АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції Волокітіна
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2013 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

При секретарі Лучко І.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
Скорицького Андрія Михайловича на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 вересня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк",
третя особа, ОСОБА_3 про припинення
договору поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 вересня 2013 року
позовні вимоги задоволено.

Визнано припиненим Договір поруки
№ 52242, укладений 23 жовтня 2006 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком "УкрСиббанк"( далі - Банк) та
ОСОБА_3 і ОСОБА_2.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства" УкрСиббанк" на користь
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 114, 70 грн.

У апеляційній скарзі представник
Банку Скорицький А.М. просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволені
позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки судом
неповно з'ясовані обставини справи та
порушені вимоги матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника Банку Скорицького А.М.,
який підтримав та просив задовольнити
апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та третьої
особи , ОСОБА_3, які заперечували проти
задоволення апеляційної скарги ,
вказуючи на те , що суд обґрунтовано
задовольнив вимоги позивачки,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми
вбачається, що до припинення поруки
призводять такі зміни умов основного
зобов'язання, які призвели або можуть
призвести до збільшення обсягу
відповідальності поручителя. Таке
збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі підвищення
розміру процентів; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК
України припинення поруки у разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, презюмується.

Таким чином, внесення змін до
кредитного договору про зміну
зобов'язання, забезпеченого порукою,
зокрема, збільшення процентної ставки
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшився обсяг його
відповідальності, є підставою для
визнання поруки такою, що припинена.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 22 постанови від 30 березня 2012
року N 5 "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин " відповідно до частини
першої статті 559 ЦК припинення договору
поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2013
року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк"
(далі-Банк) та ОСОБА_3 було укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№0 (далі-Договір), за умовами якого
Банк надав останньому кредит в
іноземній валюті в сумі 196831,00 доларів
США , що за курсом НБУ долара до гривні
становить 993996,55 грн. на день укладення
цього Договору, з процентною ставкою у
розмірі 10,30 % річних, строком до 23.10.2006
року(п.1.1., п.1.2.1. , п. 1.3.1. Договору, а.с.9).

Частинами 2, 3 пункту 1.3.1. Договору
передбачено, що по закінченню цього
строку та кожного наступного місяця
кредитування процентна ставка
підлягає перегляду відповідно до умов
п.9.2. даного Договору. У випадку, якщо
банк не повідомив Позичальника про
зміну процентної ставки на наступний
місяць строку кредитування в порядку,
передбаченому п. 9.2. даного договору,
застосовується розмір процентної
ставки, діючий за цим договором в
попередньому місяці.

В цей же день на забезпечення
виконання зобов'язання за Договором
між Банком та ОСОБА_2 було укладено
Договір поруки № 52242 від 23.10.2006 року,
відповідно до якого поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і позичальник, в тому числі
за повернення основної суми боргу,
процентів за використання кредитних
коштів , відшкодування можливих
збитків, за сплату пені і інших
штрафних санкцій (п.1.3. Договору поруки(
а.с. 5).

Пунктом 2.1. договору поруки
передбачено, що кредитор не вправі без
згоди поручителя змінювати умови
кредитного договору з позичальником, у
наслідок яких збільшується обсяг
відповідальності поручителя. Під
згодою розуміється як візування змін в
кредитний договір поручителем, так і
отримання згоди шляхом обміну листами,
факсимільними повідомленнями (а.с.5).

Як встановлено судом , Банком
направлялися листи 09.06.2008 року, 17.07.2008
року поручителю про зміну процентної
ставки, що підтверджується списком
рекомендованих відправлень від 26.07.2008
року, 14.06.2008 року, проте докази в
підтвердження того , що зазначені листи
позивачка отримувала та давала згоду
на підвищення процентної ставки за
користування кредитними коштами, як
це передбачено п.2.1, у матеріалах
справи відсутні і такі докази не були
надані відповідачем в суді апеляційної
інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що відповідачем не було надано доказів
щодо надання поручителем згоди на
збільшення розміру його
відповідальності, виходячи з
підвищення відсоткової ставки шляхом
візування змін в кредитний договір
поручителем, так і отримання згоди
шляхом обміну листами, факсимільними
повідомленнями, а отже Банк в порушення
вимог чинного законодавства в
односторонньому порядку збільшив
обсяг відповідальності поручителя.

Доводи апеляційної скарги, про те
що, поручитель при укладанні договору
поруки дав згоду щодо всіх його
істотних умов та не скористався правом
оскаржити направлену позивачу
інформації про зміну процентної ставки
є необґрунтованими, оскільки умовами
договору поруки передбачено надання
згоди поручителем на збільшення
відсоткової ставки та порядок її
надання і невиконання Банком цієї
вимоги є підставою відповідно до п.1 ст.
559 ЦК України до припинення поруки .

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду та не свідчать про порушення
судом вимог матеріального та
процесуального права, а відтак
відсутні підстави до задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК
України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства «
УкрСиббанк» Скорицького Андрія
Михайловича відхилити, а рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: