Справа № 2-1595/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2013 року Першотравневий
районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б.

при секретарі Чаглей Н.А.

за участю:

позивача:
ОСОБА_1

представників позивача:
ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника відповідача:
Мешак М.М.

Карлейчук М.В.

Каменьцької Х.Д.

Ротарь Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Держземагенства
у Чернівецькій області, Виконавчої
дирекції обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та УПФ України в
м. Чернівцях про визнання недійсним
строкових трудових угод в частині
визначення строку та в частині оплати
праці, визнання неправомірною відмови
у наданні відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, про визнання незаконним
утриманні єдиного соціального внеску
у розмірі 2,6 %, визнання незаконною
відмови в оплаті листків
непрацездатності, про відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною
заявою до Головного управління
Держземагенства у Чернівецькій
області, Виконавчої дирекції обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності та УПФ України в м.
Чернівцях про визнання недійсним
строкових трудових угод в частині
визначення строку та в частині оплати
праці, визнання неправомірною відмови
у наданні відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, про визнання незаконним
утриманні єдиного соціального внеску
у розмірі 2,6 %, визнання незаконною
відмови в оплаті листків
непрацездатності, про відшкодування
моральної шкоди.

У позовній заяві посилалась на те, що
20.11.2009 року позивачка працювала в
управлінні Держкомзему у м.Чернівці на
умовах строкової трудової угоди.
Неодноразово ця трудова угода з нею
переукладалась, що підтверджується
копіями трудових угод від 20.11.2009 p., від
1.12.2010 і від 4.01.2011 p., які є в матеріалах
справи. 31.03.2011 року строкова трудова
угода була припинена в зв'язку із
закінченням терміну дії (п.2 ст. 36 КЗпП
України), про що свідчать записи у
трудовій книжці.

Вказувала, що після поновлювалась на
роботі за рішенням суду.

Позивачка зазначала, що у період
трудових відносин з 1.12.2010 року 31.03.20110
року відповідно до п.2.1. трудової угоди
від 01.12.2010 року та відповідно до п. 2.1.
трудової угоди від 04.11.2011 року з
Управлінням Держкомзему м.Чернівці
передбачено розмір заробітної плату в
розмірі 600 грн. щомісячно, що не
відповідає вимогам Закону України «Про
оплату праці».

Крім того вказувала, що за грудень 2010
року Управління держкомзему м.Чернівці
позивачці не виплатило взагалі ніякої
заробітної плати, а в період з січня 2011
по березень 2011 року виплатило
заробітну плату в розмірі по 600 грн.
щомісячно, що вбачається з розрахунку
виплаченої заробітної плати, наданої
відповіддю Управління пенсійного
фонду України в м.Чернівцях від 05.04.2013
року №85/9-16 та довідкою про доходи
Головного управління Держкомзему в
Чернівецькій області від 18.04.2013 року.
Зокрема, не виплачено заробітну плату у
період дії трудової угоди від 1.12.2010
року за грудень 2010 року. За період
трудових відносин за три місяці з січня
по березень 2010 року (до часу звільнення
31.03.2011 року) виплачено у період з лютого
з 2011 року по квітень 2010 року заробітну
плату у розмірі 1 800 грн.

Вказувала, що відповідно до частини 2
статті 235 КЗпП України при винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Позивачка вважає, що оскільки
Управління Держкомзему в м.Чернівці
добровільно поновило її на роботі, тому
відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України
повиненно було б вирішити питання про
виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 зазначає, що в день поновлення
її на роботі 11 липня 2011 року вона
звернулася із заявою про надання їй
відпустки по вагітності і пологам на
підставі листків тимчасової
непрацездатності (серія АБЗ №?101 569),
виданого КМУ «Міський пологовий
будинок №1» та наказу №11/1 від 11.07.2011
року.

ОСОБА_1 була надана відпустка у зв'язку
з вагітністю та пологами відповідно до
ч.1 ст. 179 КЗпП України (зазначене
підтверджується відповіддю Державної
інспекції України з питань праці у
Чернівецькій області від 22.08.2012 року
№024-г101/13-23). Проте роботодавець
відмовився оплатити ОСОБА_1 листок
непрацездатності та надати відпустку
по догляду за дитиною до трьох років

Позивачка вказує, що причиною відмови в
оплаті її листків непрацездатності
стала неповна сплата роботодавцем
єдиного соціального внеску за
працівника: 2,6 відсотки як
цивільно-правової угоди, а не 3,6
відсотки, як це передбачено у випадку
укладення трудового договору. 2 липня
2011 року протоколом «№07/11 засідання
комісії із соціального страхування
Головного управління Держкомзему у
Чернівецькій області ОСОБА_1 було
відмовлено у призначенні допомоги по
вагітності та пологам у зв'язку з тим,
що на момент настання страхового
випадку вона не була застрахованою
особою.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що 31 жовтня 2011
року в останній день відпустки по
вагітності і пологам (згідно листка з
тимчасової втрати працездатності
серії АБЗ №? 10165) вона звернулася до
Управління Держкомзему в м.Чернівці
про надання відпустки по догляду за
дитиною до трьох років. Натомість 1
листопада 2011 року її було звільнено з
роботи.

Крім того вказує, що діями відповідачів
ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди,
яка полягала у переживаннях, що стало
загрозою викидня під час її вагітності.
Даний нервовий стан вплинув на
розвиток майбутньої дитини.

Також позивачка зазначала у позові, що
28 березня 2013 року в Головному
управлінні Держкомзему в Чернівецькій
області їй було вручено трудову книжку
із записом про звільнення на підставі
ч.1 ст. 104 ЦК України, що мало місце ще
19.02.2013 року. Обставина вручення
трудової книжки не в день звільнення
19.02.2013 року, а 28 березня 2013 року
підтверджується копією відповіді
Головного управління Держземагентства
у Чернівецькій області від 7.05.2013 року.
Про те, що зі ОСОБА_1 припинено трудові
відносини ще 19 лютого 2013 року, вона
дізналась 27 березня 2013 року коли їй
вручили трудову книжку. Вказує, що
завчасно про звільнення її ніхто не
повідомляв, звільнення проведено з
ініціативи роботодавця у період
вагітності, а саме звільнення
відбулося з підстав, не передбачених
КЗпП України, і в порушення
встановленого порядку. Копію наказу
про звільнення в день видачі трудової
книжки їй не було надано, зі змістом
наказу не ознайомлювали, незважаючи на
прохання.

Остаточно просила суд:

Визнати недійсними умову п. 2 1. трудової
угоди від 1.12.2010 року та умову п. 2.1.
трудової угоди від 4.01.2011 року щодо
визначення розміру оплати праці в сумі
600 грн. і визначити, що оплата праці
працівника ОСОБА_1 повинна
здійснюватись щомісячно на рівні не
менше мінімальної заробітної плати,
встановленої законом.

Зобов'язати правонаступника
Управління Держкомзему м.Чернівці
-Головне управління Дерземагенство
України в Чернівецькій області
здійснити перерахунок сплаченої за
період дії трудових відносин
заробітної плати до рівня мінімальної.

Визнати незаконним утримання
Управлінням Держкомзему м. Чернівці
єдиного соціального внеску у розмірі 2,6
% з працівника ОСОБА_1

Визнати незаконною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівці з виконання повноважень з
контролю за достовірністю обліку та
звітності надходження страхових
внесків Управління Держкомзему
м.Чернівці, що виплачувались за
працівника ОСОБА_1

Визнати незаконною відмову Головного
управління Держкомзему у Чернівецькій
області в оплаті листків
непрацездатності.

Зобов'язати правонаступника
управління Держкомзему м.Чернівці -
Головне управління Держземагенства
України в Чернівецькій області і
Виконавчу дирекцію обласного
Відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності здійснити оплату
листків непрацездатності.

Визнати неправомірною бездіяльність
управління Держкомзему м.Чернівці у
наданні ОСОБА_1 відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Стягнути з відповідачів
компенсацію моральної шкоди за
порушення трудового законодавства (а
саме: сплату єдиного соціального
внеску в меншому розмірі, ніж
передбачено законом, виплату
заробітної плати на рівні нижче
мінімальної, неоплату листків
тимчасової непрацездатності,
ненадання відпустки до досягненню
дитиною трирічного віку, нездійснення
належного контролю за правильністю
відрахувань єдиного соціального
внеску за працівника) в розмірі 15 тисяч
грн. солідарно.

Стягнути невиплачену заробітну плату
до рівня мінімальної за період з 1.12.2010
року по 31.03.2011 року у розмірі 1945 грн.; з
часу звільнення 31.03.2011 року по час
поновлення на роботі 11.07.2011 року
середню заробітну плату з розрахунку
мінімально встановленого законом
розміру у сумі 2 880 грн.; стягнути
різницю невиплаченої заробітної плати
до рівня мінімальної за період після
поновлення з липня 2011 року по жовтень
2011 року в розмірі 2065 грн.; стягнути
заробітну плату у період роботи з 1.11.2011
року по час звільнення 19.02.2013 року у
розмірі 17 058,55 грн. А всього за вимогами
про стягнення заробітної плати з
грудня 2010 року до часу звільнення 19
лютого 2013 року стягнути 23 948 грн. 55 коп.

Визнати звільнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 104
ЦК України

незаконним та поновити на роботі.

Стягнути з правонаступника
управління Держкомзему м. Чернівці -
Головне

управління Держземагенства в
Чернівецькій області заробітну плату
за час вимушеного прогулу з часу
звільнення 19.02.2013 року по 5 грудня 2013
року у розмірі 10901 грн.

Стягнути з правонаступника управління
Держкомзему м.Чернівці - Головне

управління Держземагенства України в
Чернівецькій області відшкодування

моральної шкоди внаслідок незаконного
звільнення, що мало місце 19.02.2013

року у розмірі 10 000 грн., то вини не
підлягають до задоволення, при цьому
суд виходить з наступного.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
та надали пояснення аналогічні
позовній заяві.

Представник Головного управління
Держземагенства у Чернівецькій
області заперечував проти задоволення
позовних вимог, та надав пояснення
аналогічні позаним до суду письмовим
запереченням.

Представник Виконавчої дирекції
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності позовні вимоги
не визнав вказав, вказавши, що дії
виконавчої дирекції фонду є похідними
від дій страхувальників, зокрема
управління Держкомзему в м. Чернівці.
Тому вказує, що немає підстав для
стягнення моральної шкоди.

Представник УПФ України в м. Чернівцях
позовні вимоги не визнав ваказавши, що
управлінням пенсійного фонду України в
м. Чернівцях протягом 2011-2012 року не
зафіксовано порушень з питань
нарахування , обчислення та сплати
єдиного соціального внеску Головним
управлінням Держземагенства у
Чернівецькій області.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази по
справи суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню.

Як установлено судом, рішенням
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 8.07.2011 року (а.с. 26-29, т.1)
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 20
листопада 2009 року працювала в
Управлінні держкомзему м.Чернівці на
умовах строкової трудової угоди №04-2009
р. зі строком до 1 грудня 2010 року. 01
грудня 2010 року позивачкою було
укладено трудову угоду №03 -2010, згідно
якої вона продовжила працювати в
Управлінні держкомзему у м.Чернівці
строком до 31 грудня 2010 року. У зв'язку із
закінченням строку трудової угоди
№03-2010 від 01.12.2010 року 4 січня 2011 року з
позивачкою було укладено трудову угоду
№02-2011, згідно якої ОСОБА_1 продовжувала
працювати в Управлінні держкомзему у
м.Чернівці, строком до 31 березня 2011
року. Рішенням Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 7.07.2011
року зобов'язано Управління державного
комітету України із земельних ресурсів
у м.Чернівці працевлаштувати ОСОБА_1.
Ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 19.10.2011 року
рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 8.07.2011 року залишено
в силі без змін (а.с.24-25, т. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на це суд не приймає до
уваги заперечення відповідача
Головного управління Держземагенства
України в Чернівецькій області, який є
правонаступником Управління
держкомзему в м.Чернівці та Головного
управління держкомзему України в
Чернівецькій області, та залучений до
участі у справі ухвалою
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 26.06. 2013 року (а.с. 179, т.1),
щодо наявності між зазначеними
сторонами цивільно-правових відносин
за договором підряду про надання
послуг, а не трудових відносин.

Судом встановлено, що строковою
трудовою угодою №04-2009 р. від 20.11.2009 року
(а.10, т. 1 ) оплата праці працівника
ОСОБА_1 визначена в розмірі 1 250 грн.
щомісячно, що відповідно ч.1 ст. 55
Закону України «Про Державний бюджет
на 2009 рік» є вищим ніж законодавчо
встановлений мінімальний розмір
заробітної плати. Як вбачається з
довідки про нараховану заробітну плату
ОСОБА_1 від 18.04.2013 р. №06/80 (а.с. 89, т.1
справи) у період дії трудових відносин
за цим строковим трудовим договором з
20 листопада 2009 року по 30 листопада 2010
року їй виплачувалась заробітна плата
у розмірі, обумовленому цим договором.

Судом встановлено, що строковою
трудовою угодою №03-2010 від 01.12.2010 року
(а.с. 11, т.1 ) визначено оплату праці
працівника ОСОБА_1 у розмірі 600 грн.
Зазначений розмір заробітної плати за
строковою трудовою угодою №03-2010 від
01.12.2010 року визначено в меншому
розмірі, ніж розмір мінімальної
заробітної плати, законодавчо
встановлений ч. 1 ст. 53 Закону України
«Про Державний бюджет на 2010 рік»
станом на 1 грудня 2010 року у розмірі 922
гривні. Як встановлено з довідки про
нараховану заробітну плату ОСОБА_1 від
18.04.2013 р. №06/80 (а.с. 89, т.1 справи) у період
дії трудових відносин за строковою
трудовою угодою №03-2010 від 01.12.2010 року
з 1 грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року
працівнику ОСОБА_1 не виплачено
заробітну плату за грудень 2010 року.

Строковою трудовою угодою №02-2011 від 4
січня 2011 року (а.с. 30, т. 1) визначено
оплату праці працівника ОСОБА_1 у
розмірі 600 грн. Судом встановлено, що
зазначений розмір заробітної плати за
строковою трудовою угодою№02-2011 від
4.01.2011 року визначено в меншому розмірі,
ніж розмір мінімальної заробітної
плати, законодавчо встановлений ч. 1 ст.
22 Закону України «Про Державний бюджет
на 2011 рік» з 1січня до 1 квітня 2011 року у
розмірі 941 грн. Як встановлено з
довідки про нараховану заробітну
плату ОСОБА_1 від 18.04.2013 р. №06/80 (а.с. 89, т.1
справи) у період дії трудових відносин
за строковою трудовою угодою №02-2011 від
4.01.2011 року з 4 січня 2011 року по 31 березня
2011 року їй виплачувалась заробітна
плата у січні, лютому і березні 2011 року
в розмірі 600 грн. щомісячно.

Судом встановлено, що у період з часу
поновлення на роботі ОСОБА_1 11.07.2011 року
їй виплачувалась заробітна плата у
липні, серпні і вересні 2011 року у
розмірі 600 грн. щомісячно. Зазначені
обставини встановлені дослідженням
письмових доказів: копій сторінок
трудової книжки (а.с. 5-7, т.1 справи),
довідки про нараховану заробітну плату
від 18.04.2013 р. №6/79 (а.с.90, т.1).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону
України «Про оплату праці» мінімальна
заробітна плата - це законодавчо
встановлений розмір заробітної плати
за просту, некваліфіковану працю, нижче
якого не може провадитися оплата за
виконану працівником місячну, а також
погодинну норму праці (обсяг робіт).
Мінімальна заробітна плата є державною
соціальною гарантією, обов'язковою на
всій території України для підприємств
усіх форм власності і господарювання
та фізичних осіб, які використовують
працю найманих працівників.

Тому суд приходить до висновку про
порушення трудових прав ОСОБА_1 на
оплату праці з боку відповідача
Управління держкомзему в м.Чернівці,
правонаступником якого є Головне
управління Держземагенства України в
Чернівецькій області.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.
Тому, керуючись ч. 2 ст. 268 ЦК України,
суд не застосовує наслідки пропуску
строку позовної давності за заявою
відповідача Головного Управління
Держземагенства України в
Чернівецькій області (а.с. 67-70, т.2),
оскільки на позовні вимоги про
стягнення заробітної плати у разі
порушення законодавства про оплату
праці позовна давність не поширюється.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
оплату праці» держава здійснює
регулювання оплати праці працівників
підприємств усіх форм власності шляхом
встановлення розміру мінімальної
заробітної плати та інших державних
норм і гарантій, встановлення умов і
розмірів оплати праці керівників
підприємств, заснованих на державній,
комунальній власності, працівників
підприємств, установ та організацій, що
фінансуються чи дотуються з бюджету, а
також шляхом оподаткування доходів
працівників. Частиною 1 статті 22 Закону
України «Про оплату праці»
передбачено гарантії дотримання прав
щодо оплати праці, відповідно до яких
суб'єкти організації оплати праці не
мають права в односторонньому порядку
приймати рішення з питань оплати праці,
що погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами і колективними
договорами.

Правовою нормою ч. 1 ст. 2 КЗпП України
передбачено трудове право працівників
на одержання роботи з оплатою праці не
нижче встановленого державою
мінімального розміру, яке
забезпечується державою.

З огляду на вищевикладений аналіз
правових норм про оплату праці,
гарантовані державою соціальні
гарантії оплати праці та відповідно до
встановлених обставин справи суд
приходить до висновку, що в період дії
трудових відносин з 1 грудня 2010 року по
31 грудня 2010 року, в період з 4 січня 2011
року по 31 березня 2011 року, та в період з
11 липня 2011 року по 31 жовтня 2011 р. оплата
праці працівника ОСОБА_1, яка
знаходилась в трудових відносинах з
Управлінням держкомзему в м.Чернівці,
правонаступником якого є відповідач по
справі Головне Управління
Держземагенства України в
Чернівецькій області, повинна була
здійснюватись щомісячно на рівні не
нижче розміру мінімальної заробітної
плати, встановленого законом на
відповідний період. Оскільки право на
оплату праці ОСОБА_1 порушено, воно
підлягає судовому захисту.

За таких обставин суд приходить до
висновку про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення
невиплаченої заробітної плати за
грудень 2010 року, стягнення заробітної
плати за до рівня законодавчо
встановленого мінімального розміру
заробітної плати за період роботи дії
трудових відносин. Тому підлягають до
задоволення позовні вимоги про
зобов'язання правонаступника
Управління держкомзему в м.Чернівці -
Головне управління Держземагенства
України в Чернівецькій області
здійснити перерахунок за період дії
трудових відносин заробітної плати до
рівня мінімальної, визнання недійсними
умову п. 2.1. трудової угоди від 1.12.2010
року та умову п. 2.1. трудової угоди від
4.01.2011 року щодо визначення розміру
оплати праці в сумі 600 грн. як такі що
порушують норми законодавства про
оплату праці, а саме: ст.ст. 3, 8, 21, 22
Закону України «Про оплату праці» та ч.
1 ст. 2, 95 КЗпП України. .

В ході судового засідання судом
встановлено, що 11.07.2011 року Управлінням
Держкомзему в м.Чернівці добровільно
поновлено на роботі позивачку ОСОБА_1
(а.с. 6, т. 1) до вступу рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 8.07.2011 року в законну
силу.

Як встановлено по справі на підставі
пояснень представника відповідача
Головного управління Держземагенства
України в Чернівецькій області
Каменецької Х.Д., рішення керівництва
Держземагенства в м.Чернівці з
поновлення на роботі ОСОБА_1 в липні 2011
року було обумовлено тим, що іншу
роботу запропонувати їй вони не могли.
Крім того, пояснила, що відповідно до
штатного розпису в Держземагенстві
відсутні місця на які можливо б було
влаштувати ОСОБА_1.

Тому суд на підставі встановлених
обставин справи вважає обґрунтованими
вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу у зв'язку з поновленням на
роботі 11.07.2011 року, виходячи з
наступного. Відповідно до частини 2
статті 235 КЗпП України при винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Відповідно до ст. 9 ЦК України положення
цього Кодексу застосовуються до
врегулювання відносин, які виникають у
сферах використання природних
ресурсів та охорони довкілля, а також
до трудових та сімейних відносин, якщо
вони не врегульовані іншими актами
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЦК України, якщо
цивільні відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону).

За таких обставин суд приходить до
висновку про можливість застосування
аналогії закону до правовідносин з
поновлення на роботі 11.07.2011 року
працівника ОСОБА_1 правової норми ч. 2
ст. 235 КЗпП України відповідно до ч. 1 ст.
8 ЦК України, ч. 1 ст. 9 ЦК України. При
прийнятті рішення про поновлення на
роботі ОСОБА_1 безпосередньо
роботодавцем і в добровільному
порядку, останній, в силу вимог закону,
зобов'язаний був вирішити питання про
оплату середньої заробітної плати
працівникові за час вимушеного
прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що дії Управління
Держкомзему в м.Чернівці з поновлення
на роботі працівника ОСОБА_1 створили
обов'язок з оплати середнього
заробітку часу вимушеного прогулу і
відповідно право майнової вимоги у
позивача ОСОБА_1 з отримання цих коштів.
Тому в цій частині позовні вимоги про
стягнення середньої заробітної плати
з часу звільнення 31.03.2011 року по час
добровільного поновлення на роботі
11.07.2011 року в сумі 2 880 грн. підлягають до
задоволення.

Оскільки позовні вимоги про стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу до часу поновлення
на роботі заявлені з інших підстав та
за інших обставин, ніж ті, що мали місце
на час постановлення рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 8.07.2011 року, зокрема, на
підставі ст. ч. 2 ст. 235 КЗпП України та
ч.1 ст. 8 ЦК України, тому суд вважає такі
вимоги обґрунтованими з огляду на дії з
поновлення на роботі працівника
відповідачем Управління Держкомзему в
м.Чернівці, правонаступником якого є
Головне управління Держземагенства
України в Чернівецькій області. Тому ці
позовні вимоги підлягають до
задоволення.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що після поновлення на
роботі 11 липня 2011 року працівника
ОСОБА_1 шляхом внесення запису в її
трудову книжку (а.с.6, т.1) 12 липня 2011
року жіночою консультацією Пологового
будинку №1 м.Чернівці видано ОСОБА_1
листок тимчасової непрацездатності
серії АБЗ 101569 у зв'язку з вагітністю і
пологами. 3 серпня 2011 року цією ж
медичною установою видано ОСОБА_1
листок непрацездатності серії АБЗ 101651
(а.с. 23, т. 1).

Тому суд не приймає до уваги
заперечення відповідачів про те, що
настання страхового випадку мало місце
не в період дії трудових відносин
ОСОБА_1 з Управлінням Держкомзему в
м.Чернівці, і вважає, що листки
непрацездатності серії АБЗ 101569 від
12.07.2011 року та серії АБЗ 101651 від 3.08. 2011
року підлягають оплаті. Правомірність
видачі листків непрацездатності серії
АБЗ 101569 від 12.07.2011 року та серії АБЗ 101651
від 3.08. 2011 року ОСОБА_1 як працівнику
Управління Держкомзему в м.Чернівці
відповідачами не заперечувалась і не
оспорювалась. Тому позовні вимоги
ОСОБА_1 в цій частині підлягають до
задоволення.

З огляду на ці обставини, суд приходить
до висновку, що з 12 липня 2011 року ОСОБА_1
мала право на отримання оплачуваної
відпустки по вагітності і пологам.
Однак право на цю відпустку не було
реалізовано позивачем з вини
відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про відпустки» на підставі медичного
висновку жінкам надається оплачувана
відпустка у зв'язку з вагітністю та
пологами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 2 Закону
України «Про відпустки» право на
відпустки мають громадяни України, які
перебувають у трудових відносинах з
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної особи
(далі - підприємство). Право на
відпустки забезпечується:
гарантованим наданням відпустки
визначеної тривалості із збереженням
на її період місця роботи (посади),
заробітної плати (допомоги) у випадках,
передбачених цим Законом; забороною
заміни відпустки грошовою
компенсацією, крім випадків,
передбачених статтею 24 цього Закону.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
не була надана оплачувана відпустка по
вагітності і пологам Управлінням
Держкомзему в м.Чернівці, незважаючи на
наявність підстав для надання такої
відпустки. Оплата листків тимчасової
непрацездатності серії АБЗ 101569 від
12.07.2011 року та серії АБЗ 101651 від 3.08. 2011
року не була здійснена відповідачами
Головним управлінням Держкомзему в
Чернівецькій області, Держкомземом в
м.Чернівці, правонаступником яких
залучено Головне управління
Держземагенства України в
Чернівецькій області та Виконавчою
дирекцією обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати непрацездатності, що
встановлено дослідженням письмового
доказу - відповіді Головного
управління Держкомзему у Чернівецькій
області від 3.08.2012 року №Г-185 (а.с.20-21, т. 1
справи). Натомість у період з часу
поновлення на роботі 11.07.2011 року по 31
вересня 2011 року працівнику ОСОБА_1
виплачувалась заробітна плата (а.с.90,
т.1) , що є порушенням гарантій права на
відпустку.

Дослідженням письмових доказів по
справі (а.с. 20-22, т. 1 справи) встановлено,
що причиною неоплати листків
тимчасової непрацездатності серії АБЗ
101569 від 12.07.2011 року та серії АБЗ 101651 від
3.08. 2011 року стало те, що відповідач
Управління держкомзему в м.Чернівці,
правонаступником якого залучено у
справі Головне управління
Держземагенства України в
Чернівецькій області, здійснював
відрахування єдиного соціального
внеску за працівника ОСОБА_1 у розмірі
2,6% як з цивільно-правової угоди, а не в
повному обсязі 3,6%, як з працівника, який
працює за трудовим договором, що
передбачено Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» і Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Відповідно до ст. 253 КЗпП України особи,
які працюють за трудовим договором
(контрактом) на підприємствах, в
установах, організаціях незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання або у фізичної особи,
підлягають загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 6 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності
та витратами, зумовленими похованням,
підлягають: особи, які працюють на
умовах трудового договору
(контракту) на підприємствах, в
установах, організаціях незалежно від
форм власності та господарювання або у
фізичних осіб, у тому числі в
іноземних дипломатичних та
консульських установах, інших
представництвах нерезидентів, а також
обрані на виборні посади в органах
державної влади, органах місцевого
самоврядування та в інших органах.

Згідно ст. 8 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» розмір єдиного
внеску для кожної категорії платників,
визначених цим Законом, та пропорції
його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування
встановлюються з урахуванням того, що
вони повинні забезпечувати
застрахованим особам страхові виплати
і соціальні послуги, передбачені
законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; фінансування
заходів, спрямованих на профілактику
страхових випадків; створення резерву
коштів для забезпечення страхових
виплат та надання соціальних послуг
застрахованим особам; покриття
адміністративних витрат із
забезпечення функціонування системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст. 14 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (в редакції
Закону N2464-VI від 08.07.2010) взяття на облік
страхувальників, забезпечення збору та
обліку страхових коштів, контроль за
повнотою та своєчасністю їх сплати,
ведення Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, у тому числі
персоніфікованого обліку відомостей
про застрахованих осіб, здійснював
Пенсійний фонд України відповідно до
законодавства. Отже, Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівці
повинно було здійснювати контроль за
достовірністю обліку і розміру
відрахувань єдиного соціального
внеску Управлінням Держкомзему в
м.Чернівці за працівника ОСОБА_1 з часу
виникнення трудових відносин, тобто з 20
листопада 2009 року.

Тому відповідальність за порушення
права ОСОБА_1 на отримання оплачуваної
відпустки по вагітності і пологам
покладається не тільки на
правонаступника відповідачів Головне
Управління Держземагенства України в
Чернівецькій області, але й на
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Чернівці, яке належним чином не
виконувало покладені законом функції з
державного контролю за обліком і
повнотою надходження страхових
внесків за працівника ОСОБА_1

Суд вважає необґрунтованими
заперечення представника відповідача
Управління Пенсійного Фонду України
(а.с.31-32, т. 2) щодо відсутності
неналежного контролю за достовірністю
обліку та звітності надходжень внесків
до Пенсійного Фонду. Те, що управлінням
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
не зафіксовано порушень з питань
нарахування, обчислення та/або сплати
єдиного соціального внеску Головним
управлінням Держземагенства України в
Чернівецькій області в зазначений
період, не є доводом належного
виконання обов'язків з державного
контролю. Оскільки, як встановлено по
справі, з працівником ОСОБА_1
неодноразово укладалися строкові
трудові угоди у період з 2009 по 2011 роки,
велися записи в трудовій книжці, яка
знаходилася на зберіганні у
роботодавця, тому Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівці в
силу своїх законодавчо встановлених
повноважень та обов'язків під час
перевірок мало можливість і було
зобов'язане перевірити звітність,
правильність і повноту нарахування
страхових внесків за працівника ОСОБА_1
Заперечення відповідача Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівці
проти позову не підтверджені жодними
письмовими доказами.

Суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання бездіяльності Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівці з
виконання повноважень з контролю за
достовірністю обліку та звітності
надходження страхових внесків
Управління Держкомзему в м.Чернівці за
працівника ОСОБА_1 підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.
Керуючись п.3 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» суд враховує те, що вимоги про
визнання незаконною бездіяльності з
виконання повноважень з контролю
стосуються порушення трудових прав
ОСОБА_1 і тісно взаємопов'язані з
іншими заявленими позовними вимогами
на захист трудових прав і окремий їх
розгляд неможливий.

З огляду на це, суд вважає
обґрунтованими і такими, що підлягають
до задоволення позовні вимоги про
визнання незаконним утримання
Управлінням держкомзему в м.Чернівці
єдиного соціального внеску у розмірі
2,6% з працівника ОСОБА_1, позовну вимогу
про визнання незаконною бездіяльності
управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях з виконання повноважень з
контролю за достовірністю обліку та
звітності надходження страхових
внесків Управління держкомзему в
м.Чернівці, що виплачувались за
працівника ОСОБА_1

В ході розгляду справи судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1
народила дитину, (а.с.12, т.1). 31.10.2011 року
позивачка ОСОБА_1 звернулася до
Держкомзему в м.Чернівці із заявою про
надання відпустки до досягнення
дитиною трирічного віку з 1 листопада
2011 року та долучила до заяви копію
свідоцтва про народження, що прийняті
Управлінням держкомзему в м.Чернівці
31.10.2011 року (а.с.15, т.1).

1 листопада 2011 року в трудовій книжці
ОСОБА_1 Управлінням Держкомзему в
м.Чернівці внесено запис про
припинення трудових відносин, що був
опротестований прокурором м.Чернівці.
20.01.2012 року Управлінням держкомзему в
м.Чернівці скасовано наказ №15-к від
1.11.2011 року як підстава припинення
трудових відносин. Зазначені обставини
встановленні дослідженням письмових
доказів по справі ( а.с. 5-9, т. 1 справи). З
огляду на це Управління держкомзему в
м.Чернівці повинно було повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 про надання
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку, подану
31.10.2011 року, оскільки питання про
надання відпустки не було вирішено
по-суті і відповідно до вимог закону.

ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою
про надання відпустки по догляду за
дитиною до досягнення дитиною
трирічного віку 7.09.2012 року (а.с.14, т. 1).
Однак відпустка по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
ОСОБА_1 не була надана, що послугувало
приводом для звернення 29 жовтня 2012 року
до Першотравневого районного суду
м.Чернівці із відповідним позовом
(а.с.1-4, т. 1).

Право працівника ОСОБА_1 на отримання
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
передбачено ст.ст. 18, 20 Закону України
«Про відпустки». Відповідно до ч. 3 ст. 179
КЗпП України за бажанням жінки їй
надається відпустка для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з виплатою за ці періоди допомоги
відповідно до законодавства.

У зв'язку з ненаданням ОСОБА_1
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з боку
Управління держкомзему в м.Чернівці,
правонаступником якого є Головне
управління Держземагенства України в
Чернівецькій області, за наявності
для цього правових підстав, суд
приходить до висновку про порушення
трудових прав ОСОБА_1 з отримання
соціальної відпустки по догляду за
дитиною і задовольняє позовні вимоги
про визнання неправомірною
бездіяльності управління Держкомзему
в м.Чернівці у наданні ОСОБА_1 відпустки
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Оскільки порушення трудових прав
позивача ОСОБА_1 на оплату праці,
отримання відпустки по вагітності і
пологам, неоплату листків
непрацездатності, відпустки по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку мало місце з боку
Управління держкомзему в м.Чернівці та
Головного управління Держкомзему в
Чернівецькій області, суд присуджує
стягнення компенсації моральної шкоди
за порушення трудових прав з Головного
управління Держземагенства України в
Чернівецькій області, яке є їх
правонаступником.

Тому суд приходить до висновку про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 зі стягнення компенсації
моральної шкоди за порушення трудового
законодавства (а саме: сплату єдиного
соціального внеску в меншому розмірі,
ніж передбачено законом, виплату
заробітної плати на рівні нижче
мінімальної, неоплату листків
тимчасової непрацездатності,
ненадання відпустки до досягненню
дитиною трирічного віку) у розмірі 200
грн.

Дослідженням письмових доказів по
справі, а саме: копій сторінок трудової
книжки на (а.с.86-88, т. 1) і наказу про
припинення трудових відносин від 19.02.2013
року №28-к (а.с.92, т. 1) встановлено, що
ОСОБА_1 знаходилась у трудових
відносинах з Управлінням держкомзему
України до 19.02.2013 року. Незважаючи на
наявність правових підстав для надання
відпусток по вагітності і пологам, по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, Управління
Держкомзему в м.Чернівці їх ОСОБА_1 не
надавало. За таких обставин суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог зі
стягнення заробітної плати за період
трудових відносин на рівні не менше
мінімальної заробітної плати за період
з 1 жовтня 2011 року по 19 лютого 2013 року.

Як визнав по справі представник
відповідача Головного управління
Держземагенства України в
Чернівецькій області Каменецька Х.Д. у
своїх письмових запереченнях і усних
поясненнях табелювання обліку
робочого часу працівника ОСОБА_1 в
Управлінні Держкомзему в м.Чернівцях
за увесь час тривалості трудових
відносин з 20.11.2009 року по 19.02.2013 року не
велось, оскільки відповідач вважає, що
відносини з ОСОБА_1 та Управління
Держкомзему в м.Чернівці носять
характер цивільно-правових на підставі
договору про надання послуг, а не
трудових. Заперечувала проти
задоволення позовних вимог в цій
частині, обґрунтовуючи свої
заперечення актами про відсутність
працівника на робочому місці без
поважних причин (а.с. 195-204, т.1).

Суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги про стягнення
заробітної плати за період часу з 1.10.2011
року по час звільнення 19.10.2013 року
підлягають до задоволення, а письмові
докази - акти про відсутність
працівника на робочому місці без
поважних причин(а.с. 195-204, т.1) суд вважає
неналежним та недопустими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. 59 ЦПК Українисуд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Ведення обліку робочого часу
працівника -ведення табелю у формі,
затвердженій наказом Держкомстату
України від 05.12.2008 N 489, є обов'язковим
для підприємств (див. лист Мінпраці
від 13.05.2010 р. № 140/13/116-10).

За таких обставин суд приходить до
висновку, що належним і допустимим
доказом відсутності працівника на
робочому місці є табель обліку
робочого часу, який віднесено до
первинної облікової документації,
які відповідачем взагалі не велися. Суд
також не приймає зазначені докази як
допустимі і з огляду на те, що вони
викликають сумнів у їх достовірності.
До початку судового розгляду цивільної
справи по суті представник
відповідачів Управління Держкомзему в
м.Чернівці і Головного управління
Держкомзему України в Чернівецькій
області Каменецька Х.Д., а в подальшому
той же представник правонаступника
Головного управління Держземагенства
України в Чернівецькій області про
наявність таких доказів не заявляв.
Доказів про існування цих доказів на
відповідні дати, зазначені в актах,
суду також не представлено. Зокрема,
відсутні поштові квитанції на
направлення цих актів ОСОБА_1 до відома.
Зазначені акти про невихід на роботу не
є належними доказами, оскільки законом
встановлено порядок обліку робочого
часу працівника, що є джерелом
первинної інформації.

Не потребують доказування при розгляді
справи і факти, які згідно з законом
припускаються встановленими, тобто
законні презумпції (презюмовані факти).
Правовими презумпціями є правові
норми, які встановлюють загальне
правило поведінки, від якого у певних
умовах може бути здійснений відступ.
Суть презюмованого факту полягає у
тому, що сторона, на користь якої
встановлено таку правову норму
(презумпцію) не зобов'язана доводити
відповідну обставину. За таких
належним і допустимим доказом
обставини відсутності працівника на
робочому місці є табель обліку
робочого часу.

Щодо позовних вимог:

Визнати звільнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 104
ЦК України

незаконним та поновити на роботі.

Стягнути з правонаступника
управління Держкомзему м. Чернівці -
Головне

управління Держземагенства в
Чернівецькій області заробітну плату

за час вимушеного прогулу з часу
звільнення 19.02.2013 року по 5 грудня 2013

року у розмірі 10901 грн.

Стягнути з правонаступника управління
Держкомзему м.Чернівці - Головне

управління Держземагенства України в
Чернівецькій області відшкодування

моральної шкоди внаслідок незаконного
звільнення, що мало місце 19.02.2013

року у розмірі 10 000 грн., то вини не
підлягають до задоволення, при цьому
суд виходить з наступного.

Як установлено судом, Головне
управління Держзамагентства у
Чернівецькій області є територіальним
органом Державного агентства
земельних ресурсів України та йому
підпорядковане, відповідно до
«Положення про Головне управління
Держзамагентства у Чернівецькій
області», затвердженого Наказом
Державного агентства земельних
ресурсів України 14.06.2013р. за №265

За організаційно-правовою формою за
КОПФГ Головне управління
Держзамагентства у Чернівецькій
області є органом державної влади в
якому визначено відповідно до штатного
розпису на 2013 рік штат в кількості 61
штатна одиниця з місячним фондом
заробітної плати за посадовими
окладами (а.с.Т. 2 а.с.52).

Статтею 1 ЗУ «Про державну службу»
визначено, що державна служба в Україні
- це професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Відповідно до п.6 ст.15 ЗУ «Про державну
службу» стосовно осіб, які претендують
на зайняття посади державного
службовця, за їх письмовою згодою
проводиться спеціальна перевірка в
порядку, встановленому Законом України
"Про засади запобігання і протидії
корупції". У разі прийняття на державну
службу на конкурсній основі спеціальна
перевірка проводиться після
проведення конкурсу стосовно осіб, які
рекомендовані для призначення на
посаду.

Як установлено судом під час розгляду
справи перебуваючи на стадії
реорганізації Управління Держкомзему
у м.Чернівці та Головне управління
Держземагентства у Чернівецькій
області неодноразово повідомляло
поштовим зв'язком гр.ОСОБА_1 про
майбутнє припинення із останньою
трудових відносин у зв'язку із
реорганізацією шляхом ліквідації
управління Держкомзему у м.Чернівці як
окремої юридичної особи, у зв'язку із
чим гр..ОСОБА_1 пропонувалось з'явитись
в Головне управління Держземагентства
у Чернівецькій області для
врегулювання трудових відносин, однак
пропозиції Позивачем ігнорувались, що
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні
листами-повідомленнями від 22.11.2012р. за
№1493; від 12.12.2012р. за №1623; від 28.12.2012р. за
№1677; від 19.02.2013р. за №09, від 21.03.2013р. за
№907/02/14-13 (т. 1 а.с. 166-173).

Крім того, як видно з матеріалів справи,
Головне управління неодноразово
надавало оголошення в засобах масової
інформації про проведення конкурсного
відбору на вакантні посади державних
службовців Головного управління
Держземагентства у Чернівецькій
області, про що свідчать витяги з газет:
«Чернівці», рубрика «Офіційні
матеріали» №34(1189) від 22.08.2013р., №40(1195)
від 3.10.2013р., №43(1198) від 24.10.2013р. (Т. 2
а.с.53-55), про те доказів того, що ОСОБА_1
мала бажання прийняти участь у
конкурсі останньою не надано.

Тому на думку суду, зважаючи на те, що
ОСОБА_1 не виявила бажання врегулювати
трудові відносини з новоутвореною
організацією та прийняти участь у
конкурсному відборі на вакантні посади
державних службовців Головного
управління Держземагентства у
Чернівецькій області, суд вважає, що
позовні вимоги щодо поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу з 19.02.2013р. по
5.12.2013р є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст.
3-5,38,57-58,60,64,88,130,197,154,208-209,212-215,218,223,294-295 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного
управління Держземагенства у
Чернівецькій області, Виконавчої
дирекції обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та УПФ України в
м. Чернівцях про визнання недійсним
строкових трудових угод в частині
визначення строку та в частині оплати
праці, визнання неправомірною відмови
у наданні відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, про визнання незаконним
утриманні єдиного соціального внеску
у розмірі 2,6 %, визнання незаконною
відмови в оплаті листків
непрацездатності, про відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Визнати недійсними умову п. 2.1. трудової
угоди від 01.12.2010 року та умову п. 2.1.
трудової угоди від 04.01.2011 року щодо
визначення розміру оплати праці в сумі
600 грн. і визначити, що оплата праці
працівника ОСОБА_1 повинна
здійснюватись щомісячно на рівні не
менше мінімальної заробітної плати,
встановленої законом.

Зобов'язати правонаступника
Управління Держкомзему м. Чернівці -
Головне управління Дерземагенства
України в Чернівецькій області
здійснити перерахунок сплаченої за
період дії трудових відносин
заробітної плати до рівня мінімальної.

Визнати незаконним утримання
Управлінням Держкомзему м. Чернівці
єдиного соціального внеску у розмірі 2.6
% з працівника ОСОБА_1.

Визнати незаконною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях з виконання повноважень з
контролю за достовірністю обліку та
звітності надходження страхових
внесків Управління Держкомзему м.
Чернівці, що виплачувались за
працівника ОСОБА_1.

Визнати незаконною відмову Головного
управління Держкомзему у Чернівецькій
області в оплаті листків
непрацездатності.

Зобов'язати правонаступника
управління Держкомзему м. Чернівці -
Головне управління Держземагенства
України в Чернівецькій області і
Виконавчу дирекцію обласного
Відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності здійснити оплату
листків непрацездатності.

Визнати неправомірною бездіяльність
управління Держкомзему м. Чернівці у
наданні ОСОБА_1, відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Стягнути з Головного управління
Держземагенства у Чернівецькій
області, компенсацію моральної шкоди
за порушення трудового законодавства
(а саме: сплату єдиного соціального
внеску в меншому розмірі, ніж
передбачено законом, виплату
заробітної плати на рівні нижче
мінімальної, неоплату листків
тимчасової непрацездатності,
ненадання відпустки до досягненню
дитиною трирічного віку в розмірі 200
грн.

Стягнути невиплачену заробітну плату
до рівня мінімальної за період з 01.12.2010
року по 31.03.2011 року у розмірі 1945 грн.; з
часу звільнення 31.03.2011 року по час
поновлення на роботі 11.07.2011 року
середню заробітну плату з розрахунку
мінімально встановленого законом
розміру у сумі 2 880 грн.; стягнути
різницю невиплаченої заробітної плати
до рівня мінімальної за період
після поновлення з липня 2011 року по
жовтень 2011 року в розмірі 2065 грн.;
стягнути заробітну плату у період
роботи з 1.11.2011 року по час звільнення
19.02.2013 року у розмірі 17 058,55 грн. А всього
за вимогами про стягнення заробітної
плати з грудня 2010 року до часу
звільнення 19 лютого 2013 року стягнути 23
948 грн. 55 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Першотравневий районний суд м.
Чернівці шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. А уразі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. Б. Войтун