АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Яровенко Н.О.
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» -
Широковського Олександра
Валентиновича на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 19 липня 2013 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач 29 квітня 2013 року звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет застави.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 липня 2013
року позов ТОВ «Вердикт Фінанс» до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет застави задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 0050/1106/64-063а від 01
листопада 2006 року в сумі 614284,03 грн.
звернуто стягнення на предмет застави:
автомобіль Chrysler 300С, 2006 року випуску,
кузов № НОМЕР_4, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_3,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження».
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Вердикт Фінанс» судовий збір в сумі
2340 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представник позивача ТОВ
«Вердикт Фінанс» - Широковський О.В.
подав апеляційну скаргу, в якій просив
заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 липня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким: в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 0050/1106/64-063а від 01 листопада 2006 року в
сумі 234000 грн., звернути стягнення на
предмет застави - автомобіль Chrysler 300С,
2006 року випуску, кузов (шасі)
№ НОМЕР_4, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрованим УДАІ ГУ
МВС України в м. Києві 26 жовтня 2006 року,
який належить ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5 виданого 26
жовтня 2006 року УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві, шляхом продажу вказаного
предмету застави (на підставі договору
застави № 0050/1106/64-063а-Z-019 від 09
листопада 2006 року) ТОВ «Вердикт Фінанс»
з укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з третьою особою - покупцем;
надати ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу; зобов'язати відповідача
передати ТОВ «Вердикт Фінанс»
транспортний засіб автомобіль Chrysler 300С,
2006 року випуску, кузов (шасі) НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованим УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві 26 жовтня 2006 року, оригінал
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) НОМЕР_5 виданого 26 жовтня 2006
року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві на
автомобіль Chrysler 300С, 2006 року випуску,
кузов (шасі) НОМЕР_4, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованим УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві 26 жовтня 2006 року, ключі від
вищезазначеного транспортного засобу;
надати повноваження ТОВ «Вердикт
Фінанс» на отримання дублікату
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) НОМЕР_5 виданого 26 жовтня 2006
року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві на
автомобіль Chrysler 300С, 2006 року випуску,
кузов (шасі) № НОМЕР_4, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1; надати
повноваження ТОВ «Вердикт Фінанс»
зняти вказаний автомобіль з обліку в
органах ДАІ України для подальшої
реалізації, а також надати всі
повноваження, необхідні для здійснення
продажу предмету застави; надати
повноваження ТОВ «Вердикт Фінанс» на
виготовлення дублікату ключів від
вищезазначеного автомобіля.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не
враховано, що правовий режим
регулювання обтяжень рухомого майна,
встановлених з метою забезпечення
викання зобов'язань, а також правовий
режим виникнення, оприлюднення та
реалізації інших прав юридичних і
фізичних осіб стосовно рухомого майна,
визначений ст.1 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень». Судом першої
інстанції не досліджено та не прийнято
до уваги, що відповідно до умов
договору застави № 0050/1106/64-063а-Z-019 від 09
листопада 2006 року заставодержатель має
право обирати порядок звернення
стягнення на предмет застави а також,
що звернення стягнення на предмет
застави може відбуватись будь-яким із
способів на вибір заставодержателя, в
тому числі - продажу заставодержателем
предмету застави третій особі -
покупцю шляхом укладення договору
купівлі - продажу від імені
заставодавця.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача просив
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про день, час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, колегія суддів вважає
можливим слухати справу за
відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01
листопада 2006 року між АКБ
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір №
0050/1106/64-063а, відповідно до умов якого
відповідачу було надано кредит в
розмір 31 078 євро, строком до 01 листопада
2013 року зі сплатою 12,5% річних за весь
строк фактичного користування
кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 09 листопада
2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та
ОСОБА_3 укладено договір застави
№0050/1106/64-063а-Z-019, предметом якого є
автомобіль марки Chrysler 300С, 2006 року
випуску, кузов (шасі) № НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.
Згідно з п.6 договору застави сторони
оцінили предмет застави в 234 000 грн.

02 лютого 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір
факторингу № 11 та договір відступлення
прав за договором застави, за яким
кредитор ПАТ «Сведбанк» змінився на
ТОВ «Вердикт Фінанс» і останньому
передано зобов'язання за договорами з
ОСОБА_3

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором у останнього
станом на 02 лютого 2012 року утворилась
заборгованість в сумі 614284,03 грн.

17 квітня 2013 року позивачем відповідачу
направлялось повідомлення про
порушення забезпеченого обтяженням
зобов'язання. Крім того, в даному
повідомленні відповідача було
попереджено про те, що у випадку не
виконання ним цієї вимоги ТОВ «Вердикт
Фінанс» буде змушене звернути
стягнення на предмет застави шляхом
продажу предмету обтяження будь-якій
особі - покупцю.

