ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого - судді Трусової Т.О.,

при секретарі Мінасян С.Г., розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві, про
визнання права власності в порядку
спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті її чоловіка ОСОБА_5

В обґрунтування позову зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер її чоловік ОСОБА_5
Після його смерті залишилося спадкове
майно як на території Республіки
Молдова, так і на території України, в
тому числі квартира АДРЕСА_1. Окрім
позивача спадкоємцями першої черги
після смерті ОСОБА_5 є його діти -
громадянин України ОСОБА_3 та
громадянин Республіки Молдова ОСОБА_4
Проте останні відмовилися від
прийняття спадщини, і таким чином вона
являється єдиним спадкоємцем усього
майна, що залишилося після смерті
ОСОБА_5 ОСОБА_2 не може отримати
свідоцтво про право на спадщину на
квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з
відсутністю реєстрації права
власності на неї на ім'я спадкодавця. В
2001 р. за договором дарування, укладеним
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, останній набув
вказану квартиру у власність, однак
свого права власності він не
зареєстрував, і до цього часу право
власності на квартиру залишається
зареєстрованим за ОСОБА_3 Зазначену
квартиру ОСОБА_5 заповів ОСОБА_3, який
скористався своїм правом на відмову
від прийняття спадщини.

Представник позивача ОСОБА_7 подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
надійшли заяви про визнання позову та
розгляд справи за їх відсутності.

Головне управління юстиції у м. Києві
свого представника до суду не
направило, проте його неявка не
перешкоджає встановленню фактичних
обставин справи.

Враховуючи, що сторони і третя особа в
судове засідання не з'явилися, розгляд
справи здійснюється без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Вивчивши наявні у справі докази, суд
вважає встановленими наступні
обставини і визначені відповідно до
них правовідносини.

3 жовтня 2001 р. між ОСОБА_3 (Дарувателем)
та ОСОБА_5 (Обдарованим) було укладено
договір дарування однокімнатної
квартири АДРЕСА_1. (а.с. 22).

Вказаний договір нотаріально
посвідчений, тобто за формою він
відповідає вимогам ч. 3 ст. 244, ч. 1 ст. 227
ЦК Української РСР, чинного на час
укладення вищевказаного договору
дарування.

Разом з тим всупереч вимог ч. ст. 227 ЦК
Української РСР вказаний договір
дарування не був зареєстрований у
Київському міському бюро технічної
інвентаризації.

Проте відсутність державної
реєстрації договору дарування не
впливає на його дійсність чи чинність,
оскільки за змістом чинного на той час
цивільного законодавства (ч. 2 ст. 243, ст.
128 ЦК Української РСР) моментом набуття
права власності на нерухоме майно за
договором дарування, щодо якого
дотримано нотаріальної форми, є момент
передачі майна обдарованому, тобто
законодавство не пов'язувало цей
момент з державною реєстрацією
договору.

З огляду на вказане суд приходить до
висновку, що ОСОБА_5 на підставі
договору дарування набув право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

З 1 січня 2004 р. вступив у дію новий
Цивільний кодекс України, відповідно
до ч. 1 ст. 182 якого право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" врегульовано
відносини суб'єктів цивільного права,
пов'язані з державною реєстрацією прав
на нерухоме майно всіх форм власності,
їх обмежень та правочинів щодо
нерухомості. Правочини щодо нерухомого
майна вважаються вчиненими, якщо право
власності на це майно зареєстровано
відповідно до вимог ЦК України.

З 1 січня 2013 р. реєстрацію прав
власності на об'єкти нерухомого майна
проводить реєстраційна служба на
підставі Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 р. № 703.

Судом встановлено, що і після вступу у
дію ЦК України ОСОБА_5 не зареєстрував
своє право власності на квартиру
АДРЕСА_1, право власності на яку до
цього часу залишається зареєстрованим
за ОСОБА_3 (а.с. 13, 21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_5 помер (а.с. 7).

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Таким чином до складу
спадщини після смерті ОСОБА_5 входить і
квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 залишив заповіт, відповідно до
якого заповів усе належне йому майно
ОСОБА_3 (а.с. 26).

Син спадкодавця ОСОБА_3 від спадщини
відмовився, що підтверджується його
нотаріально посвідченою заявою від 23
липня 2013 р. (а.с. 50).

З огляду на вказане, спадкування після
смерті ОСОБА_5 у відповідності з
положеннями ч. 2 ст. 1223 ЦК України має
здійснюватися за законом.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_5 є його дружина - позивач ОСОБА_2
(а.с. 8), та діти - відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 (а.с. 9, 10, 11).

Син спадкодавця ОСОБА_4 від спадщини
також відмовився, що підтверджується
його нотаріально посвідченою заявою
від 23 липня 2013 р. (а.с. 47).

Таким чином дружина померлого ОСОБА_2
як спадкоємець першої черги має право
на спадкування після смерті чоловіка
усього належного йому майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

ОСОБА_2 звернулася до Шістнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
із заявою про прийняття спадщини після
смерті чоловіка, однак нотаріус
відмовив їй у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
квартиру АДРЕСА_1 посилаючись на те, що
право власності у померлого на вказану
квартиру за життя не виникло, оскільки
воно не зареєстроване у Київському
міському бюро технічної
інвентаризації (а.с. 28).

Суду надані докази, які підтверджують
належність права власності на квартиру
АДРЕСА_1 померлому ОСОБА_5, проте
відсутність реєстрації права
власності померлого на вказану
квартиру у реєстрі прав власності на
нерухоме майно робить неможливим
оформлення її права на спадщину.

Так відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 Глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України видача свідоцтва
про право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна. За відсутності у
спадкоємця необхідних для видачі
свідоцтва про право на спадщину
документів нотаріус роз'яснює
процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

З огляду на встановлені обставини,
виходячи з положень ст. 16 ЦК України,
яка надає кожній особі право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу та визначає можливі
способи захисту прав, та ст. 328 цього
Кодексу, згідно якої право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, суд вважає вимоги
ОСОБА_2 обґрунтованими та доведеними і
задовольняє їх.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 40,80
кв.м., житловою площею 17,30 кв.м., в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня копії цього рішення.

Суддя: