Справа № 266/3497/13-ц
Провадженя№ 2/266/1193/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20.12.2013
м. Маріуполь

Приморський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді
Шишиліна О.Г.,

при секретарі
Зіберовій К.О.,

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, Другої Маріупольської
державної нотаріальної контори,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом, визнання частково недійсним
договору купівлі-продажу квартири,
визнання права на проживання в
квартирі та вселення -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3,
Другої Маріупольської державної
нотаріальної контори про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, визнання права на
проживання в квартирі та вселення, в
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 13.02.2009
року, засвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_10
придбали у ОСОБА_11 по 1/2 частки
однокімнатної квартири АДРЕСА_1.
Зареєструвавши своє право власності в
Маріупольському БТІ, ОСОБА_10, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті єдиним
спадкоємцем був її син ОСОБА_12, який
був племінником ОСОБА_3 Спадкова справа
після смерті ОСОБА_10 не відкривалася,
та в шестимісячний строк після її
смерті до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини ніхто не звертався.
Згідно особистого рахунку ОСОБА_10
зареєструвалася в квартирі АДРЕСА_1
17.07.2009 р. та знялася з реєстрації 20.04.2010
р. після чого вибила на постійне місто
знаходження в лікарняну установу в м.
Сніжне де і померла. Тобто перед смертю
ОСОБА_10 в спірній квартирі не мешкала.
ОСОБА_12, не прийнявши спадщину після
смерті матері, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Після
смерті ОСОБА_12 єдиною спадкоємицею є
ОСОБА_3, яка звернулася з заявою до
Другої Маріупольської державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після його смерті. Вважає, що
Друга Маріупольська державна
нотаріальна контора не мала підстав
видавати на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про
право на спадщину у вигляді ? частки
квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_12
у зв'язку з тим, що останній на момент
своєї смерті не був власником
вищезазначеного майна та не прийняв
його на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. З
13.02.2009 року по час смерті ОСОБА_12 вона
мешкала з ним однією сім'єю без
реєстрації шлюбу в спірній квартирі. В
цій квартирі вона продовжувала мешкати
і після смерті ОСОБА_12 до 17.07.2013 р. поки
була противоправне, насильно виселена
з неї, де зосталися її особисті речі та
меблі, які були придбані нею сумісно
з ОСОБА_12. Ці обставини змусили її
звернутися з заявою до Приморського РВ
МГУ УМВД, і в наступний час триває
досудове слідство відносно ОСОБА_3
Спірна квартира з моменту її придбання
13.02.2009 р. до 17.07.2013 р. була містом її
постійного проживання, та вселилася
вона туди як член родини, а саме
невістка власниці ОСОБА_10 з її згоди.
Ще до придбання ОСОБА_10 спірної
квартири вона мешкала з 2005 р. по 2009 р.
разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за попереднім
місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2.
Загальний строк її сумісного
проживання з ОСОБА_12 складає вісім
років, тобто більш ніж п'ять років, і
вона відповідно ст. 1264 ЦК України
являється спадкоємцем четвертої черги
після смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Окрім
того вона вважає, що придбала право
користування спірною квартирою,
оскільки мешкала в ній тривалий період
часу, як член сім'ї власника ОСОБА_10,
вселилася в спірну квартиру з її згоди,
вела з нею сумісне господарство, та ця
квартира продовж тривалого часу, а
саме з 13.02.2012 р. є містом її постійного
проживання, іншого житла вона не має.
Крім того ОСОБА_3, як власниця ? частки
спірної квартири не заперечувала проти
її проживання при житті ОСОБА_10 та
ОСОБА_12, тобто ця згода є договором
найма, укладеним в усній формі на
невизначений термін про розірвання
якого за три місяця її не ніхто не
попереджав. Після отримання
незаконного свідоцтва про право на
спадщину на ? частку спірної квартири
після смерті ОСОБА_12 ОСОБА_3 стала
власником квартири в цілому, що лишило
її права проживання в ній, та змусило
звернутися до суду. Просила суд визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_12, видане Другою Маріупольською
державною конторою 12.07.2013 р. №2-283 на ім'я
ОСОБА_3 на ? частку квартири АДРЕСА_1,
виключити з реєстру прав власників на
нерухоме майно запис про право
власності ОСОБА_3 на ? частку квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину видане Другою
Маріупольською державною конторою
12.07.2013 р. №2-283, визнати за нею право на
проживання в квартирі АДРЕСА_1, та
вселити її в вищезазначену квартиру. В
подальшому уточнила позовні вимоги в
якому зазначила у якості відповідачів
ОСОБА_3, Другу Маріупольську державну
нотаріальну контору, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
додатково зазначила, що на підставі
договору купівлі-продажу від 09.08.2013 р.
ОСОБА_3 продала спірну квартиру ОСОБА_7,
ОСОБА_8 хоча не мала права продавати
частину квартири власником якої не є.
Просила суд визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_12, видане
Другою Маріупольською державною
конторою 12.07.2013 р. №2-283 на ім'я ОСОБА_3 на
? частку квартири АДРЕСА_1, визнати
частково недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
09.08.2013 р. укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7,
ОСОБА_8 в частині продажу ? частки
квартири, визнати за нею право на
проживання в квартирі АДРЕСА_1, та
вселити її в вищезазначену квартиру.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтвердила викладені у уточненому
позові обставини, просила позов
задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав, додатково зазначив, що
ОСОБА_12 не був власником ? частки
спірної квартири, тому ОСОБА_3 не могла
після його смерті взагалі отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом. Тобто ОСОБА_3 не законно
отримала це свідоцтво, а тому не мала
права розпоряджатися спірною
квартирою в цілому. Позивач багато часу
проживала в спірній квартирі в дозволу
власника, на даний час вона незаконно
виселена з квартири знову ж на підставі
незаконно виданого свідоцтва про
право на спадщину. Просив суд
уточнений позов задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача Другої
Маріупольської державної нотаріальної
контори не з'явився, надіславши до суду
заяву у якій просив розглянути справу
за відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов не визнала, в подальшому у судове
засіданні не з'явилася, надавши заяву в
якій просила суд справу розглянути за
її відсутності за участю її
представника ОСОБА_4

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, пояснивши, що ОСОБА_3 та ОСОБА_10
жінка її брата були власниками в
рівних по ? часках квартири АДРЕСА_1. В
цій квартирі були зареєстровані та
проживали ОСОБА_10 та ї син ОСОБА_12 який
їй приходився племінником. Але після
повернення з міст позбавлення волі
ОСОБА_12 отримав паспорт за місяці до
своєї смерті і не зміг вчасно
зареєструватися в спірній квартирі
хоча і звернувся із відповідною заявою,
але факт його проживання був
встановлений в суді. Після смерті
ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 її син
який був спадкоємцем першої черги та
проживав у спірній квартирі з моменту
її придбання, тобто з 13.02.2009 р. у
встановлений законом шестимісячний
строк не звернувся, однак фактично
прийняв спадщину фактично проживаючи в
ній. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 помер і
єдиним спадкоємцем третьої черги за
законом після його смерті стала ОСОБА_3
Вона звернулася у встановлений строк
до нотаріальної контори із відповідною
заявою про прийняття спадщини після
смерті племінника у вигляді ? частки
квартири. 12.07.2013 р Другою
Маріупольською державною нотаріальною
контрою їй було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на ? частку
спірної квартири, яке вона
зареєструвала у відділі державної
реєстраційної служби прав на нерухоме
майно та стала власником квартири в
цілому. 09.08.2013 р. вона розпорядилася
своїм майном та продала спірну
квартиру ОСОБА_7, ОСОБА_8, тому на даний
час вже не є власником квартири. Окрім
того зазначила, що ОСОБА_1 не була і не є
спадкоємцем будь-якої черги, не була
членом сім'ї померлих ОСОБА_10, ОСОБА_12
або її родичкою яка могла б мати право
на спадкування спірної квартири.
ОСОБА_1 не є стороною по
правочину-видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом. Крім того
ОСОБА_1 не може вважатися зацікавленою
особою, права та законні інтереси якої
порушує здійснений правочин. Вона
тривалий час була зареєстрована у м.
Добропілля та мала право на проживання,
однак з ціллю звернення до суду з даним
позовом та введення суду в оману з
приводу єдиного міста проживання у
спірній квартирі знялася з реєстрації.
З ОСОБА_12 позивач дійсно деякий час
проживала у спірній квартирі , однак у
них виникали постійні сварки із-за
особистої неприязні, в результаті чого
ОСОБА_1 довгий час проживала у своєї
дочки по пр..Будівельників у м.
Маріуполі. Шлюб ОСОБА_12 та ОСОБА_1 не був
зареєстрований, фактичні шлюбні
відносини в судовому порядку між ними
не були встановлені, а тому членом
сім'ї який придбав право проживання в
спірній квартирі вона не може
вважатися. На даний час яких-небудь
особистих речей ОСОБА_1 в спірній
квартирі не мається. Тому вважає що
будь-яких порушень інтересів ОСОБА_1
при видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом не було порушено,
та вона не має право передбаченого ст. 3
ЦПК України звертатися до суду з даним
позовом. Просив суд відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8
повідомлені про час та дату слухання
справи належними чином до суду не
з'явилися , про причини неявки суд не
повідомили.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, згідно до договору
купівлі-продажу квартири від13.02.2009 р.
засвідченого приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу Донецької
області ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_3
придбали у ОСОБА_11 по ? частки квартири
АДРЕСА_1 ( а. с. 6-7, 80-81).

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно МКП
"Маріупольське БТІ" від 19.02.2009 р., ОСОБА_10
та ОСОБА_3 зареєстрували право
власності по ? частки квартири АДРЕСА_1
є ОСОБА_10 та ОСОБА_3, на підставі
договору купівлі-продажу за
реєстрованим №192 від 13.02.2009р. (а.с.8, 82).

Згідно до свідоцтва про смерть
виданого відділом держаної реєстрації
актів цивільного стану Сніжнянського
міського управління юстиції у
Донецькій області серія НОМЕР_1,
ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 про що
зроблено відповідний запис №100 ( а. с. 9).

Згідно свідоцтва про народження
виданого відділом ЗАГС Жовтневого
району м. Жданова Донецької області
серія НОМЕР_2, матір'ю ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_10 ( а. с. 10).

Згідно до свідоцтва про смерть
виданого Приморським відділом
держаної реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції у Донецькій області
серія НОМЕР_3, ОСОБА_12 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 про що зроблено
відповідний запис №764.( а. с. 11).

Згідно витягу про реєстрації в
Спадковому реєстрі ОСОБА_3 отримала
свідоцтво про право на спадщину № 54726134
після смерті ОСОБА_12, спадкове майно у
вигляді ? частини однокімнатної
квартири АДРЕСА_1( а. с. 12).

Згідно особистого рахунку НОМЕР_4,
ОСОБА_10 вибула була зареєстрована в
квартирі АДРЕСА_1 17.07.2009р. та вибула
20.04.2010 р. ( а. с. 13).

Згідно довідки КСН "Приморський" ОСОБА_1
зареєстрована за адресою АДРЕСА_3
мешкає з13.02.2009 р. разом з ОСОБА_12 за
адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 14).

Відповідно до паспорту громадянина
України на ім'я ОСОБА_12 місце
проживання зазначено. як АДРЕСА_2 ( а. с.
16).

Відповідно до рішення апеляційного
суду Донецької області від 26.02.2013 р.
№0541/6157/2012 заочне рішення Приморського
районного суду м. Маріуполя від 19.11.2012 р.
змінено , ОСОБА_1 зобов'язана не чинити
перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні нею
права користування та розпорядження
належною їй ? частиною квартири АДРЕСА_1
у задоволенні позову ОСОБА_3 про
виселення ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення
відмовлено ( а. с. 17-18).

Як вбачається з акту про порушення
ПКЕЕН№157383 від 14.09.2011 р. він складено за
участю споживача ОСОБА_1 родички, про
те, що ОСОБА_3 при користуванні
електричною енергією за адресою
АДРЕСА_1 порушила ПКЕЕН ( а. с. 19).

Як вбачається з розписки на ім'я
начальника РЕС , ОСОБА_1, яка мешкає,
АДРЕСА_1 довірила проведення
експертизи електролічильника
встановленого в квартирі працівникам
РЕС ( а. с. 20).

Як вбачається з акту -повідомлення про
направлення на експертизу лічильника
електроенергії від 14.09.2011 р. с графі
підпис споживача стоїть прізвище ім'я
по батькові ОСОБА_1 ті особистий підпис
( а. с. 21).

Як вбачається з акту №8631 про
проведення експертизи лічильника
електроенергії від 19.10.2011р. комісія
ПАТ "Донецькобленерго" за довіреністю
споживача ОСОБА_1 яка мешкає АДРЕСА_1
провели експертизу лічильника ( а. с. 22).

Як вбачається з висновку начальника
Приморського РВ МГУ ГУМВД України в
Донецькій області від 26.07.2013 р. за
повідомленням гр..ОСОБА_3 та заявою
ОСОБА_1 між сторонами не виявилося
можливим усунути перешкоди ,
повідомлення розглянуто , факти
указані в повідомлені знайшли своє
підтвердження ( а. с. 23).

Як вбачається з талону зняття з
реєстрації місця проживання в Україні
ОСОБА_1 23.07.2013 р. знята з реєстрації
місця проживання АДРЕСА_3 ( а.с. 25).

Як вбачається з рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень 34886213 від 09.08.2013 р. заяву про
державну реєстрацію обтяжень речових
прав на нерухоме майно на квартиру , що
розташована АДРЕСА_1 подано після
державної реєстрації права власності
на таке майно за новим право набувачем (
а. с. 33) .

Як вбачається з договору
купівлі-продажу квартири від 09.08.2013р.
засвідченого приватним нотаріусом
Маріупольского міського нотаріального
округу ОСОБА_14 зареєстрованого в
реєстрі за №-1140, ОСОБА_3 продала
ОСОБА_7, ОСОБА_8 однокімнатну квартиру
за АДРЕСА_1 ( а. с. 38-39).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 12.07.2013 р. ОСОБА_3 є
спадкоємцем після смерті ОСОБА_12
Спадщина складається з ? частини
однокімнатної квартири №58 загальною
площею 32,3 кв. м., в тому числі 15,9 кв. м.
розташованої у АДРЕСА_1 ( а. с. 40).

Згідно до витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі №34521557 від 12.07.2013 р.
свідоцтво про право на спадщину 54726134,
дата видачі 12.07.2013 р., номер в реєстрі
нотаріальних дій 2-283 , видавник Друга
маріупольська державна нотаріальна
контора зареєстровано в Спадковому
реєстрі( а. с. 41).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності ОСОБА_3 є
власником однокімнатної квартири №58
загальною площею 32,3 кв. м., в тому числі
15,9 кв. м. розташованої у АДРЕСА_1 ( а. с.
42).

Як вбачається листа державного
нотаріуса Щербак Л.А. № 1571/01-16 від 18.09.2013
р. після смерті ОСОБА_12, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована
спадкова справа №129/2013 , після смерті
ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Сніжне, Донецької області в Другій
державній нотаріальній контрі
спадкова справа не може бути
зареєстрована ( а. с. 64).

Як вбачається з спадкової справи
№129/2013, заведеної після смерті ОСОБА_12
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, 23.03.2012 р. ОСОБА_3
звернулася до Другої маріупольської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті племінника ОСОБА_12 ( а. с. 65).

Згідно свідоцтва про смерть від
ІНФОРМАЦІЯ_3 серія НОМЕР_3 виданого
Приморським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану,
ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 про що
зроблено відповідний запис №764( а. с. 66) .

Згідно довідки про причину смерті №2644,
ОСОБА_12 помер від повішення( а. с. 67).

Згідно свідоцтва про смерть виданого
відділом держаної реєстрації актів
цивільного стану Сніжнянського
міського управління юстиції у
Донецькій області серія НОМЕР_1,
ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 про що
зроблено відповідний запис №100 ( а. с. 68)
.

Згідно свідоцтва про смерть від 01.01.1994
р. серія НОМЕР_5, ОСОБА_16 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено
відповідний запис № 2686 ( а. с. 69).

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5
серія НОМЕР_6, зареєстрованого бюро
РАГС Молотовський район м. Жданов,
виданого 09.03.1956 р. батьком ОСОБА_3 є
ОСОБА_18 матір'ю ОСОБА_19 ( а. с. 70).

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_16, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6
виданого Жовтневим РАЦС м. Жданов
серія НОМЕР_9, батьком ОСОБА_16 є
ОСОБА_18, матір'ю ОСОБА_20 ( а. с. 71).

Згідно свідоцтва про шлюб виданого
будинком одруження м. Жданов від 05.07.1975
р. серія НОМЕР_7 ОСОБА_3 уклала шлюб з
ОСОБА_21 про що зроблено відповідний
актовий запис № 2267, після укладання
шлюбу дружині присвоєна фамілія ОСОБА_3
( а. с. 72, 75).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_16,
ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7
уклали шлюб 02.11.1972 р., про що зроблено
відповідний актовий запис №4187, після
укладення шлюбу дружині присвоєна
фамілія ОСОБА_10 ( а. с. 73).

Як вбачається з копії запису акту про
народження №1099 від 4.07.1975 р. ОСОБА_12
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі
відомості про батька значиться ОСОБА_16,
в графі відомості про матір ОСОБА_10. ( а.
с. 74)

Згідно довідки №1422 від 20.03.2013 р.
виданої ККП "КК "Західна" ОСОБА_12 , 1975 р.н.
дійсно був зареєстрований за адресою
АДРЕСА_2 з 22.12.1972 по 13.02.2009р. ( а. с. 76).

Згідно до довідки виданої ККП "КП
"Приморська" ОСОБА_10 , 1942 р. н. була
зареєстрована по АДРЕСА_1 з 17.07.2009 р. по
20.04.2010 р. , її син ОСОБА_12 по даному
адресу зареєстрований не був ( а. с. 77).

Згідно рішення Приморського районного
суду м. Маріуполя від 25.05.2013 р. №266/1702/13-ц
яке набрало законної сили 05.06.2013 р.
встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою
АДРЕСА_1 ( а. с. 78).

Згідно до заяви від 12.07.2013 р. №835 ОСОБА_3
звернулася із заявою про прийняття
спадщини після смерті свого племінника
ОСОБА_12 ( а. с. 79).

12.07.2013 р. ОСОБА_3 як єдиній спадкоємиці
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом, зареєстроване в реєстрі 2-283,
яка складається з ? частини
однокімнатної квартири №58 загальною
площею 32,3 кв. м., в тому числі 15,9 кв. м.
розташованої у АДРЕСА_1. Спадщина на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу Донецької
області ОСОБА_9 13.02.2009 р. за реєстром №192,
зареєстрованого міським комунальним
підприємством "Маріупольське бюро
технічної інвентаризації", 19.02.200 р.
реєстраційний номер 624128733 номер
запису:69631 в книзі: 86, що належала
ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
спадкоємцем якої був син, ОСОБА_12, який
прийняв спадщину, але не оформив своїх
спадкових прав ( а. с. 83).

Згідно інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру №35650549від 06.11.2013 р.
наданої Сніжнянською державною
нотаріальною конторою після смерті
ОСОБА_10 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
спадкова справа та видане на її
підставі свідоцтва про право на
спадщину відсутні( а. с. 107).

Згідно відповіді за запит суду
Сніжнянського психоневрологічного
інтернату від 09.12.2013 р. № 1135 ОСОБА_10 була
зарахована до інтернату на повне
держутримування згідно путівки №17764
Головного УПТСЗН 23.04.2010 р. наказ №36/2
від 23.04.2010 р. Зареєстрована в домовій
книзі інтернату за адресою :Донецька
обл.. м. Сніжне, с. В.Андріївка ,
вул..Міуська б. 1. За даною адресою
проживала постійно. Була виписана з
домової книги 03.02.2012 р. у зв'язку зі
смертю ( довідка додається) ( а. с. 115, 116).

Згідно квитанцій про сплату послуг з
електропостачання ОСОБА_3 є платником
за особистим рахунком НОМЕР_8 за
адресою АДРЕСА_1 та сплатила
нарахування по акту №157383 від 14.09.2011 р. (
а. с. 118)

Згідно до заяви про реєстрацію місця
проживання ОСОБА_12 звернувся до ККП КК
"Приморська" 03.10.2012 р. зі згоди ОСОБА_3 з
проханням зареєструвати його за
адресою АДРЕСА_1 ( а. с. 119) .

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 на ім'я
директора ККП КК "Приморська" від 03.10.12
р. ОСОБА_3 прохає зареєструвати свого
племінника на її житлову площу адресою
АДРЕСА_1 ( а. с. 120).

Відповідно до ч.1 ст..3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Стаття 1223 ЦК України визначає, що
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 ЦК України.

Судом встановлено, що ні ОСОБА_10, ні
ОСОБА_12 не складали заповіт на випадок
смерті, а отже спадкування після смерті
таких здійснюється за законом.

Черговість спадкування за законом
передбачена ст.. 1258 ЦК України, а коло
спадкоємців визначено ст..1261-1266 ЦК
України.

Як зазначено в абзаці 29, 30 п.1
інформаційного листа ВССУ «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13
місце проживання необхідно відрізняти
від місця перебування фізичної особи,
тобто того місця, де вона не проживає, а
тимчасово знаходиться. Заяви про
встановлення факту постійного
проживання разом зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини в порядку
окремого провадження підлягають
задоволенню судом, якщо у паспорті
спадкоємця відсутня відмітка про місце
реєстрації особи.

З огляду на наведене, а також те, що
місце постійного проживання позивача
було зареєстроване з 12.01.1993р. по 23.07.2013р.
(на час смерті спадкодавців) за адресою
АДРЕСА_3 (а.с24об.), та інших доказів, які б
могли визначити позивача, як особу яка
входить в коло спадкоємців, якоїсь
черги передбаченої у статтях 1261-1266 ЦК
України в т.ч. і перебування у шлюбних
стосунках з померлим ОСОБА_12 позивач не
надав суд приходе до висновку, що
позивач не довів, що є особою яка має
право звернутися до суду за захистом в
розумінні ст.. 3 ЦПК України, чиї права
свободи чи інтереси порушені,
невизнані або оспорюються внаслідок
видачі нотаріусом ОСОБА_3 свідоцтва про
право на спадщину за законом на спірну
квартиру.

Що стосується вимог про визнання
частково недійсним договору
купівлі-продажу від 09.08.2013 р., квартири
АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_7, ОСОБА_8 в частині продажу ?
частки квартири.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на свій
розсуд. Відповідно до вимог Цивільного
кодексу України право на проживання
відповідача в спірній квартирі
залежить від права самого власника і є
похідним від нього.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод закріплено принцип
непорушності права власності, який
означає право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти ,
користуватися і розпоряджатися
належним йому майном, на власний розсуд
вчиняти щодо свого майна будь-які
угоди, відповідно до Закону України за
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб, що також закріплено в статтях
316,317,319,321 Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що відповідачу ОСОБА_3
належить ? частина квартира АДРЕСА_1,
на підставі договору купівлі-продажу, ?
частина вказаної квартири на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, тобто вказана квартира
належить їй в цілому, тому суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу квартири є
безпідставними.

Крім того, як зазначено в п.5 ч.5
Постанови ПВСУ «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 6 листопада
2009 року №9 відповідно до статей 215 та 216
ЦК вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину. Позивач,
не є спадкоємцем, не являється членом
сім'ї померлих ОСОБА_12, або родичем чи
членом сім'ї відповідачів. Права на
постійне проживання у спірній квартирі
не набуто в установленому законом
порядку. Особистих речей в квартирі не
має. Таким чином суд приходе до
висновку, що права та законні інтереси
ОСОБА_1 вчиненим відповідачами
правочином (договору купівлі-продажу
спірної квартири) не порушено. Отже не
має права передбачені ст.. 3 ЦПК України.

За вищезазначених підстав і не
підлягають задоволенню вимоги про
виключення з реєстру прав власності на
нерухоме майно запису про право
власності на спірну квартиру на ім'я
ОСОБА_3

Права власника квартири визначені ст.
383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім"ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження чи
втручання у право власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч.1, 2, 3 статті 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з
ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням. За
згодою власника будинку (квартири) член
його сім'ї вправі вселяти в займане ним
жиле приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно. До
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього
Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Судом встановлено та підтверджено у
судовому засіданні, що Позивач не є
власником (співвласником) квартири, не
є членом сім'ї власника квартири, вона
не є особою, яка визнана членом сім'ї
власника квартири в силу вимог ч. 2 ст.
64 ЖК України, як на момент прийняття
спадщини ОСОБА_3 та відчуження нею
спірної квартири, так і після набуття
права власності Аксьоновими не мала
права користування в тому числі і
проживання в спірній квартирі. З огляду
на наведене, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині визнання права на
проживання в квартирі та вселення не
підлягають задоволенню.

Таким чином, з урахуванням положення
статті 214 ЦПК України, яка передбачає,
що під час ухвалення рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин, а
також положення ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
якою передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, суд
приходить до висновку, що позов не може
бути задоволений у повному обсязі,
оскільки заявлені вимоги не знайшли
свого підтвердження під час розгляду
справи.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 12, 60, 79, 84, 88, 208, 209, 212 -
215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 64, 156 ЖК
України , ст.ст. 3,16, 319, 321, 391,1223, 1261-1265,
1268,1270 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3, Другої Маріупольської
державної нотаріальної контори,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виключення з реєстру прав
власності на нерухоме майно запису про
право власності, визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу
квартири, визнання права на проживання
в квартирі та вселення - відмовити
повністю.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Донецької області в м. Маріуполі через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, у разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Шишилін О. Г.