АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2646/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючого
- судді Варвус Ю.Д.,

суддів -
Федорової Н.О., Пастощука М.М.,

секретаря -
Байдича О.В.,

з участю: представника
позивача - Боярчук Г.В.,

відповідача -
ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 12 листопада
2013 року у справі за позовом
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» в особі
Хмельницької дирекції до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
приміщенням шляхом виселення.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Українське державне
підприємство поштового зв'язку
«Укрпошта» в особі Хмельницької
дирекції звернулось до суду з позовом
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні приміщенням, шляхом
виселення. В обґрунтування позову
зазначив, що на його балансі перебуває
будівля відділення поштового зв'язку №
2, що знаходиться по АДРЕСА_1. У 1991 році,
для тимчасового проживання, тодішньому
працівнику поштамту ЦПЗ № 1, начальнику
ВПЗ № 1 ОСОБА_3, у зв'язку з гострою
потребою у поселенні, була надана
кімната у відділенні поштового зв'язку
№ 2. Разом з нею у дану кімнату
тимчасово був вселений, як член її
сім'ї, чоловік - ОСОБА_2 2 жовтня 2004 року
ОСОБА_3 припинила трудові відносини з
Хмельницькою дирекцією УДППЗ
«Укрпошта» за власним бажанням і
переїхала на постійне місце проживання
у м. Львів. 29 червня 2006 року шлюб між
ОСОБА_3 та відповідачем було розірвано.
28 травня 2013 року остання знялась з
реєстрації за вищевказаною адресою.
Однак, відповідач, який не перебуває
та ніколи не перебував у

________________________________________________________________________
________

Доповідач у першій інстанції Заворотна
О.Л. Провадження №
22-ц/792/2646/13

Суддя-доповідач Федорова Н.О.
Категорія №
2, 3

трудових відносинах з позивачем,
залишився проживати у кімнаті АДРЕСА_1.
Письмове попередження про звільнення
кімнати ігнорує. Окрім того, останній
створює антисанітарні умови як у
кімнаті, так і навколо відділення
поштового зв'язку утриманням собак. На
численні усні та письмові скарги на
таку поведінку не реагує. Також,
відповідач не дає можливості зайти до
кімнати для негайної заміни
електропроводки, що може призвести до
замикання. Посилаючись на те, що право
відповідача на проживання у відділенні
поштового зв'язку є похідним від права
ОСОБА_3, а також на те, що дане
приміщення немає статусу службового чи
гуртожитку, позивач просив усунути
перешкоди у користуванні приміщенням
по АДРЕСА_1, шляхом виселення з нього
ОСОБА_2 без надання іншого житлового
приміщення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 12
листопада 2013 року позов задоволено.
Усунуто перешкоди позивачу у
користуванні приміщенням по АДРЕСА_1,
шляхом виселення з нього ОСОБА_2 без
надання іншого житлового приміщення.
Вирішено питання про судові витрати.

Непогоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити.

Вважає це рішення незаконним,
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що рішення не відповідає
вимогам ст. 215 ЦПК України, оскільки суд
застосував до спірних правовідносин
одночасно ЖК України та ЦК України, що є
взаємовиключним. Окрім того, вважає, що
суд не застосував норму, яка підлягала
застосуванню, зокрема: ст.ст. 1, 19 Закону
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»,
а також, що суд не взяв до уваги
обставини, встановлені судовими
рішеннями у інших справах. Зокрема,
того, що приміщення, з якого його
просять виселити, має статус
гуртожитку та він був вселений до нього
на підставі ордеру.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Давши належну оцінку доказам у справі,
суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, дана їм правильна
оцінка, а його висновки узгоджуються з
матеріалами справи і відповідають
закону.

Встановлено, що з 1986 року будівля по
АДРЕСА_1 рахувалась як відділення
зв'язку. Рішенням виконавчого комітету
Хмельницької міської ради № 1377 від
10.12.2009 року було оформлено право
власності на будівлю відділення
поштового зв'язку загальною площею 201,2
кв.м. по АДРЕСА_1 за державою Україна в
особі Міністерства транспорту та
зв'язку України. На підставі даного
рішення 16.12.2009 року управлінням
житлово-комунального господарства
видано свідоцтво про право власності
на будівлю відділення поштового
зв'язку. Цього ж числа Хмельницьким
бюро технічної інвентаризації
зареєстровано право власності на
будівлю відділення поштового зв'язку
за державою Україна. Отже, власником
будівлі відділення поштового зв'язку
по АДРЕСА_1 є держава Україна в особі
Міністерства транспорту та зв'язку
України.

25 липня 1991 року спільним рішенням
адміністрації і профспілкового
комітету ОСОБА_3, як працівниці пошти,
було надано кімнату для проживання в
даній будівлі та видано ордер, на
підставі якого було здійснено вселення
ОСОБА_3 та її чоловіка - ОСОБА_2 до
кімнати № 1, площею 16 м.кв.

2 жовтня 2004 року ОСОБА_3 припинила
трудові відносини з Хмельницькою
дирекцією УДППЗ за власним бажанням.

5 січня 2008 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 було розірвано.

28 травня 2013 року ОСОБА_3 була знята з
реєстрації по АДРЕСА_1.

Відповідач по даний час продовжує
проживати у будівлі відділення
поштового зв'язку по АДРЕСА_1.

Вказане підтверджується: даними
повідомлення Хмельницького бюро
технічної інвентаризації виконавчого
комітету Хмельницької міської ради від
01.08.2013 року № 3522/01-15 (а.с. 65); даними
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно та витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с. 6, 7); даними ордеру № 434 від
23.07.1991 року (а.с. 71); даними наказу № 1124
від 02.10.2004 року про припинення
трудового договору (а.с.8); даними
свідоцтва про розлучення (а.с.10); даними
повідомлення Хмельницького МВ УДМС
України в області від 03.09.2013 року про
зняття з реєстрації ОСОБА_3 (а.с. 84);
даними звернень начальника пошти до
начальника міського відділу УМВС
України в Хмельницькій області від
29.08.2011 року про створення
антисанітарних умов проживання,
застосування до працівників пошти
нецензурної лайки (а.с. 13) та іншими
матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Враховуючи приписи даних норм, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
позивач має право на усунення перешкод
в користуванні належною йому на праві
власності будівлею шляхом її
звільнення відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення суду не відповідає вимогам ст.
215 ЦПК України, оскільки суд застосував
до спірних правовідносин одночасно ЖК
України та ЦК України, до уваги не
приймаються, оскільки посилання на
дані норми не призвело до прийняття
незаконного рішення по суті.

Твердження відповідача про те, що до
спірних правовідносин слід було
застосувати Закон України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків», оскільки він
був вселений до гуртожитку, що
підтверджується, на його думку, в тому
числі, рішеннями судів про стягнення з
нього заборгованості за комунальні
послуги відхиляються з наступних
підстав.

Відповідно ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з приписами ст. 379 ЦК України
житлом фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
призначені та придатні для постійного
проживання в них. Житловим будинком є
будівля капітального типу, споруджена
з дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно-правовими
актами, і призначена для постійного у
ній проживання.

Як вбачається з повідомлення
Хмельницького бюро технічної
інвентаризації виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 01.08.2013
року № 3522/01-15 (а.с. 65) та свідоцтва про
право власності на нерухоме майно та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (а.с.6,7), будівля,
розташована по АДРЕСА_1, є відділенням
поштового зв'язку та належить державі
Україна в особі Міністерства
транспорту та зв'язку України. Отже,
вона не має статусу гуртожитку та не
призначена для постійного проживання в
ній. Інших допустимих доказів, які б
підтвердили зворотнє, суду надано не
було.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилань на докази, які б спростовували
висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 12
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду Н.О.
Федорова