№ 207/3393/13-ц
№ 2/207/1253/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2013 року Баглійський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

судді:
Литвинчука В.П.

при секретарі:
Єрмаковій Н.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду у м.
Дніпродзержинську справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, які також діють в інтересах
малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, про усунення
перешкод у користуванні квартирою,
виселення без надання іншого жилого
приміщення,-

В С Т А Н О
В И В:

У липні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_8,
ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні квартирою, виселення без
надання іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні позивачі
доповнили свої позовні вимоги та також
просили суд виселити без надання
іншого жилого приміщення із квартири
АДРЕСА_1 і малолітніх дітей
відповідачів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обгрунтування пред*явлених
позовних вимог позивачка ОСОБА_1
вказала, що позивачі по справі її діти.
Їй, її дітям, позивачам по справі, та
колишньому чоловіку ОСОБА_9, 3-й особі по
справі, на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1,
що стверджується Свідоцтвом про право
власності на житло від 09 серпня 1996 року.
У березні 2013 року нею було виявлено, що
замки на вхідних дверях квартири
замінені, а в квартирі, яка їм належить
на праві власності, проживають
відповідачі зі своїми малолітніми
дітьми. Зі слів відповідачів їй стало
відомо, що вони у квартирі проживають
згідно укладеного з її колишнім
чоловіком договору оренди квартири.
Колишній чоловік, 3-я особа по справі,
без їх, позивачів, відома та згоди уклав
з відповідачами договір оренди, чим
порушив їхнє право власності. Договір
оренди вважає незаконним. Вони,
позивачі, протиправними та незаконними
діями 3-ї особи по справі, ОСОБА_9,
позбавлені права власності, позбавлені
права користуватись, володіти та
розпоряджатись належною їм квартирою.
Вона від колишнього чоловіка
отримувала грошові перекази. Однак,
колишній чоловік пересилав їй аліменти
на утримання сина, а не плату, ніби-то,
за оренду квартири. Стосовно
незаконного проживання у їхній
квартирі відповідачів з малолітніми
дітьми вона зверталась зі скаргою до
міліції. Їй було роз*яснено, що
необхідно звернутись до суду з позовом.
Просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_8 пояснив, що зі
слів матері йому було відомо, що
квартира, яка належить їм на праві
власності, опечатана та у квартирі
ніхто не мешкає. Він неодноразово
телефонував своєму вітчиму, 3-й особі по
справі. Однак вітчим не брав трубки. Від
матері йому також стало відомо, що у
квартирі проживають відповідачі. У
нього ніхто не просив згоди та він не
надавав згоди на укладення договору
оренди та вселення у квартиру
відповідачів. Він сам бажає у квартирі
жити зі своєю сім*єю. Просить позов
задовольнити.

Позивачем ОСОБА_3 суду були
надані аналогічні пояснення та він
також просив суд виселити відповідачів
разом з їхніми малолітніми дітьми із
квартири, яка належить їм, позивачам, на
праві власності. Вони 3-й особі,
співвласнику квартири, не надавали
згоди на укладення договору оренди та
вселення у квартиру відповідачів.
Їхньої згоди 3-я особа і не запитувала.
Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4
пред*явленого позову не визнав та
пояснив, що у нині спірній квартирі він
зі своєю сім*ю проживавє з 2007 року. У
квартиру він зі своєю сім*єю вселився
зі згоди її власника ОСОБА_9 і ця
обставина була відома відповідачам.
При їх вселенні квартира була
занедбана та непридатна для
проживання, Він у квартирі провів
ремонт, підключив світло,
газопостачання, вставив вікна.
Позивачі квартирою зовсім не
цікавились. Вони, відповідачі,
оплачують комунальні послуги.
Позивачці ОСОБА_1 постійно
пересилались гроші за оренду квартири.
У задоволенні позову просить
відмовити.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове
засідання не з*явилась. Просила суд
розглянути справу у її відсутність та у
поданих запереченнях на позов вказала,
що у квартирі вони проживають з 2007 року,
що у квартиру вони вселились зі згоди
її власника, 3-ї особи, та про їхнє
вселенння у квартиру було відомо
позивачам по справі. Квартира була
непридатна для проживання та вони
провели у квартирі ремонт. Позивачі не
заперечували проти їхнього вселення у
квартиру та не пред*являли до них
ніяких претензій. Позивачі проживають
в іншій області, квартирою зовсім не
цікавились. Вони, відповідачі, набули
право користування спірною квартирою.
У задоволенні позову просить
відмовити.

3-я особа, ОСОБА_9, також у судове
засідання не з*явився. Судом про день,
час та місце розгляду справи
повідомлений. Причини неявки не
повідомив. У поданих суду запереченнях
просить у задоволенні позову відмовити
та вказав, що спірна квартира йому та
позивачам належить на праві спільної
сумісної власності. Він відповідачів у
квартиру вселив у 2002 році, як родичів.
Ця обставина була відома ОСОБА_1 і вона
проти їхнього вселення і проживання у
квартирі не заперечувала. Квартира
знаходилась у непридатному для
проживання стані. Вони, власники
квартири, житлом забезпечені.
Відповідачі провели у квартирі ремонт.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК
України: "Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном".

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України:
"Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд".

При цьому, відповідно до ст. 391
ЦК України: "Власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядженням своїм майном".

Так, у судовому засіданні було
встановлено, що позивачам та 3-й особі,
згідно Свідоцтва про право власності
на житло від 09 серпня 1996 року, виданого
Відділом обліку та розподілу житлової
площі Дніпродзержинського
міськвиконкому, на праві спільної
сумісної власності належить квартира
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні також
було встановлено, що 3-ю особою по
справі, ОСОБА_9, без відома та без згоди
позивачів, всупереч інтересам
позивачів, співвласникам квартири, яка
належить позивачам на праві спільної
сумісної власності відповідачам була
здана в оренду.

У судовому засіданні також
було встановлено, що ОСОБА_1 28 травня 2013
року зверталась до Баглійського РВВС м.
Дніпродзержинська з заявою про вжиття
заходів стосовно відповідачів, які
незаконно мешкають у квартирі, яка
належить їй, її колишньому чоловіку та
синам тому, що відповідачі їм чинять
перешкоди у користуванні квартирою.

Із висновку дільничого
інспектора Баглійського РВВС
вбачається, що 3-я особа по справі,
колишній чоловік ОСОБА_1, заселив у
квартиру відповідачів з дітьми,
замінив на дверях замок, та перешкоджає
їй доступу у квартиру.

У судовому засіданні була
оглянута цивільна справа № 404/8349/12; №
2/207/267/13 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про
визнання розписки дійсною, визнання
права власності на нерухоме майно,
зобов*язання ОКП "Дніпродзержинське
бюро технічної інвентаризації"
зареєструвати право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1. Рішенням
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 07 лютого 2013 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
було відмовлено. Ухвалою колегії
суддів Судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 квітня
2013 року апеляційна скарга ОСОБА_4 була
відхилена, а рішення Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 07 лютого 2013 року залишено без змін.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону
України "Про власність": "Власник може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням
володіння, і відшкодування завданих
цим збитків."

Окрім того, відповідно до ч.1
ст. 55 вказаного Закону: "Власник не може
бути позбавлений права на своє майно,
крім випадків, передбачених цим
Законом та іншими законодавчими
актами

України."

У судовому засіданні було
встановлено, що відповідачі, незаконно
проживаючи у квартирі позивачів зі
своїми дітьми, чинять власникам
квартири перешкоди у користуванні
квартирою.

У судовому засіданні
відповідачі пояснили, що провели у
квартирі ремонт. Однак, ремонт
відповідачами був проведений за
власною ініціативою.

Тому суд, оцінюючи всі зібрані
по справі докази у їх сукупності,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись Законом України "Про
власність", ст.ст.317, 319, 391 ЦК України,
ст.ст.6-14,60,212-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, які також
діють в інтересах малолітніх ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
про усунення перешкод у користуванні
квартирою, виселення без надання
іншого жилого приміщення-
задовольнити.

Зобов*язати ОСОБА_4, ОСОБА_5,
які також діють в інтересах малолітніх
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, не чинити ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 перешкод у користуванні
квартирою АДРЕСА_2.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, які
також діють в інтересах малолітніх
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, із квартири АДРЕСА_2 без
надання іншого жилого приміщення.

Рішення може бути оскаржено на
протязі 10 днів з моменту його
оголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська.

Суддя:
Литвинчук В.П.