УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №: 22-ц/191/1198/13Головуючий суду
першої інстанції:Григор’євська І.В.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Романова < І. >.В.

"27" серпня 2013 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м.Феодосія у складі:

Головуючого суддіРоманової Л.В.,
СуддівРедько Г.В., Моісеєнко Т.І., При
секретаріКувшиновій А.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа Державна
реєстраційна служба Керченського
міського управління юстиції АР Крим
про скасування рішення про державну
реєстрацію прав, за апеляційною
скаргою ОСОБА_6 на ухвалу про відкриття
провадження у справі Керченського
міського суду АР Крим від 19 липня 2013
року, в частині відмови у задоволенні
заяви про забезпечення позову,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Керченського міського суду АР
Крим від 19 липня 2013 року відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа
Державна реєстраційна служба
Керченського міського управління
юстиції АР Крим, про скасування рішення
про державну реєстрацію права
власності. Одночасно розглянуто
питання за заявою позивача про
забезпечення позову, в задоволенні
якої відмовлено.

На зазначену ухвалу в частині відмови у
задоволенні заяви про забезпечення
позову, позивачкою подана апеляційна
скарга, у якій апелянт просить ухвалу
скасувати, постановити нову ухвалу,
якою задовольнити клопотання щодо
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на домоволодіння АДРЕСА_1, право
власності на який зареєстровано за
відповідачем.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
відповідач може розпорядитися спірним
нерухомим майном, оскільки право
власності на домоволодіння
зареєстроване на нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутні докази, які б вказували про
намір відповідача розпорядитися
спірним нерухомим майном.

З такими висновками суду колегія
суддів не може погодитися, оскільки
вони є передчасними та зроблені без
достатнього вивчення питання.

При вирішенні питання про забезпечення
позову суд повинен оцінювати
обґрунтованість доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням наступних умов:

- наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги;

- імовірності ускладнення виконання
або невиконання судового рішення у
разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку з
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
які не є учасниками даного судового
розгляду.

Судом встановлено, що позивачка
звернулась до суду із позовом до ОСОБА_7
про скасування рішення про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, оскільки законність підстав
набуття права власності оспорюється у
зв'язку із виявленням факту підробки
рішення Керченського міського суду АРК
від 22.06.2001 р., на підставі якого
здійснено державну реєстрацію.

За роз'ясненнями Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою.

З матеріалів справи вбачається, що
позов надійшов до суду 17.07.2013 р., ухвалою
судді від 19.07.2013 р. відкрито провадження
у справі, попереднього судового
засідання не проводилось, у справі
призначено судовий розгляд на 01.08.2013 р.
(а.с.30). Одночасно з відкриттям
провадження у справі розглянута заява
позивача про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає що доводи,
зазначені позивачем в обґрунтування
вимог про забезпечення позову шляхом
накладення арешту заслуговують на
увагу, але суд першої інстанції не
перевірив їх в достатньому обсязі,
зробив висновки до з'ясування підстав,
передбачених ст. ст. 151 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи,
колегія суддів вважає, що ухвалу
Керченського міського суду АР Крим від
19 липня 2013 року в частині відмови у
задоволенні заяви про забезпечення
позову слід скасувати та питання
повернути для розгляду судом першої
інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає
необхідним звернути увагу суду першої
інстанції на необхідність уточнення
позовних вимог, заявлених позивачем,
яка фактично оспорює право власності
на нерухоме майно, але вимоги заявлені
лише щодо скасування державної
реєстрації права власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу Керченського міського суду АР
Крим від 19 липня 2013 року в частині
відмови у задоволенні заяви про
забезпечення позову скасувати.

Питання про розгляд заяви ОСОБА_6 про
забезпечення позову повернути на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

Романова Л.В.
Моісеєнко Т.І.
Редько Г.В.