Справа № 256/7512/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 грудня 2013 року

м. Донецьк

Калінінський районний суд м. Донецька в
складі:

головуючого -судді Домарєва О.В.

при секретарі
Вашкулатової Н.О.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства
«Акціонерно-комерційний Банк
«Капітал» до ОСОБА_1 «Про стягнення
заборгованості», -

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2013 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою, якою просив
стягнути з відповідачки на його
користь заборгованості за договором
про надання споживчого кредиту №0271 від
11.08.2008 року у розмірі 11955,97 грн. та судові
витрати.

Представник позивача просила справу
розглядати без її участі, позовні
вимоги підтримала, не заперечувала
проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, не повідомивши суд про
причини неявки, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 серпня 2008 року
відкрите акціонерне товариства
«Акціонерно-комерційний Банк
«Капітал», правонаступником якого
згідно п. 1.4 Статуту є Публічне
акціонерне товариство «Акціонерний
банк «Капітал» та ОСОБА_1 уклали
догорів №0271 про надання споживчого
кредиту, згідно якого банк надав
відповідачу кредит у сумі 10000,00 гривень
зі строком користування з 11.08.2008 року по
10.08.2010 року, відповідачка зобов'язався
погашати заборгованість перед банком
по наданому кредиту та нарахованим
відсоткам у розмірі 28 % річних, згідно
встановленого графіку. (а.с. 10-11)

Відповідно до ст. 251 ч. 1 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Згідно до ст. 251 ч. 3 ЦК України строк та
термін можуть бути визначені актами
цивільного законодавства, правочином
або рішенням суду.

Відповідно до ст. 256 ч. 1 ЦК позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 259 ЦК України зазначено, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі. Позовна давність,
встановлена законом, не може бути
скорочена за домовленістю сторін.

Між тим відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно п. 5.2. кредитного договору в
випадку невиконання позичальником
умов договору про надання споживчого
кредиту банк має право звернутися з
цивільним позовом до суду. При цьому
строк позовної давності у кредитному
договорі не був визначений, отже суд
приходить до висновку, що слід
застосовувати загальну позовну
давність, яка встановлена ст. 257 ЦП
України, тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 ч. 5 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Зі змісту кредитного договору
вбачається, що дата закінчення його
дії була визначена сторонами, а саме
14.06.07.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давніть спливла
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо), зазначене вище
правило застосовується й до додаткових
вимог банку .

Таким чином, з урахуванням того, що
позивач до суду з заявою про поновлення
строків позовної давності не
звертався, а також зазначених вимог
закону суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не законні та не
обґрунтовані, а тому у задоволені
позову слід відмовити.

Згідно ці ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

А тому в частині позовної вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача судових витрат, слід
відмовити.

А в цілому у задоволені позову судом
відмовляється повнітю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 525, 526, 527, 530, 611, 1077, 1080, 1082 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства
«Акціонерно-комерційний Банк
«Капітал» до ОСОБА_1 «Про стягнення
заборгованості» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О. В. Домарєв

03.12.2013