Справа №490/1656/13-ц 11.12.2013 11.12.2013 11.12.2013
Провадження № 22ц/784/3936/13 Головуючий
у першій інстанції Батченко О.В.
Категорія 56 Доповідач в
апеляційній інстанції Довжук Т.С.
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Богатирьовій В.А.,

за участю представника позивача
Ремешевського Є.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 17 жовтня 2013 року по
справі за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
ПАТ КБ «Приватбанк»)

до

ОСОБА_4,

Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції (далі -
Центральний ДВС),

відділу державної виконавчої служби
Березанського районного управління
юстиції (далі - Березанський ДВС),

треті особи: ГДІ на автомобільному
транспорті м. Київ в особі
територіального управління ГДІ на
автомобільному транспорті в
Миколаївській області,

Управління ПФУ в Березанському районі
Миколаївської області

(далі -Управління ПФУв Березанському
районі)

про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИЛА:

12 лютого 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду із позовом до
ОСОБА_4, Центрального ДВС та
Березанського ДВС про звільнення майна
з під арешту.

Позивач зазначав, що 25 вересня 2007 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № DN81AR03110151,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у вигляді не
поновлювальної кредитної лінії в
розмірі 91 546 грн. В забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором того ж числа між
тими ж сторонами було укладено договір
застави автомобіля DAEWOO, 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_4 на праві власності, про
що 29 вересня 2007 року було зроблено
запис № 5752497 у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна. 08 грудня 2010
року державним виконавцем
Березанського ДВС при виконанні вимоги
Управління ПФУ в Березанському районі
№ 107 від 26 жовтня 2010 року, на все майно
ОСОБА_4 накладено арешт. 28 листопада 2011
року старшим державним виконавцем
Центрального ДВС при виконанні рішення
Миколаївського окружного
адміністративного суду про стягнення з
ОСОБА_4 11 700 грн. на користь ГДІ на
автомобільному транспорті м. Київ в
особі територіального управління ГДІ
на автомобільному транспорті в
Миколаївській області також накладено
арешт на все майно боржника. В
подальшому, а саме 09 грудня 2011 року та 13
червня 2012 року державним виконавцем
Березанського ДВС при виконанні двох
вимог Управління ПФУ у Березанському
районі за № Ф-325-У від 01 вересня 2011 року
про стягнення з ОСОБА_4 на користь
Управління ПФУ в Березанському районі
на суми 1097 грн. 58 коп. та 1098 грн. 58 коп.
відповідно, також накладено арешт на
все майно ОСОБА_4 Про вчинення
вищезазначених дій було зроблені
записи про накладення обтяження та
зареєстровані в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відповідно 15
березня 2011 року, 06 грудня 2011 року, 09
грудня 2011 року та 13 червня 2012 року.

Посилаючись на вищезазначене, та те що
вказані дії ДВС порушують інтереси ПАТ
КБ «Приватбанк», всупереч вимогам
Закону України «Про іпотеку», який є
іпотекодержателем, просив звільнити
з-під арештів автомобіль DAEWOO, 2007 року
випуску, кузов XWB3L31UD7A249649, державний
номер НОМЕР_1., належний ОСОБА_4 на праві
власності накладених державними
виконавцями Березанського ДВС та
Центрального ДВС під час проведення
виконавчих дій.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 17 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов в повному
обсязі. На думку апелянта, рішення суду
є незаконним, необґрунтованим,
ухваленим без з'ясування всіх обставин
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, дослідивши
надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
вимог про виключення майна із акту
опису та звільнення його з під арешту,
місцевий суд вважав, що позивач не є
власником заставного майна та не набув
право володіння ним, а тому вказаними
арештами спірного майна його права не
порушені.

Між тим, з таким висновком погодитися
не можна.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення з-під арешту.

Нормою статті 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» передбачено, що
обтяжувач, який звертається до суду з
вимогою звернути стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до моменту подання
відповідного позову до суду письмово
повідомити всіх обтяжувачів, на
користь яких встановлено
зареєстроване обтяження цього ж
рухомого майна, про початок судового
провадження у справі про звернення
стягнення на предметі
забезпечувального обтяження.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
заставу» за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаться на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано.

Згідно Інструкції «Про проведення
виконавчих дій» № 74/5 від 15 грудня 1999
року та ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставне майно може бути звернено у
разі виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів; коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Відповідно ст. 16 Закону України «Про
заставу» право застави виникає з
моменту укладення договору застави, а в
разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 25
вересня 2007 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № DN81AR03110151,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у вигляді
непоновлювальної кредитної лінії в
розмірі 91 546 грн. В забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором того ж числа між
тим ж сторонами було укладено договір
застави автомобіля DAEWOO, 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_4 на праві власності (а.с.
4-7), про що 29 вересня 2007 року було
зроблено запис № 5752497 у Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна.
Заставна вартість предмету застава
склала 61 500 грн.

Судом встановлено, що постановою
старшого державного виконавця
Центрального ДВС від 16 травня 2012 року,
при примусовому виконанні рішення
Миколаївського окружного
адміністративного суду, накладено
арешт на все майно ОСОБА_4 (а.с. 13).

Постановою державного виконавця
Березанського ДВС від 08 грудня 2010 року,
при примусовому виконанні вимоги
Управління ПФУ в Березанському районі
№ Ф-107, також накладено арешт на все
майно боржника - ОСОБА_4 (а.с. 16-17).

Постановою державного виконавця
Березанського ДВС від 09 грудня 2011 року,
при примусовому виконанні вимоги
Управління ПФУ в Березанському районі
№ Ф-325-У, також накладено арешт на все
майно боржника - ОСОБА_4 (а.с. 18).

Постановою головного державного
виконавця Березанського ДВС від 13
червня 2012 року, при примусовому
виконанні вимоги Управління ПФУ в
Березанському районі № Ф-325-У,
накладено арешт на все майно ОСОБА_4
(а.с. 20).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», якщо інше не
встановлено цим Законом, зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
заставу» право застави виникає з
моменту укладання договору застави, а в
разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору.

Таким чином, право застави у ПАТ КБ
«Приватбанк» виникло в момент
укладення договору застави, а саме - 29
вересня 2007 року.

З вказаного можна зробити висновок, що
державна виконавча служба не мала
правових підстав для звернення
стягнення на заставлене майно на
користь стягувачів, які не є
заставодержателями.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 17 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_4 Центрального
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції та відділу державної
виконавчої служби Березанського
районного управління юстиції про
звільнення майна з - під арешту
задовольнити.

Звільнити з-під арешту майно належне на
праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а
саме автомобіль DAEWOO, 2007 року випуску,
державний номер НОМЕР_1.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді