Дата документу 30.12.2013
Справа № 334/7469/13-ц
Провадження № 2/334/2947/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у
складі:

головуючого - судді Дюженко Л.А.,

при секретарі Романчук Л.М., за
участю представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Власової І.Ю,
та представника третьої особи ОСОБА_5,,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до
Комунальної установи «Обласний
медичний центр серцево-судинних
захворювань» Запорізької обласної
ради, та Запорізького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про стягнення коштів у
зв'язку із тимчасовою втратою
працездатності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
позовом, у якому вказала, що з 2005 року
вона працювала головним лікарем
Запорізької обласної установи
«Обласний кардіологічний диспансер». З
26 квітня 2011 року по 13 травня 2011 року
вона знаходилась на стаціонарному
лікуванні у державному закладі -
«Відділкова клінічна лікарня станції
Запоріжжя-2 «Придніпровська
залізниця». Після виходу з
лікарняного, у встановленому порядку,
позивач передала відповідачу 1 -
Комунальній установи «Обласний
медичний центр серцево-судинних
захворювань» Запорізької обласної
ради, спочатку оригінал, а пізніше, у
зв'язку із втратою відповідачем 1,
дублікат лікарняного, однак грошові
кошти за період тимчасової
непрацездатності з 26.04.2011 року по 13.05.2011
року їй до цього часу не виплачені, у
зв'язку з чим позивач звернулась до
суду та просить стягнути кошти у
розмірі 3 900 грн. 90 коп. солідарно з
Комунальної установи «Обласний
медичний центр серцево-судинних
захворювань» Запорізької обласної
ради, Запорізького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Представник, відповідача 1,
Комунальної установи «Обласний
медичний центр серцево-судинних
захворювань» Запорізької обласної
ради проти позову заперечувала
посилаючись на правомірність не
оплати листка непрацездатності № 617560 у
зв'язку із відсутністю погодження
лікування позивача, яке здійснювалось
не за місцем її проживання або роботи з
головним лікарем Відділкової
клінічної лікарні станції Запоріжжя-2
ДП «Придніпровська залізниця» та
листом «Відділкової клінічної
лікарні станції Запоріжжя-2 ДП
«Придніпровська залізниця» № 284 від
12.03.2012 року.

Представник, відповідача 2,
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
проти позову заперечувала з підстав
викладених у письмових запереченнях
від 17.10.2013 року, посилаючись на
невідповідність дублікату листка
тимчасової втрати працездатності
нормам чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
його представника, представника
відповідача 1, Комунальної установи
«Обласний медичний центр
серцево-судинних захворювань»
Запорізької обласної ради та
представника відповідача 2,
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
перевіривши обставини справи
зібраними у справі доказами, вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Рішенням Запорізької обласної
Ради № 38 від 16.05.2005 року, позивач у
справі, ОСОБА_4 була призначена на
посаду головного лікаря Запорізької
обласної установи «Обласний
кардіологічний диспансер».

Рішенням Запорізької обласної Ради
№ 34 від 24.02.2011 року Комунальна установа
«Обласний кардіологічний диспансер»
була перейменована в Комунальну
установу «Обласний медичний центр
серцево-судинних захворювань»
Запорізької обласної ради.

Судом встановлено, що у період з 26
квітня 2011 року по 13 травня 2011 року
включно, позивач перебувала на
лікарняному на стаціонарному
лікуванні у державному закладі -
«Відділкова клінічна лікарня станції
Запоріжжя-2 «Придніпровська
залізниця». Вказані обставини
підтверджується зібраними у справі
доказами, зокрема, дублікатом листка
тимчасової непрацездатності № 617560 від
13 травня 2011 року, постановою
Ленінського РВ ЗГУ ДУМВС України в
Запорізькій області про відмову у
порушенні кримінальної справи від
03.05.2012 року, листуванням між сторонами у
справі (лист № 201 від 24.04.2013 року) і не
заперечується сторонами.

У зв'язку із втратою Комунальною
установою «Обласний медичний центр
серцево-судинних захворювань листка
тимчасової непрацездатності № 617560 від
13 травня 2011 року, позивачу «Відділковою
клінічною лікарнею станції Запоріжжя-2
ДП «Придніпровська залізниця» видано
його дублікат, оригінал якого
оглянутий судом в ході розгляду справи,
а нотаріальна копія знаходиться в
матеріалах справи. Вказаний дублікат
відповідає вимогам чинного
законодавства. Судом встановлено, що
позивач неодноразово направляла за
місцем роботи, де стався страховий
випадок - Комунальній установі
«Обласний медичний центр
серцево-судинних захворювань вказаний
дублікат лікарняного листа № 617560 від 13
травня 2011 року для проведення їй
оплати, але отримувала відмову, що
підтверджується запереченнями
відповідача 1 та 2, листом від 24.04.2013
року, вих. № 201 з посиланням на
неналежне оформлення наданого
дублікату. Факт настання страхового
випадку сторонами у справі не
заперечується.

Судом також встановлено, що під час
розгляду справи, позивачем повторно
направлено на адресу відповідача 1
дублікат лікарняного листка № 617560 від
13 травня 2011 року, на підставі якого
позивачу проведено оплату у розмірі 1607
грн.89 коп. за рахунок соціального
страхування та 847 грн.52 коп. за рахунок
установи.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
цивільних прав, свобод чи інтересів.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Згідно до положень ч. 1 ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Позивачу пропонувалось у
зв'язку із проведенням оплати
лікарняного листка № 617560 від 13 травня
2011 року з вимогами по якій позивач
звернулась до суду, провести власний
розрахунок та уточнити позовні вимоги,
але позовні вимоги залишені позивачем
без змін, на їх задоволенні позивач
наполягає, тому судом розглянуті
вимоги позивача у редакції доповненої
позовної заяви від 26.09.2013 року, на
розгляді яких наполягав позивач та
його представник 31.12.2013 року.

Правові, організаційні та
фінансові основи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян на
випадок тимчасової втрати
працездатності застрахованим особам
визначає Закон України № 2240 «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», (далі Закон № 2240).

Статтею 1 Закону № 2240 визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності, а також надання
соціальних послуг за рахунок бюджету
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, ще
формується шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно ст. 2 Закону № 2240 страховий
випадок - подія, з настанням якої
виникає праве застрахованої особи або
членів її сім'ї на отримання
матеріального забезпечення або
соціальних послуг за цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 4, 5, 29, 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності
мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством. При цьому листок
непрацездатності оплачується не по
день звільнення, а в порядку,
встановленому ст. 2 Закону України «Про
розмір внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування» від 11.01.2001 р.
№ 2213-ІІІ, який діяв на час виникнення
правовідносин, тобто за весь період
хвороби до відновлення працездатності
або встановлення МСЕК інвалідності
незалежно від звільнення
застрахованої особи в період втрати
працездатності.

Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав.

За змістом ст. ст. 51, 52 Закону № 2240
підставою для призначення допомоги по
тимчасовій непрацездатності є виданий
у встановленому порядку листок
непрацездатності, який пред'являється
застрахованою особою за місцем роботи.

Відповідно до ст. 35 Закону № 2240
допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом застрахованим
особам починаючи з шостого дня
непрацездатності за весь період до
відновлення працездатності або до
встановлення МСЕК інвалідності,
незалежно від звільнення
застрахованої особи в період втрати
працездатності у порядку та розмірах,
встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів
тимчасової непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві,
здійснюється за рахунок коштів
роботодавця у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що у період з 26
квітня 2011 року по 13 травня 2011 року
позивач перебувала на лікарняному і
оплату перших п'яти днів перебування її
на лікарняному здійснив з дотриманням
вимог чинного законодавства
роботодавець, відповідач 1 у справі, що
підтверджується квитанцією №0983 за
грудень 2013 рік і не заперечується
позивачем. Решта коштів також була у
встановленому порядку виплачена
позивачу відповідачем 1 за рахунок
коштів компенсованих відповідачем 2 у
справі, що також визнається позивачем.

Оскільки на момент прийняття
рішення у справі, виплати відповідно до
листка тимчасової непрацездатності №
617560 проведені в повному обсязі і з
дотриманням чинного законодавства,
іншого розрахунку і вимог позивачем
суду не надано, тому підстав для
примусового стягнення грошових коштів
суд не вбачає.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

У відповідності до ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести за допомогою належних та
допустимих доказів, з урахуванням
положень ст.ст. 57-59 ЦПК України
зазначені ним обставини. Доказування
по цивільній справ не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем на момент прийняття
рішення не доведено суду порушення її
прав, судом встановлено, що після
отримання відповідачем 1 у справі
належним чином оформленого
лікарняного листа належним чином та в
повному обсязі проведено його оплату
за період з 26 квітня 2011 року по 13 травня
2011 року, тому підстави для задоволення
позовних вимог у суду - відсутні.

Вимоги щодо незгоди з розміром
виплачених на підставі дублікату
лікарняного листка № 617560 від 13 травня
2011 року позивачем не заявлялись, однак
у разі непогодження із сумами виплат
позивач не позбавлений можливості
звернення з такими вимогами до суду.

Оскільки в задоволенні позовних
вимог відмовлено, на підставі ст. 88 ЦПК
України не підлягають відшкодуванню
витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 60, 81, 88, 213-215,218 ЦПК
України, ст.ст.10,11,15,16 57-59,60 ЦК України,
ст. 2 Закону України «Про розмір внесків
на деякі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування»
від 11.01.2001 р. № 2213-ІІІ, ст.ст. 4, 5, 29, 42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" , суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до Комунальної
установи «Обласний медичний центр
серцево-судинних захворювань»
Запорізької обласної ради, та
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
стягнення коштів у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. У разі якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка його
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Дюженко Л. А.