Провадження №2/761/9769/2013
У х в а л а

про залишення заяви без руху

"09" грудня 2013 р. суддя Шевченківського
районного суду м. Києва Мальцев Д.О.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» про порушення
прав споживачів та визнання пункту
кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року Позивач звернувся
до суду з позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про порушення прав споживачів та
визнання пункту кредитного договору
№500202801 від 28.03.2011 року недійсним.

Подана позовна заява підлягає
залишенню без руху з огляду на
наступне.

Матеріали поданої заяви, не
відповідають вимогам ст. 119 ЦПК України,
а саме, до позовної заяви не додано
документу, що підтверджує сплату
судового збору у встановлених чинним
законодавством розмірах.

Разом з тим, виходячи із змісту
позовної заяви вбачається, що позивач
просить визнати пункт кредитного
договору недійсним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Так у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана вчинити
на користь другої сторони певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зазначена
норма міститься й у ст. 1054 ЦК України
відповідно до якої за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Отже, з урахуванням викладеного можна
зробити висновок, що застосування
Закону України "Про захист прав
споживачів" до спорів, які виникають з
кредитних правовідносин, можливе в
тому разі, якщо предметом і підставою
позову є питання надання інформації
споживачеві про умови отримання
кредиту, типи відсоткової ставки,
валютні ризики, процедура виконання
договору тощо, які передують укладенню
договору. Після укладення договору між
сторонами виникають кредитні
правовідносини, тому до спорів щодо
виконання цього договору цей закон не
може застосовуватись, а застосуванню
підлягає спеціальне законодавство в
системі кредитування.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», за подання до суду
позовної заяви немайнового характеру
сплачується 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119, 120 ЦПК України, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

З огляду на наведене, суд прийшов до
висновку про необхідність усунення
вищевказаних недоліків та надання
заявнику строку для їх усунення.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 119, 120, 121, 209, 210 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про порушення прав споживачів та
визнання пункту кредитного договору
недійсним - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання заявником
ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в
зазначений строк позовну заяву,
вважати неподаною та повернути
заявнику зі всіма доданими до неї
документами.

Ухвала апеляційному оскарженню не
підлягає.

Суддя: