Справа № 534/1557/13-ц
Провадження № 2/534/740/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2013 року
Комсомольський міський
суд

Полтавської
області

в складі: головуючого судді
Куц Т.О.

при секретарі
Ребриній О.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2,ОСОБА_3

відповідача

ОСОБА_4,ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_4
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Комсомольська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права на спільну сумісну
власність та стягнення моральної
шкоди ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачів про визнання
права на спільну сумісну власність,
посилаючись на те, що в він разом зі
своєю дружиною ОСОБА_7 та двома дітьми
ОСОБА_5, ОСОБА_8 проживали в АДРЕСА_4.
Зазначена квартира була приватизована
ними в рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_3 р.
померла його дружина , після її смерті ?
частку квартири успадкувала ОСОБА_4 В
червні 2010 р. вони вирішили продати дану
квартиру для придбання квартир для
нього та ОСОБА_5 14.06.2010 р. він уклав
попередній договір про купівлю -
продаж квартири АДРЕСА_1, але в кінці
червня він потрапив до лікарні і його
дочки самостійно продали квартиру
АДРЕСА_2 та купили квартиру АДРЕСА_1 ,
він тільки підписав необхідні
документи. Тільки через деякий час в
КЖЕП № 1 він дізнався про те, що
власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5
Просить визнати право на спільну
сумісну власність на квартиру АДРЕСА_1
за ним ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Стягнути з
ОСОБА_5, ОСОБА_8 на його користь моральну
шкоду у сумі 20 000 грн та витрати за
надання юридичної допомоги в сумі 1350
грн.

28.10.2013 р. надійшла заява позивача
про збільшення позовних вимог в якому
просить визнати спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 квартиру
АДРЕСА_3 в рівних частках . Стягнути із
ОСОБА_5, ОСОБА_4 на його користь моральну
шкоду в сумі 20 000 грн по 10 000 грн з кожної
та по 675 грн з кожної за витрати на
правову допомогу.

Позивач та його представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов
підтримали повністю, посилаючись на
обставини зазначені в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_3
показала суду , що після смерті
дружини позивача , на сімейній раді
позивач з відповідачами вирішили
продати квартиру АДРЕСА_4 , в якій вони
раніше жили, а на виручені кошти
придбати дві однокімнатні квартири :
одну для позивача , а одну для ОСОБА_5
з дітьми. Пізніше позивач підписував
якісь договори, але він не перечитував
їх , оскільки на той час хворів лікував
руку в лікарні і довіряв своїм дочкам,
які як з»ясувалось потім його
обманули.

Відповідачі в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали повністю,
посилаючись на їх необґрунтованість і
безпідставність.

Розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
докази , надані сторонами на доведення
обставин, на які вони посилаються ,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги та
заперечення, суд находить позов не
обґрунтованим і таким , що не підлягає
до задоволення.

Судом встановлено, що згідно
попереднього договору від 14.06.2010 р.
ОСОБА_9 зобов'язався продати, а ОСОБА_1
зобов'язався купити у нього квартиру
АДРЕСА_1 в м.
Комсомольську , на підписання цих
намірів ОСОБА_1 передав , а ОСОБА_9
отримав гроші в сумі 8 000 грн (а.с.8).

Згідно довідки КЖЕП № 1 від
14.06.2011р. ОСОБА_1 зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1 , власником квартири є
ОСОБА_5 (а.с.9).

Згідно довідки Комсомольської
міської лікарні від 27.06.2011р. ОСОБА_1
перебував на стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні
Комсомольської міської лікарні в
період з 29.06.2010 р. по 09.07.2010 р. (а.с.10).

Згідно договору купівлі - продажу
від 07.07.2009 р. ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5
продали належні ним частки , а ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 купили в рівних
частках по ? квартиру АДРЕСА_5 (а.с.41).

Згідно ст.392 ЦК України, власник
майна може пред»явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Позивачем не надано суду будь
-яких доказів про те ,що квартира
АДРЕСА_1 в м. Комсомольську належить
йому на праві спільної сумісної
власності.

Згідно п.4 ст.368 ЦК України, майно
набуте в результаті спільної праці та
за спільні грошові кошти членів
сім»ї , є їх спільною сумісною
власністю , якщо інше не встановлено
договором , укладеним в письмовій
формі.

Згідно п.4 ст.369 ЦК України,
правочин щодо розпорядження спільним
майном , вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника , який вчинив правочин ,
необхідних повноважень.

Вимог щодо недійсності будь -
яких правочинів вчиненими
відповідачами чи іншими особами
відносно майна позивача по даній
справі ОСОБА_14 та його представники не
заявляли , не заперечуючи , що такі
вимоги заявлялись ними при судових
розглядах інших справ.

Ухвалою Комсомольського
міського суду Полтавської області від
15.11.2011р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1 в м. Комсомольську
залишений без розгляду за заявою
представника позивача ОСОБА_2

Згідно нотаріально посвідченого
договору купівлі продажу квартири
наданого відповідачем ОСОБА_5, вона
придбала у ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_1 в
м. Комсомольську 07.07.2010р. і на підставі
цього договору в установленому
законом порядку зареєструвала право
власності на зазначену квартиру
23.07.2010р., що підтверджується
відповідним витягом з державного
реєстру правочинів.

Відповідно до положень ч.3 ст.
635ЦК України , зобов»язання ,
встановлене попереднім договором,
припиняється, якщо основний договір не
укладений протягом строку,
встановленого попереднім договором,
або якщо одна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

Згідно вищезазначеного
попереднього договору позивач ОСОБА_1
зобов»язався купити квартиру АДРЕСА_1
в строк до 05.07.2010р, однак ніяких доказів
про укладення ним договору купівлі
вищезазначеної квартири не надав.

Суд відхиляє доводи позивача та
його представників щодо визнання за
позивачем права на спільну сумісну
власність на квартиру АДРЕСА_1. Суд ,
відхиляючи наведені доводи позивача
та його представників бере до уваги ,
що при укладанні попереднього договору
нотаріусом , відповідно до п.10
вищезазначеного попереднього договору
сторонам роз»яснені вимоги
законодавства щодо змісту й правових
наслідків попереднього договору, а
саме щодо ст.ст. 215-236, 319,334,623-624,635 ЦК
України , ст.ст.57-74 СК України.

Відповідно до статті 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини , на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень , крім випадків ,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Стаття 212 ЦПК України передбачає
, що суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням , що
ґрунтується на всебічному , повному
об»єктивному та безпосередньому
дослідженню наявних у справі доказів .
Суд повно і всебічно з»ясував
обставини , на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог
підтверджених доказами , які були
досліджені в судовому засіданні і
прийшов до висновку , що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10,11,30,60,61,209,213-215 ЦПК
України,суд,

р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 - відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги .

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення , можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
підпис Т.О.Куц

З оригіналом вірно :

Суддя

Т.О.Куц