Справа № Провадження
№369/3101/13-ц 22-ц/780/6443/13 Головуючий у І
А.Я.Категорія29Доповідач у 2
інстанціїПоліщук 05.12.2013
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Малорода О.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 10 вересня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди та за зустрічним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В И Л
А:

В квітні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду із зазначеним
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь
відповідно до п.5.3 Договору №1 поставки
меблів від 16.08.2011 року 0,1 % від вартості
товару за кожен день прострочення у
сумі 13 845 грн., придбані ним за власний
кошт елементи кухні (ручки) на суму 3389,06
грн.та моральну шкоду у розмірі 3550 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 16.08.2011 року між ним та відповідачем
було укладено договір поставки меблів,
предметом якого є виготовлення,
поставка, передача у власність та
монтаж комплекту кухонних меблів
згідно зі специфікацією та ескізів.
Відповідно до вказаного договору повна
вартість кухні складає 35500 грн.
Позивачем 16.08.2011 року була здійснена
попередня оплата по вказаному договору
на суму 35000 грн. Згідно договору
відповідач повинен був поставити кухню
не пізніше 40 робочих днів після
здійснення попередньої оплати, тобто
до 10.10.2011 року. Проте в порушення умов
договору здійснив поставку лише 04.11.2012
року. В зв'язку з цим позивач вважає, що
його права як споживача порушені, а
тому у зв'язку з порушенням умов
договору поставки меблів відповідач
завдав йому матеріальної та моральної
шкоди.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просив визнати факт
заборгованості ОСОБА_3 перед ним у
розмірі 10657 грн. 88 коп., задовольнити
первісний позов частково, стягнувши з
нього на користь ОСОБА_3 суму боргу у
розмірі 3 169 грн. 12 коп., в решті позовних
вимог відмовити.

Свій позов мотивував тим, що станом на
даний час ОСОБА_3, який прийняв кухню
04.11.2012 року, свій обов'язок по повному
розрахунку з ОСОБА_2 не виконав, а саме
не сплатив залишок у сумі 10500 грн. Так як
з 04.11.2012 року по 24.05.2013 року пройшов 201
день, заборгованість ОСОБА_3, з
урахуванням 3% річних за користування
чужими коштами, перед ним становить
10675 грн. 88 коп.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 10
вересня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
відповідно до п. 5.3 Договору №1 поставки
меблів від 16 серпня 2011 року 0,1% від
вартості товару за кожен день
прострочення у сумі 13845 грн., моральну
шкоду у розмірі 1000 грн., судовий збір за
позов майнового характеру у сумі 229,41
грн., судовий збір за позов немайнового
характеру у сумі 114,71 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ФОП
ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
зустрічний позов задовольнити
повністю, а первісний - задовольнити
частково, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заявлених
позовних вимог, відповідно до правил
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
первісного позову, суд виходив із
того, що між сторонами склались
договірні правовідносини, які
базуються на договорі№1 поставки
меблів від 16 серпня 2011 року. ОСОБА_3
взяті на себе договором зобов'язання
виконав, сплативши ОСОБА_2 в день
укладення договору передплату в сумі
35 000грн., а ФОП ОСОБА_4 порушив п.5.1
Договору в частині поставлення
товару в передбачений договором
строк, прострочивши строк на 390 днів,
а тому відповідно до п.5.3 Договору з
нього підлягає стягненню 13 845грн.

Також суд вважав доведеними та
передбаченим законом вимоги про
стягнення моральної шкоди в сумі
1000грн.

Відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову, суд виходив із
того, що не було встановлено
належного та повного виконання
договірних зобов'язань із сторони ФОП
ОСОБА_4, а тому первісний позивач
відповідно до ст.ст.684, 852 ЦК України
має право на зменшення ціни товару
та оплати за роботу.

Колегія суддів погоджується із
такими висновками, так як вони
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Судом встановлено, що 16 серпня 2011
року між сторонами було укладено
Договір№1 поставки меблів, за яким
СПД ОСОБА_2 зобов'язався виготовити,
доставити, передати у власність та
змонтувати товар(комплект кухонних
меблів) за адресою ОСОБА_3 як покупця.

Згідно п.5.1 Договору товар повинен
бути поставлений покупцю не пізніше
40 робочих днів після здійснення
Покупцем попередньої оплати згідно
п.7.1.

Ціна за товар визначена п.6.1 Договору
і складає 35 500грн.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що в
разі невиконання Постачальником
строків поставки більше ніж на 3 (три)
дні, Постачальник має сплатити
Покупцю 0,1% від вартості товару згідно
п.6.1 за кожен день прострочення.

В день укладення Договору ОСОБА_3
сплатив ФОП ОСОБА_4 передплату в сумі
35 000грн., що підтверджується товарним
чеком №1 від 16.08.2011 року на суму 10 000
грн. та квитанцією до прибуткового
касового ордеру№1 від 16 серпня 2011
року на суму 25 000 грн. (а.с.9).

ФОП ОСОБА_4 порушив строки поставки
товару ( комплекту кухонних меблів)
ОСОБА_3 і доставив товар 4 листопада
2012 року.

Вказана обставина підтверджується
гарантійним талоном №1 (а.с.12) та
відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
визнається сторонами спору.

З гарантійного талону №1, актів про
фіксацію стану готовності від 18.05.2012
року, 5.10.2012 року вбачається також, що
товар було поставлено не у повній
комплектації, як це було погоджено у
специфікації та ескізі, які є
додатками до Договору№1 від 16 серпня
2011 року.

Встановивши вказані обставини, суд
правильно визначився із
правовідносинами сторін і вірно
вказав на те, що ці правовідносини
крім положень Договору№1, Цивільного
кодексу України, регулюються також
Законом України «Про захист прав
споживачів».

Так, відповідно до ст.4 Закону України
«Про захист прав споживачів»
споживачі під час придбання,
замовлення або використання продукції,
яка реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих потреб
мають право на:

1) захист своїх прав державою;

2) належну якість продукції та
обслуговування;

3) безпеку продукції;

4) необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про її виробника (виконавця, продавця);

5) відшкодування шкоди (збитків),
завданих дефектною чи фальсифікованою
продукцією або продукцією неналежної
якості, а також майнової та моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією у випадках, передбачених
законодавством;

6) звернення до суду та інших
уповноважених органів державної влади
за захистом порушених прав;

7) об'єднання в громадські організації
споживачів (об'єднання споживачів).

2. Споживачі також мають інші права,
встановлені законодавством про захист
прав споживачів.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

З урахуванням вказаних вимог закону
та встановлених обставин справи, суд
прийшов до вірного висновку про
стягнення із ФОП ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 13 845грн. як неустойки,
передбаченої договором за порушення
зобов'язання.

Обґрунтовано судом відхилено
посилання ФОП ОСОБА_4 на те, що
ОСОБА_3 викрав у нього товарний чек
на суму 10 000грн.

Ця обставина ним не доведена.
Вказаний фінансовий документ
знаходиться у ОСОБА_3

Суд також правильно послався на
положення ст.852 ЦК України як правову
підставу для позивача на зменшення
ціни товару та оплати за роботу,
оскільки встановлено, що ФОП ОСОБА_4
як підрядник відступив від умов
договору в частині строків
виконання.

Проте колегія суддів не може
погодитись із висновком суду в
частині стягнення моральної шкоди у
розмірі 1000грн., оскільки виходячи із
змісту ст.4 п.5 Закону України «Про
захист прав споживачів» позивачем
за первісним позовом не доведено, що
несвоєчасна поставка відповідачем
товару, не повна його комплектація,
становила небезпеку для життя і
здоров'я позивача, що відповідно до
закону є підставою для
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Відповідно до ст.309 ЦПК України,
оскільки судом неправильно
застосовано норми матеріального
права, рішення суду в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягає скасуванню із ухваленням
нового рішення, яким в задоволені
позову ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди
відмовити.

В іншій частині рішення суду є
законним і обґрунтованим і підстави
для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд неправильно встановив обставини
справи відносно того, що ОСОБА_3 не
сплачував 10 000грн. за товарним
чеком№1 і що вказаний чек видавався
іншій особі та був фактично
викрадений позивачем є
необґрунтованими, так як суд першої
інстанції перевірив вказані
посилання і прийшов до правильного
висновку про безпідставність
вказаних доводів.

Товарний чек №1 від 16.08.2011 року на
суму 10 000 грн. та квитанція до
прибуткового касового ордеру№1 від 16
серпня 2011 року на суму 25 000 грн. видані
ФОП ОСОБА_4, скріплені відповідною
печаткою та знаходяться у ОСОБА_3.

Інші доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи не заслуговують на
увагу і не спростовують висновків
суду.

Керуючись ст.ст. 308, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 10
вересня 2013 року в частині
відшкодування моральної шкоди
скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволені позову ОСОБА_3 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: