Справа № 2/489/1479/13
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2013 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Бреженюк Н. С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Миколаївської міської ради за
довіреністю Телеш Ю. Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Миколаївської
міської ради про визнання права
власності на квартиру за набувальною
давністю,

встановив:

В квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, Миколаївської
міської ради (далі - ММР) мотивуючи свої
вимоги тим, що починаючи з лютого 2003
року він зі своєю родиною проживає в
АДРЕСА_1.

У березні 2003 року згідно попередній
домовленості між ним та відповідачем
ОСОБА_5 він зі своєю родиною вселився в
зазначену квартиру. Відповідач ОСОБА_5
повідомила, що зазначена квартира була
надана їй на підставі ордеру про
надання житлового приміщення в будинку
державного житлового фонду виданого
виконкомом ММР, зазначила, що
займається оформленням документів для
отримання свідоцтва про право
власності на квартиру, запевнила його,
що як тільки вона отримає свідоцтво про
право власності на квартиру, то укладе
з ним договір купівлі-продажу даної
квартири.

21.02.2004 в рахунок завдатку він передав
відповідачу ОСОБА_5 4 000,00 дол. США, що
підтверджується розпискою відповідача
ОСОБА_5 Після чого відповідач ОСОБА_5
переїхала до Російської Федерації і
більше він її не бачив. Він
неодноразово направляв їй листи з
проханням завершити переоформлення
квартири, але вона їх не отримувала. Він
же зі своєю родиною продовжував
проживати в квартирі.

Посилаючись на викладене позивач
просив визнати за ним право власності
на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача Миколаївської
міської ради в судовому засіданні
позов не визнала, заперечувала проти
задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_5 повідомлена про час
та місце розгляду справи, про що
свідчить підтвердження про вручення
документів, які були вручені їй
Падунським районним судом м. Братська
Іркутської області, однак в судове
засідання не з'явилася.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

З пояснень представника позивача,
вбачаються обставини, які встановлені
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 16 квітня 2013 року у справі
№ 2/489/571/2013, а саме, що квартира АДРЕСА_1
знаходиться на балансі ЖКП ММР
«Південь» та належить до комунальної
власності територіальної громади м.
Миколаєва. Квартира не приватизована,
право власності не зареєстровано.

Представник позивача пояснив, що
ОСОБА_5 була наймачем спірної квартири.
Вказані обставини не заперечувались
представником відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що
квартира перебувала у безстроковому
наймі (користуванні) ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 23 березня 2011 року ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 визнано такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, а саме спірною квартирою.

Відповідно до ст. 344 ч. 1 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Набувальна давність поширюється на
випадки фактичного безпідставного
володіння чужим майном за певних умов.

Суд вважає, що позивач та члени його
сім'ї не володіли спірною квартирою, а
лише користувалися нею. Оскільки,
квартира перебувала у безстроковому
користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, не
можна говорити про те, що майно вибуло
із володіння власника (територіальної
громади в особі Миколаївської міської
ради) та власник протягом строку
встановленого законом безпідставно не
вчиняв дії щодо його повернення.

В позовній заяві зазначено, що за
домовленістю з наймачем ОСОБА_5 позивач
та члени сім"ї вселилися до квартири, а
тому не можна говорити про
безпідставне заволодіння квартирою.

Дослідивши докази долучені до
матеріалів справи щодо їх належності і
допустимості, оцінивши їх в сукупності,
суд дійшов висновку про те, що позов
обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Миколаївської міської ради про
визнання права власності на квартиру
за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв