Справа № 495/9546/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

20 грудня 2013 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд в Одеській області

у складі головуючого - судді
Шевчук Ю.В.

при секретарі - Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровському
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до Затоківської
селищної ради Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області про
визнання права власності на самочинне
будівництво,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду в
інтересах ОСОБА_2 з позовом про
визнання права власності на самочинне
будівництво, вказуючи, що на підставі
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії
II-ОД № 054015 від 16.03.2000 року ОСОБА_2
належить земельна ділянка площею 0,020
га, що розташована по АДРЕСА_1 та надана
для будівництва та обслуговування
жилого будинку та господарських споруд
та будівель (присадибна ділянка), для
поліпшення житлових умов було вчинено
самочинне будівництво: житлового
будинку літ. «А», загальною площею 94,3
кв.м, житловою площею 13,6 кв.м, мансарди
літ. «А1», тераси літ. «а», вбиральні літ.
«Б», на які необхідно визнати право
власності, у зв'язку з тим, що
побудовані будівлі являються
самочинною.

ОСОБА_1 судове засідання не
з'явилася, представила заяву, що позов
підтримує, просить справу розглядати
за її відсутністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, згідно заяви
просила суд розглянути справу за
наявними матеріалами справи,
відповідно до чинного законодавства,
дослідивши норми матеріального та
процесуального права та за його
відсутністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, надані
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на
підставі державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку серії II-ОД № 054015 від 16.03.2000 року
ОСОБА_2 належить земельна ділянка
площею 0,020 га, що розташована по АДРЕСА_1
та надана для будівництва та
обслуговування жилого будинку та
господарських споруд та будівель
(присадибна ділянка).

Для поліпшення житлових умов було
вчинено самочинне будівництво:
житлового будинку літ. «А», загальною
площею 94,3 кв.м, житловою площею 13,6 кв.м,
мансарди літ. «А1», тераси літ. «а»,
вбиральні літ. «Б».

Розміщення самовільних будівель не
суперечить Державним будівельним
нормам ДБН 360-92 та
санітарно-епідеміологічним вимогам. В
результаті самочинного будівництва
права інших осіб не порушено.

Згідно звіту про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єктів , що було
проведено ПФ «Малахіт» (держліцензія
серії АВ № 588582) збудовані будівлі
відповідають вимогам будівельних норм
та правил, ДБН В. 1.1-12-2006г і можуть бути
прийняті для подальшої експлуатації.

Та обставина, що самочинно збудованими
будівлями позивач не може
користуватися зі всіма правами
власника та змушений звернутися до
суду.

У відповідності до ст. 41 Конституції
України кожен має право, користуватися
і розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Статтею 328 ч. 1 ЦК України „Підстави
набуття права власності" передбачено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України,
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»,
будь-яка особа, яка створює нове
нерухоме майно, вправі за наявності
рішення суду зареєструвати право
власності як на такий об'єкт, так і на
об'єкт, що завершений будівництвом та
зданий в експлуатацію.

Згідно ст. 375 ЦК України, власник
земельної ділянки має право зводити на
ній будівлі та споруди, створювати
закриті водойми, здійснювати
перебудову, а також дозволяти
будівництво на своїй ділянці іншим
особам. Власник земельної ділянки
набуває право власності на зведені ним
будівлі, споруди та інше нерухоме
майно. Право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням.

Відповідно до ч. З ст. 376 ЦК України,
право власності на самочинне збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України
передбачено право власника
(користувача) земельної ділянки
звертатись до суду з вимогою про
визнання за ним права власності на
самочинну забудову, якщо це не порушує
права інших осіб.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 такими, що підлягають
задоволенню, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на самочинно зведені
будівлі: житловий будинок літ. «А»,
загальною площею 94,3 кв.м, житловою
площею 13,6 кв.м, мансарду літ. «А1»,
терасу літ. «а», вбиральню літ. «Б», що
розташовані по АДРЕСА_1.

На підставі викладеного і керуючись
ст.376 ЦК України, ст.ст.11, 130, 174, 209, 214-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до Затоківської
селищної ради Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області про
визнання права власності на самочинне
будівництво.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
самовільні будівлі: житловий будинок
літ. «А», загальною площею 94,3 кв.м,
житловою площею 13,6 кв.м, мансарду літ.
«А1», терасу літ. «а», вбиральню літ. «Б»,
що розташовані по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: