Справа № 361/8604/13-ц
Провадження № 2/361/3020/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючої судді -
Пухної О.М.

при секретарі -
Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Калитянський
експериментальний завод комбікормів і
преміксів» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, -

встановив:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позов до ПАТ «Калитянський
експериментальний завод комбікормів і
преміксів» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

В огрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що 22.04.1974 року
по 11.08.1998 року і з 16 липня 2009 року і по 25
липня 2013 рік він перебував в трудових
відносинах з Публічним акціонерним
товариством «Калитянський
експериментальний завод комбікормів і
преміксів», де останню посаду займав
старшого майстра з ремонту
устаткування дільниці по виробництву
комбікормів і преміксів. Наказом № 108К
від 25 липня 2013 року ОСОБА_1, в той час
коли останній перебував на
стаціонарному лікуванні в Броварській
центральній районній лікарні,
звільнено з роботи за станом здоров'я,
які перешкоджають продовженню даної
роботи, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України.
Підставою наказу зазначений заключний
акт за результатами періодичного
медичного огляду від 29.12.2012 року та
відмова від переведення на
запропоновані вакантні посади від
04.07.2013 року. Зі звільненням позивач не
погоджується, оскільки відповідачем
порушено порядок п. 2 ст. 40 КЗпП, де
розірвання трудового договору з
ініціативи роботодавця в разі
виявлення невідповідності працівника
виконуваній роботі за станом здоров'я,
що перешкоджає продовженню цієї роботи
не може бути обґрунтовано документом,
який було приховано працедавцем від
працівника, в той час як він
продовжував працювати на своїй посаді
тривалий час і отримав виробничу
травму на цій же посаді.

04 лютого 2013 року стався нещасний
випадок з ОСОБА_1. в результаті чого
йому було травмовано третій палець
правої руки, що призвело до
травматичної ампутації у
лікувально-профілактичному закладі.

За результатами розслідування
нещасного випадку складено і
затверджено акт проведення
розслідування нещасного випадку за
формою Н-5 та акт про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом за формою Н-1
від 20 лютого 2013 року.

29.12.2012 року на адресу підприємства
надійшли висновки медичного
обстеження ОСОБА_1, результати яких в
період з 29.12.2012 року по 04.02.2013 року від
нього були приховані та лише на власний
запит він зміг з ними ознайомитися. Від
даної посади позивач відсторонений не
був, та не переводився на іншу роботу за
станом здоров'я, а продовжував
працювати і виконував роботу на даній
посаді. Висновок МСЕК, про те що ОСОБА_1
не може виконувати роботу за його
посадою, для звільнення з підстав п. 2
ст. 40 КЗпП України відсутній.

В зв'язку з вищенаведеним, та тим що з 08
серпня 2013 року позивач не працює, що
можна вважати вимушеним прогулом, а
середній заробіток за час вимушеного
прогулу на день подання позову
становить 3603 грн. 93 коп., та тим що
ОСОБА_1 було завдану значну моральну
шкоду, спричинену незаконним
звільненням та яку він оцінює в сумі 46
394 грн. 07 коп., позивач просив суд
поновити його на роботі у ПАТ
«Калитянський експериментальний завод
комбікормів і преміксів» на посаді
старшого майстра з ремонту
устаткування дільниці по виробництву
комбікормів і преміксів, стягнути з
відповідача на свою користь середній
заробіток в розмірі 3603 грн. 93 коп. за час
вимушеного прогулу з 08.08.2013 року по день
поновлення на роботі та 46 394 грн. 07 коп.
моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Пилипчук Л.В.
позовні вимоги не визнав та просив їх
відхилити.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що 22.04.1974 року по
11.08.1998 року і з 16 липня 2009 року і по 25
липня 2013 рік ОСОБА_1 перебував в
трудових відносинах з Публічним
акціонерним товариством «Калитянський
експериментальний завод комбікормів і
преміксів», де працював старшим
майстром з ремонту устаткування
дільниці по виробництву комбікормів і
преміксів.

Наказом № 108К від 25 липня 2013 року ОСОБА_1
звільнено з роботи за станом здоров'я,
які перешкоджають продовженню даної
роботи, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України.
Підставою звільнення в наказі
зазначено заключний акт за
результатами періодичного медичного
огляду від 29.12.2012 року та відмова від
переведення на запропоновані вакантні
посади від 04.07.2013 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи, а так само в
разі відмови у наданні допуску до
державної таємниці або скасування
допуску до державної таємниці, якщо
виконання покладених на нього
обов'язків вимагає доступу до
державної таємниці;

Про невідповідність працівника може
свідчити і може бути підставою для
розірвання трудового договору
висновок медико - соціальної
експертної комісії, якщо працівника
визнано інвалідом і йому рекомендована
робота інша, ніж виконувана.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до картки працівника, який
підлягає попередньому (періодичному)
медичному огляду ОСОБА_1 від 29 грудня 2012
року, останній потребує переведення на
іншу роботу за станом здоров'я. Проте,
зазначена картка не є висновком МСЕК,
як того вимагає законодавство.

До матеріалів справи представником
відповідача додано заключний акт за
результатами періодичного медичного
огляду працівників ПАТ «Калитянський
експериментальний завод комбікормів і
преміксів», проте з нього не
вбачається, що саме ОСОБА_1 не може за
станом здоров'я продовжувати працювати
на займаній посаді.

Посилання представника позивача на ту
обставину, що ОСОБА_1 визнано інвалідом
другої групи і він навіть у зв'язку з
цим не може працювати на займаній
посаді, є безпідставні, оскільки
звільнення позивача проведено не на
підставі висновку МСЕК про
інвалідність, а з посиланням на
заключний акт за результатами
періодичного медичного огляду від
29.12.2012 року та відмова від переведення
на запропоновані вакантні посади від
04.07.2013 року.

Крім того, відповідно до вимог ч 3 ст..40
КЗпП України не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності..

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 відповідно до наказу №108-к від 25
липня 2013 року було звільнено з 25 липня
2013 року.

Проте відповідно до листка
непрацездатності ОСОБА_1 з 25 липня 2013
року по 8 серпня 2013 року перебував на
лікарняному у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю.

Зважаючи на всі вищенаведені обставин
у їх сукупності, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині його незаконного
звільнення та про поновлення на роботі
і стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

За правилами ст. 23 Цивільного
Кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 Цивільного
Кодексу України встановлено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

Враховуючи викладене та
визначаючи розмір відшкодування
позивачу моральної шкоди, суд виходить
із характеру та тривалості страждань,
стану здоров?я позивача, істотності
вимушених змін у його життєвих та
виробничих стосунках, а також з
урахуванням матеріального стану та
визначає її у розмірі 2 000 грн.

На підставі викладеного, ст..ст. 212 -
215 ЦПК України суд, -

вирішив:

позовні вимоги задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі у
Публічному акціонерному товаристві
«Калитянський експериментальний завод
комбікормів та преміксів» на посаді
старшого майстра з ремонту
устаткування дільниці по виробництву
комбікормів.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Калитянський
експериментальний завод комбікормів
та преміксів» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 3603 грн. (три тисячі
три гривні) та моральну шкоду у розмірі
2000 грн. (дві тисячі гривень).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. М. Пухна