Справа № 2/463/2459/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року
Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого судді -
Лакомської Ж.І.

при секретарі - Метелля Б.Б.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у місті
Львові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договорами позики ,
-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до
відповідача ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договорами позики з
врахування 3 відсотків річних в сумі
112588,06 грн.

Позов мотивує тим, що 10 липня 2013 року
позивач ОСОБА_1 позичила відповідачці
ОСОБА_4 гроші в сумі 5 000 доларів США,
факт передачі грошових коштів
підтверджується відповідною розпискою
від 10 липня 2013 року. Крім того 02 серпня
2013 року позивач ОСОБА_1 позичила
відповідачці ОСОБА_4 гроші в сумі 10000
доларів США факт передачі грошових
коштів підтверджується відповідною
розпискою від 02 серпня 2013 року, за
умовами даної розписки гроші
надавались відповідачці строком на 2
місяці з сплатою відсотків в розмірі 18 %
річних. Проте відповідач борг
повернула частково в сумі 1320 доларів
США. Незважаючи на неодноразові
звернення позивача до відповідача з
вимогами повернути грошові кошти, такі
повернуті не були. Просить стягнути з
відповідачки заборгованість з
врахуванням відсотків за користування
грошовими коштами та 3 відсотки річних,
що разом становить 112588,06 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2, який діє на
підставі угоди про надання правової
допомоги від 12.12.2013р. позовні вимоги
підтримали, дали пояснення аналогічні
наведеним мотивам позову, просили
позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в останнє судове
засідання не з»явилась, у минулому
содовому засіданні позов визнала та
пояснила, що дійсно отримала в
позивачки в борг 15 000 доларів США, про що
написала відповідні розписки, проте у
зв»язку з скрутним матеріальним
становищем в обумовлений строк гроші
повернути не змогла, проти задоволення
позову не заперечила.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
дослідивши та оцінивши наявні у справі
докази, приходить до висновку, що позов
слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

На підставі ч.2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно розписки від 10.07.2013 року (а.с.6)
між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою
ОСОБА_4 було укладено договір позики
грошових коштів на суму 5 000 доларів США,
вказану суму коштів відповідач
зобов»язалась повернути до 13.07.2013 року.

Відповідно до розписки від 02.08.2013р. (а.с.
5) між позивачкою ОСОБА_1 та
відповідачкою ОСОБА_4 було укладено
договір позики грошових коштів на суму
10 000 доларів США, за умовами даної
розписки гроші надавались
відповідачці строком на 2 місяці з
сплатою відсотків в розмірі 18 % річних.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не вставлений договором або
законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що з відповідачки на користь
позивачки слід стягнути
заборгованість в заявленій позивачкою
сумі, яка становить 112588 гривень та
оплачений позивачкою судовий збір.

Керуючись статтями 526, 625, 1046, 1047, 1049
Цивільного кодексу України, статтями 10,
11, 60, 88, 209, 212 - 215, ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договорами позики -
задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_2)
заборгованість за договорами позики в
сумі 112 588 (сто дванадцять тисяч п»ятсот
вісімдесят вісім) гривень та 1231 (одну
тисячу вісті тридцять одну) гривню, 35
копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в порядку
та строки передбачені ст. 294 ЦПК України
.

Суддя:
Лакомська Ж. І.