Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі

головуючого Ступак О.В.,

суддів: Амеліна
В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Олійник А.С.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
Кривому Розі ради, комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної ради «Криворізьке бюро
технічної інвентаризації», третя особа
- ОСОБА_6, Перша Криворізька державна
нотаріальна контора, про поновлення
строку позовної давності, про захист
порушених прав та інтересів,
скасування правових актів, визнання
права власності на частину
домоволодіння, за касаційною скаргою
ОСОБА_7, яка є правонаступником ОСОБА_3,
на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25
жовтня 2012 року,

встановила:

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування вимог посилаючись на те,
що з 02 лютого 1947 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Від шлюбу з
ОСОБА_8 позивач має двох повнолітніх
дітей, які відмовилися від прийняття
спадщини після смерті батька на її
користь. У період перебування у шлюбі
покійному ОСОБА_8 на підставі договору
на безстрокове надання земельної
ділянки для будівництва жилого
будинку, посвідченому державним
нотаріусом Першої Криворізької
державної нотаріальної контори 07
червня 1947 року, надана земельна ділянка
АДРЕСА_1. На вказаній земельній ділянці
ОСОБА_8 побудував домоволодіння та
зареєстрував його у Криворізькому бюро
технічної інвентаризації (далі -
Криворізьке БТІ) на своє ім'я.

15 листопада 1962 року ОСОБА_8 на підставі
договору дарування, посвідченого
державним нотаріусом Четвертої
Криворізької державної нотаріальної
контори, подарував своєму брату -
ОСОБА_9, 3/8 частини спірного
домоволодіння, яке складається із двох
жилих кімнат та кухні з господарчими
побудовами.

У подальшому ОСОБА_9 подарував 3/8
частини спірного домоволодіння своїй
дружині - ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_8 позивач як
спадкоємиця першої черги за законом
звернулась до Першої Криворізької
державної нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину. Рішенням комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної ради «Криворізького бюро
технічної інвентаризації» від 10
березня 2010 року за зверненням
державного нотаріуса позивачу
відмовлено у видачі витягу з реєстру
права власності на нерухоме майно, у
зв'язку з розбіжностями часток
співвласників спільної та часткової
власності: за ОСОБА_8 зареєстровано 5/8
частини спірного домоволодіння, а за
ОСОБА_4 - 1/2 частини вищевказаного
домоволодіння.

Рішенням виконавчого комітету
Центрально-Міської районної ради
депутатів трудящих № 225 від 14 квітня 1971
року «Про затвердження акта ідеальних
часток» ОСОБА_4 збільшена частка у
спірному домоволодіння до 1/2 частини.

Позивач посилалась на те, що у
встановлений законом строк вона та
померлий ОСОБА_8 не мали змоги
спростувати і оспорити
правовстановлюючі документи, видані на
ім'я ОСОБА_4, оскільки про вищевказане
рішення виконавчого комітету позивач
дізналась лише 10 березня 2010 року.

Враховуючи викладене та уточнивши
вимоги, позивач просила поновити строк
звернення до суду; здійснити захист
порушених прав та інтересів
співвласника домоволодіння АДРЕСА_1
ОСОБА_8 шляхом припинення
правовідносин, які виникли на підставі
акта Криворізького бюро технічної
інвентаризації від 09 квітня 1971 року
«Про зміну ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1», рішення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної ради
депутатів трудящих № 222 від 14 квітня 1971
року «Про зміну ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1», свідоцтва про
право власності на 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, виданого на ім'я
ОСОБА_4, скасувавши їх; зобов'язати
комунальне підприємство
Дніпропетровської обласної ради
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» скасувати запис № 19241
на сторінці № 119 у реєстровій книзі № 84
про державну реєстрацію 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4;
визнати за позивачем право власності
як спадкоємця першої черги за законом
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на
5/8 частини домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з жилого будинку - літ. А-1:
кімната 1-2 площею 12,79 кв. м, кімната 1-3
площею 8,74 кв. м, кімната 1-1 площею 7 кв. м,
кімната 2-2 площею 13,37 кв. м, та
господарських споруд тамбуру і підвалу
площею 5,6 кв. м, сараю - літ. Б.; визнати за
ОСОБА_4 право власності на 3/8 частини
спірного домоволодіння, залишивши у
користуванні жилий будинок - літ. А-1:
кімната 2-3 площею 10,2 кв. м, кімната 2-4
площею 6,96 кв. м, кімната 2-1 площею 9,83 кв.
м, господарські споруди тамбур з
підвалом площею 7,8 кв. м, сарай - літ. В.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 16
листопада 2012 року позов задоволено.
Здійснено захист порушених прав та
інтересів співвласника домоволодіння
АДРЕСА_1 ОСОБА_8 шляхом припинення
правовідносин, які виникли на підставі
акта Криворізького бюро технічної
інвентаризації від 09 квітня 1971 року
«Про зміну ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1», рішення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної ради
депутатів трудящих за № 222 від 14 квітня
1971 року «Про зміну ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1», свідоцтва про
право власності на 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, виданого на ім'я
ОСОБА_4, та скасовано їх. Зобов'язано
комунальне підприємство
Дніпропетровської обласної ради
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації», скасувати запис № 19241
на сторінці № 119 у реєстровій книзі № 84
про державну реєстрацію 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4
Визнано за ОСОБА_3 після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 право власності на
5/8 частини домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з жилого будинку - літ. А-1:
кімната 1-2 площею 12,79 кв. м, кімната1-3
площею 8,74 кв. м, кімната 1-1 площею 7 кв. м,
кімната 2-2 площею 13,37 кв. м,
господарських споруд тамбуру і підвалу
площею 5,6 кв. м, сараю - літ. Б, площею 18,8
кв. м; визнано за ОСОБА_4 право власності
на 3/8 частини спірного домоволодіння
залишено у користуванні у жилому
будинку - літ. А-1 кімнати: 2-3 площею 10,2
кв. м, 2-4 площею 6,96 кв. м, 2-1 площею 9,83 кв.
м, та господарські споруди тамбуру і
підвалу площею 7,8 кв. м, сараю - літ. В
площею 16,65 кв. м, згідно з договором
дарування від 08 лютого 1971 року,
посвідченим державним нотаріусом
Четвертої Криворізької державної
нотаріальної контори 08 лютого 1971 року,
за реєстровим записом № 584.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 жовтня
2012 року рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 16
листопада 2012 року скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, яка є
правонаступником ОСОБА_3, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків
апеляційного суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення апеляційного суду таким
вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції посилався на те, що акт
Криворізького БТІ від 09 квітня 1971 року
«Про зміну ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1», рішення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної ради
депутатів трудящих № 222 від 14 квітня
1971 року «Про зміну ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1», суперечать
вимогам ст. 80, 88 ЦК УРСР та порушують
майнові права ОСОБА_3 та ОСОБА_8, що
призвело до зменшення належної ОСОБА_8
частки у домоволодінні. Крім того,
позивач дізналась про порушення її
прав та прав ОСОБА_8 лише у березні 2010
року, після смерті ОСОБА_8, тому суд
вважав строк позовної давності
пропущено з поважних причин.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову у позові,
виходив з того, що суд першої інстанції
не взяв до уваги, що рішенням виконкому
Центрально-Міської районної раді
депутатів трудящих № 222 від 14 квітня 1971
року ОСОБА_8 змінено ідеальну
частку у спірному домоволодіння на 47,4 %,
що становить 1/2 частини домоволодіння,
однак питання про визнання рішення в
цій частині незаконним, позивач не
ставила. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на
праві спільної сумісної власності
подружжя належала частина спірного
домоволодінні у рівних частках, однак
відсутня письмова відмова нотаріуса у
видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на
спадщину після померлого ОСОБА_8
Залишаючи відповідачу на 3/8 частини
домоволодіння у користування дві жилі
кімнати, кухню, тамбур та будівлі, без
визнання за нею права власності, суд
фактично позбавив відповідача права
власності на нерухоме майно у спільній
частковій власності.

Однак з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 02 лютого 1947 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8
перебували у зареєстрованому шлюбі.

У період шлюбу ОСОБА_8 на підставі
договору на безстрокове надання
земельної ділянки для будівництва
жилого будинку, посвідченого державним
нотаріусом Першої Криворізької
державної нотаріальної контори 07
червня 1947 року, надана земельна ділянка
АДРЕСА_1.

На вказаній земельній ділянці ОСОБА_8
побудував домоволодіння та
зареєстрував його у Криворізькому БТІ
на своє ім'я.

Відповідно до реєстраційного
посвідчення Криворізького БТІ від
1960 року ОСОБА_8 на праві власності
належить домоволодіння АДРЕСА_1.

15 листопада 1962 року ОСОБА_8 на підставі
договору дарування, посвідченого
державним нотаріусом Четвертої
Криворізької державної нотаріальної
контори, подарував своєму брату -
ОСОБА_9 3/8 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається із двох жилих
кімнат та кухні з господарчими
будовами.

08 лютого 1971 року на підставі договору
дарування, посвідченого державним
нотаріусом Четвертої Криворізької
державної нотаріальної контори, за
реєстровим № 584, ОСОБА_9 подарував 3/8
частини домоволодіння АДРЕСА_1 своїй
дружині - ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась
спадщина у вигляді 5/8 частини
домоволодіння АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги померлого
ОСОБА_8 є його дружина - ОСОБА_3 та двоє
повнолітніх дітей, які відмовились від
прийняття спадщини на користь ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернулася до Першої
Криворізької державної нотаріальної
контори із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом.

Рішенням комунального підприємства
Дніпропетровської обласної ради
«Криворізького бюро технічної
інвентаризації» від 10 березня 2010 року
за зверненням Першої Криворізької
державної нотаріальної контори
ОСОБА_3 відмовлено у видачі витягу з
реєстру права власності на нерухоме
майно, у зв'язку з розбіжностями часток
співвласників спільної та часткової
власності: за ОСОБА_8 зареєстровано 5/8
частини спірного домоволодіння, а за
ОСОБА_4 - 1/2 частини вищевказаного
домоволодіння.

Також судами встановлено, що рішенням
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної ради
депутатів трудящих № 225 від 14 квітня
1971 року «Про затвердження акта
ідеальних часток» затверджено акт
Криворізького БТІ від 09 квітня 1971 року
«Про зміну ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1» та збільшена
частка ОСОБА_4 у спірному домоволодіння
з 3/8 частини до 1/2 частини.

Відповідно до рішення КП ДОР
«Криворізьке БТІ» від 10 березня 2010
року за ОСОБА_8 на підставі договору про
право забудови від 07 червня 1947 року
зареєстровано 5/8 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 та за ОСОБА_4 на підставі
рішення виконавчого комітету
Центрально-Міської районної ради
депутатів трудящих № 225 від 14 квітня 1971
року «Про зміну ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1» зареєстровано
1/2 частини вказаного домоволодіння.

Згідно зі ст. 86 ЦК Української РСР (який
був чинним на час виникнення спірних
правовідносин) право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження майном. Право
власності в Україні охороняється
законом. Держава забезпечує
стабільність правовідносин власності.

Право користування не можливе без
фактичного володіння річчю, тому воно
здійснюється лише в сукупності з
правом володіння річчю. Право
розпорядження є невід'ємним від права
власності та здійснюється особисто
власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦК Української
РСР кожен громадянин може мати в
особистій власності трудові доходи і
збереження, жилий будинок (або його
частину) і підсобне домашнє
господарство, предмети домашнього
господарства і вжитку, особистого
споживання і зручності.

Відповідно до п. 26 Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженої заступником міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, якщо один із
власників спільного будинку з дозволу
місцевого органу влади зробив
прибудову або перебудову, внаслідок
чого належна йому частка в загальній
власності змінилась, і ніхто з
співвласників цього не оспорює, орган
комунального господарства, а де його
немає - виконком місцевої ради
депутатів трудящих, за письмовою
заявою співвласників і після належної
перевірки, на підставі рішення
виконавчого комітету про зміну часток,
які належали співвласникам, і про
оформлення права власності в нових
розмірах, видає кожному з них замість
правовстановлюючих документів, які
вони мають, свідоцтва про право
особистої власності на відповідну
частку будинку (домоволодіння). Спори
між співвласниками відносно належних
їм часток у спільному будинку
вирішуються судом в загальнопозовному
порядку.

Тобто на зміну частки одного із
співвласників будинку, який
знаходиться у спільній частковій
власності, необхідне волевиявлення
усіх співвласників будинку.

Однак у порушення вимог ст. ст. 213, 214 303,
316 ЦПК України апеляційний суд,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції, на вищевказані положення
закону та нормативно-правових актів
уваги не звернув; не з'ясував, чи була
згода ОСОБА_8 на зміну часток у спірному
домоволодінні, чи відповідає рішення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної ради
депутатів трудящих № 225 від 14 квітня 1971
року «Про зміну ідеальних часток в
домоволодінні АДРЕСА_1» вимогам
нормативно-правових актів, які діяли на
момент його прийняття; не звернув уваги
на те, що в акті про зміну ідеальних
часток у домоволодінні від 09 квітня 1971
року співвласниками домоволодіння
зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_9, тоді як з 08
лютого 1971 року одним із співвласників
була ОСОБА_4 на підставі договору
дарування; не з'ясував, у зв'язку з чим
відбулась зміна часток співвласників
домоволодіння; не з'ясував усі фактичні
обставини справи, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин,
тому передчасно дійшов висновку про
відмову у позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Ураховуючи допущені апеляційним судом
порушення норм матеріального та
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, рішення апеляційного суду не
можна вважати законним та
обґрунтованими, у зв'язку з чим воно
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка є
правонаступником ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25
жовтня 2012 року скасувати, справу
направити на новий судовий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.В. Ступак

Судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

А.С. Олійник