Частково задовольняючи заявлені
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач свої
зобов'язання належними чином не
виконав, а тому в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 614284,03 грн. звернув стягнення на
предмет застави шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження; в решті
позовних вимог судом першої інстанції
відмовлено, оскільки позивачем
вибрано спосіб захисту не передбачений
ст.16 ЦК України.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 572 ЦК України визначено, що в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно зі ст.589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Частинами 1 та 2 ст.590 ЦК України
визначено, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що відповідно до ч.1 ст.590 ЦК
України реалізація предмета застави,
на який звернене стягнення,
провадиться шляхом його продажу з
публічних торгів, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Проте, суд першої інстанції не дав
оцінку тому, що правовий режим
регулювання обтяжень рухомого майна,
встановлених з метою забезпечення
виконання зобов'язань, а також правовий
режим виникнення, оприлюднення та
реалізації інших прав юридичних і
фізичних осіб стосовно рухомого майна
визначений Законом України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст.24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження

здійснюється на підставі рішення суду
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Статтею 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» встановлено, що у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на

предмет забезпечувального обтяження в
рішенні суду зазначаються: 1) загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті обтяжувачу з
вартості предмета забезпечувального
обтяження; 2) опис рухомого майна, за
рахунок якого підлягають

задоволенню вимоги обтяжувача; 3)
заходи щодо забезпечення збереження
предмета

забезпечувального обтяження або
передачі його в управління на період
до його реалізації, якщо такі
необхідні; 4) спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження

шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону; 5)
пріоритет та розмір вимог інших
обтяжувачів, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
які підлягають задоволенню з вартості
предмета забезпечувального обтяження;
6) початкова ціна предмета
забезпечувального обтяження для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.26 вищевказаного
Закону обтяжувач має право на власний
розсуд обрати позасудовий спосіб
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, одним з
яких є продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах.

Пунктом 12.5. договору застави №
0050/1106/64-063аZ-019 від 09 листопада 2006
року встановлено, що заставодержатель
має право обирати порядок звернення
стягнення на предмет застави.

Відповідно до п.14 договору застави
звернення стягнення на предмет застави
може відбуватись будь-яким із
наступних способів на вибір
заставодержателя, зокрема, продажу
заставодержателем предмету застави
третій особі - покупцю шляхом укладення
договору купівлі-продажу від імені
заставодавця.

Згідно з п.15 договору застави
реалізація предмета застави
здійснюється у порядку, визначеному
чинним законодавством України, в тому
числі Законом України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

З огляду на наведене, суд першої
інстанції не звернув увагу на
вищевказані вимоги Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», не врахував, що
договором застави визначено право
заставодавця обирати порядок
звернення стягнення на предмет застави
і укладати договір купівлі-продажу
предмету застави від імені
заставодавця на користь третьої особи,
та дійшов невірного висновку про
визначення способу звернення
стягнення на предмет застави шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на предмет застави,
який відповідно до п. 6 договору застави
був оцінений сторонами на суму в 243 000
грн.

Суд першої інстанції на дану обставину
уваги не звернув та дійшов помилково
висновку про звернення стягнення на
предмет застави в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 614 284,03 грн.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог в частині визнання права
позивача щодо вимоги передачі
автомобіля, надання дозволу на зняття
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України для подальшої
реалізації, надання всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
предмету застави, отримання дублікату
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та виготовлення
дублікату ключів від автомобіля, суд
першої інстанції дійшов помилково
висновку про те, що позивач обрав
спосіб захисту, не передбачений ст. 16 ЦК
України.

Разом з тим, перелік способів захисту
цивільних прав, визначених у ст.16 ЦК
України, не є вичерпним.

Суд першої інстанції не врахував те, що
вищевказані дії необхідні позивачу для
здійснення його права наданого законом
і договором щодо продажу предмета
застави будь-якій третій особі -
покупцю.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає, що рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 липня 2013
року підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в сумі
2340 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» -
Широковського
ОлександраВалентиновича -
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 липня 2013 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту.

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за
кредитним договором № 0050/1106/64-063а від 01
листопада 2006 року в сумі 234000 грн.
звернути стягнення на предмет застави -
автомобіль марки Chrysler 300С, 2006 року
випуску, кузов (шасі) № НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованим УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві 26 жовтня 2006 року, який належить
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_5 виданого 26 жовтня 2006 року УДАІ
ГУ МВС України в м. Києві, шляхом
продажу вказаного предмету застави (на
підставі договору застави №
0050/1106/64-063а-Z-019 від 09 листопада 2006 року)
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс»
() з укладенням від імені
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з третьою особою -
покупцем та надати товариству з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» всіх повноважень, необхідних
для здійснення продажу.

Зобов'язати ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, передати товариству з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» транспортний засіб автомобіль
Chrysler 300С, 2006 року випуску, кузов (шасі) №
НОМЕР_4, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, зареєстрованим УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві 26 жовтня 2006 року,
оригінал свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) НОМЕР_5 виданого 26 жовтня 2006
року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві на
автомобіль Chrysler 300С, 2006 року випуску,
кузов (шасі) № НОМЕР_4, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрованим УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві 26 жовтня 2006 року та ключі від
вище зазначеного транспортного засобу.

У випадку відсутності свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
(технічного паспорту) НОМЕР_5 виданого 26
жовтня 2006 року УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві, надати повноваження товариству
з обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» на отримання дублікату
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) НОМЕР_5 виданого 26 жовтня 2006
року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві на
автомобіль Chrysler 300С, 2006 року випуску,
кузов (шасі) № НОМЕР_4, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Надати повноваження товариству з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» на виготовлення дублікату
ключів від автомобіля Chrysler 300С, 2006 року
випуску, кузов (шасі) № НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Надати повноваження товариству з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» зняти автомобіль Chrysler 300С, 2006
року випуску, кузов (шасі) № НОМЕР_4,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з
обліку в органах ДАІ України для
подальшої реалізації та надати всі
повноваження, необхідні для
здійснення продажу предмету застави.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3 на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» судовий збір в сумі 2340 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: