи
викладене, позивач просив стягнути з
Державного бюджету України
матеріальну шкоду у розмірі 27177 грн.23
коп. та моральну шкоду у розмірі 3 млн.
грн..

Ухвалою судді Печерського районного
суду м.Києва від 25 квітня 2012 року у
відкритті провадження в частині
відшкодування матеріальної шкоди
відмовлено.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 17 жовтня 2012 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
Державного бюджету України шляхом
списання з відповідного рахунку
Державної казначейської служби
Україени на користь ОСОБА_3 30837 грн.27
коп. у відшкодування моральної шкоди. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення змінити і ухвалити
нове про задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що судом неповно
з»ясовані обставини справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

Не погоджуючись з зазначеним рішення,
відповідач Державна казначейська
служба України подав апеляційну
скаргу, в якій просив рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
неправильне застосування норми
матеріального права.

В свою чергу Заступник прокурора
м.Києва подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_3, посилаючись на те, що
висновки суду не ґрунтуються на законі.

В судове засідання не з»явився
представник Державної казначейської
служби України, будучи повідомленим
про день та час розгляду справи у
встановленому законом порядку, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення,
причини своєї неявки суду не повідомив
у зв»язку з чим колегія суддів вважає
можливим розглянути справу у його
відсутність відповідно до вимог ч.2
ст.305 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_4 свою апеляційну
скаргу підтримали і просили її
задовольнити, проти апеляційних скарг
Державної казначейської служби
України та Заступника прокурора
м.Києва заперечували і просили їх
відхилити.

Представник прокуратури м.Києва свою
апеляційну скаргу підтримав, проти
доводів апеляційної скарги ОСОБА_3
заперечував.

Представник Головного управління СБ
України в м.Києві та Київський області
Ясінська Ю.В. апеляційні скарги
відповідачів підтримала, проти
апеляційної скарги ОСОБА_3
заперечувала.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню, а апеляційні
скарги Заступника прокурора м.Києва та
Державної казначейської служби
України відхиленню з наступних
підстав.

Судом установлено, що 28 листопаді 2005
року ОСОБА_3 пред»явлено обвинувачення
у вчиненні злочину, передбаченого ч.5
ст.191 КК України.

16 лютого 2006 року старшим слідчим
слідчого відділу Управління СБ України
у м.Києві винесено постанову про
притягнення ОСОБА_3, як обвинуваченого
у кримінальній справі, пред»явлено
йому обвинувачення у вчиненні
злочинів, передбачених ч.5 ст.191 та ч.2
ст.366 КК України.

10 липня 2007 року постановою
Шевченківського районного суду м.Києва
кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_3 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК
України повернуто прокурора м.Києва
для організації проведення
додаткового розслідування. Запобіжний
захід- підписка про невиїзд до набрання
постановою законної сили залишено без
змін.

Вироком Шевченківського районного
суду м.Києва від 27 листопада 2008 року
ОСОБА_3 виправдано за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366
КК України за недоведеністю у вчиненні
злочинів.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного
суду м.Києва від 20 лютого 2009 року вирок
Шевченківського районного суду м.Кєва
від 27 листопада 2008 року щодо ОСОБА_3
скасовано, а справу направлено в той же
суд на новий розгляд в іншому складі
суду.

Вироком Шевченківського районного
суду м.Києва від 30 березня 2010 року
ОСОБА_3 виправдано за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК
України за недоведеністю у вчиненні
злочину.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного
суду м.Києва від 22 вересня 2009 року,
вирок Шевченківського районного суду
м.Києва від 30 березня 2010 року щодо
ОСОБА_3 залишено без змін.

Таким чином, під слідством та судом
ОСОБА_3 перебував з 25 листопада 2005 року
по 22 вересня 2010 року, дати
постановлення Апеляційним судом
м.Києва ухвали про залишення без змін
вироку Шевченківського районного суду
м.Києва.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.1176 ЦК
України шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду. Право на
відшкодування шкоди, завданої фізичній
особі незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури або суду, виникає у
випадках, передбачених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян.

Пунктом 2 ч.1 ст.2 зазначеного Закону
передбачено, що право на відшкодування
шкоди в розмірах і в порядку,
передбачених цим Законом, виникає у
випадах закриття кримінальної справи
за відсутності події злочину,
відсутністю у діянні складу злочину
або недоведеністю участі
обвинуваченого у вчиненні злочину.

Відповідно до наведених у ст.1 цього
Закону випадках громадянинові
відшкодовується моральна шкода.

Моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Встановивши, що із 28 листопада 2005 року у
зв»язку з притягненням до кримінальної
відповідальності ОСОБА_3 перебував під
слідством до 22 вересня 2010 року, коли
Апеляційним судом м.Києва постановлено
ухвалу, якою залишено без змін
виправдувальний вирок Шевченківського
районного суду м.Києва, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо наявності правових
підстав для відшкодування позивачу
моральної шкоди. Вказані фактичні
обставини підтверджуються матеріалами
справи і сторонами не заперечуються.

Доводи апеляційних скарг Державної
казначейської служби України та
Заступника прокурора міста Києва в тій
частині, що судом не встановлено з боку
цих органів незаконність дій по
відношенню до ОСОБА_3 до уваги колегією
суддів не приймається, оскільки Закон,
який правильно застосований судом
першої інстанції до спірних
правовідносин, передбачає виникнення у
особи права на відшкодування
моральної шкоди у випадку
недоведеності участі обвинуваченого у
вчиненні злочину.

Згідно з вироком суду ОСОБА_3
виправдано за недоведеністю його
участі у вчиненні злочинів,
передбачених статтями 191 ч.5, 366 ч.2 КК
України.

Частинами 2,3 ст.13 зазначеного Закону
встановлено, що розмір моральної
шкоди визначається з урахуванням
обставин справи в межах, встановлених
цивільним законодавством.
Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
провадиться виходячи з розміру не
менше одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць
перебування під слідством чи судом.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року ( у
редакції від 25 травня 2001 року) «Про
судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», судам роз»яснино, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат ( їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

У випадках, коли межі відшкодування
моральної шкоди визначаються у
кратному співвідношенні з мінімальним
розміром заробітної плати чи
неоподаткованим мінімумом доходів
громадян, суд при вирішенні цього
питання має виходити з такого розміру
мінімальної заробітної плати чи
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, що діють на час розгляду
справи.

Законом України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік», який діяв на
час розгляду справи, розмір
мінімальної заробітної плати на
жовтень 2012 року встановлено на рівні 1102
грн.

Враховуючи період перебування ОСОБА_3
під слідством з 28 листопада 2005 року по 22
вересня 2010 року, розмір відшкодування
моральної шкоди не може бути меншим 63 916
грн. (1102 грн. х 58 місяців).

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 був змушений звільнитися 31
травня 2007 року з роботи в ТОВ
«Поліграфімпорт», 30 вересня 2008 року з
ТОВ «Друкарня «Бізнесполіграф» у
зв»язку з порушеною відносно нього
кримінальною справою і неможливістю
виконувати свої функціональні
обов»язки, які були пов»язані з виїздом
за межі міста Києва, що підтверджується
відповідними листами цих товариств (т.1
а.с.91,92).

А в період часу з листопада 2008 року по
грудень 2009 року ОСОБА_3 перебував на
обліку як безробітний в Подільському
районному центрі зайнятості (а.с.93-95).

Таким чином, перебування ОСОБА_3 під
слідством та судом призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв»язків та вимагали від нього
додаткових зусиль для організації його
життя.

Згідно з висновком
спеціаліста-психолога Волочай С.П. від
15 березня 2013 року внаслідок
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності та
негативних наслідків пов»язаних с цим,
ОСОБА_3 заподіяні моральні страждання,
матеріальний еквівалент яких оцінений
спеціалістом в сумі 3000000 грн. ( т.2
а.с.15-38).

Оскільки, розмір моральної шкоди
визначається судом ( п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року ( у редакції від 25
травня 2001 року) «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»), а не
спеціалістом, колегія суддів вважає,
що зазначений висновок може бути
прийнятий як доказ на підтвердження
вимог позивача і оцінений судом в
сукупності з іншими доказами у справі (
ст.212 ЦПК України).

Тому, виходячи із конкретних обставин
цієї справи, засад розумності,
виваженості і справедливості ,
враховуючи характер, обсяг та
тривалість страждань ОСОБА_3 у зв»язку
із затриманням, притягненням до
кримінальної відповідальності,
обвинуваченням у скоєнні злочинів та
перебування під слідством до 22 вересня
2010 року, порушення нормальних життєвих
зв»язків, стосунків з іншими людьми,
інші негативні впливи внаслідок
притягнення позивача до кримінальної
відповідальності, можливості
відновлення його немайнових втрат,
колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди слід визначити у
розмірі 63916 грн.

З урахуванням наведеного, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
невірно визначив розмір моральної
шкоди, який підлягає збільшенню 30837
грн.27 коп. до 63916 грн., а ухвалене рішення
в цій частині зміні.

Доводи апеляційних скарг Державної
Казначейської Служби України та
Заступника прокурора міста Києва в
частині відсутності правових підстав
для відшкодування моральної шкоди
колегія суддів відхиляє, зважаючи на
наведене.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в тій
частині, що суд першої інстанції не
вирішив вимоги щодо відшкодування
матеріальної шкоди, в тому числі і
витрат на оплату послуг адвоката,
апеляційним судом до уваги не
приймаються, оскільки в цій частині
судом постановлена ухвала про відмову
у відкритті провадження, яка у
встановленому законом порядку не
скасована.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують, а тому
мають бути відхилені.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316,
317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу Державної
казначейської служби України -
відхилити.

Апеляційну скаргу Заступника
прокурора міста Києва - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 жовтня 2012 року -
змінити, збільшивши розмір моральної
шкоди, що підлягає стягненню з
Державного бюджету України шляхом
списання з відповідного рахунку
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_3 з 30837 грн.27
коп. до 63916 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: