Справа № 117/1086/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2013 року Совєтський
районний суд Автономної Республіки
- судді Петрової Ю.В.
за участю: секретаря -
заочно розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Совєтський Совєтського району
Автономної Республіки Крим цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності на нерухоме майно,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
відповідачів про встановлення факту
прийняття спадщини у вигляді 1/6 частки
у справі спільної часткової власності
на домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, івизнання за нею
права власності на 1/6 частку у праві
спільної часткової власності
вказаного домоволодіння.
Позовні вимоги мотивовані тим, що її
син ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.
Кулєбакі Нижегородської області, за
життя перебуваючи у шлюбі із
відповідачкою ОСОБА_2, придбав спірне
домоволодіння, про наявність якого
позивачка дізналася у 2012 році після
чого подала заяву про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом
нотаріусу за місцем свого проживання у
Росії. Свідоцтво нею було направлено до
нотаріальної контори Совєтського
району, де було відкрито спадкову
справу.
Вказує, що наявними даними спірне
домоволодіння зареєстровано за
відповідачкою ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
10 грудня 2012 року, на ціле домоволодіння.
Вважає, що за нормами цивільного
законодавства вона також нарівні з
відповідачами у справі є спадкоємицею
першої черги після смерті сина.
Крім того зазначає, що оскільки вона
прийняла спадщину після смерті сина за
законодавством Російської Федерації, а
саме, частку квартири АДРЕСА_2, вважає,
що вона є такою, що фактично прийняла
спадщину на підставі п. 2 ст. 1152 ЦК
Російської Федерації, а тому має право
на відкриту після смерті сина спадщину
у вигляді частки у праві спільної
часткової власності на спірне
домоволодіння, що послужило підставою
звернення до суду з відповідним
Ухвалою суду від 08 серпня 2013 року
позивачці ОСОБА_1 відстрочено сплату
судового збору не більш, як до
ухвалення судового рішення по справі.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилася, про дату, час та місце
розгляду справи сповіщена належним
чином, про що свідчить розписка про
отримання судової повістки, на адресу
суду надійшла телефонограма від
позивачки про розгляд справи за її
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засідання також не з'явилися, про дату,
час та місце розгляду справи сповіщені
належним чином в порядку абз. 4, 5 ч. 5 ст.
74 ЦПК України, заяв про розгляд справи
за їх відсутністю до суду не надійшло.
Враховуючи вищевикладене судом
постановлена ухвала про заочний
розгляд справи відповідно до положень
ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ч. 1 ЦПК України на
підставі наявних у справі доказів, які
свідчать про правовідносини, які
склалися між сторонами.
Дослідивши матеріали цивільної справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
обґрунтовані та у їх задоволенні слід
відмовити, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка вважає, що її право порушене,
самостійно визначає спосіб його
захисту, передбачений ст. 16 ЦК України.
Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів визначений ст. 16 ЦК
Як правило, особа, права якої порушені,
може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.
Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
При цьому, захисту підлягає лише
порушене право особи.
Судовим розглядом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кулєбакі
Кулєбакського району Нижегородської
області Росії помер син позивачки
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1, яке видано
Відділом ЗАЦС Кулєбакського району
ЗАЦС Нижегородської області від 02
серпня 2010 року (а.с. 7).
Після смерті сина позивачка звернулася
до компетентних органів РФ
Нижегородської області м. Кулєбакі із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом (а.с. 10), яке їй
було видано нотаріусом Кулєбакського
району Нижегородської області від 14
березня 2011 року, реєстровий номер 2-788.
07 червня 2011 року управлінням
Федеральної служби державної
реєстрації кадастру і картографії по
Нижегородській області на підставі
вищезазначеного свідоцтва про право на
спадщину за законом було видано
свідоцтво про державну реєстрацію
права на 1/6 частку у спільній частковій
власності квартири АДРЕСА_2 (а.с. 8).
До того ж, як вбачається з наданої на
адресу суду Совєтською ДНК АР Крим
копії спадкової справи після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
позивачка також звернулася із заявою
про прийняття спадщини після смерті
свого сина до Совєтської ДНК АР Крим, за
якою була відкрита спадкова справа №
197/2012 (а.с. 22 - 29).
Пленум Верховного Суду України у п. 23
своєї Постанови № 7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» зазначив, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.
Разом з тим, згідно п. 205 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства Юстиції України
від 3 березня 2004 року № 20/5, на майно, що
переходить за правом спадкування до
спадкоємців, нотаріусом за місцем
відкриття спадщини видається
свідоцтво про право на спадщину. Видача
свідоцтва провадиться у строки,
установлені цивільним законодавством
України (стаття 1298 ЦК України).
Відповідно до п. 212 цієї ж Інструкції
нотаріус при видачі свідоцтва про
право на спадщину за коном перевіряє
факт смерті спадкодавця, час і місце
відкриття спадщини, наявність для
закликання до спадкоємства за законом
осіб, які подали заяву про видачу
свідоцтва, склад спадкового майна, на
яке видається свідоцтво про право на
спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкодавців обов'язково
вимагаються відповідні документи.
Тобто законодавчо передбачено порядок
видачі свідоцтва про право на спадщину.
В матеріалах справи відсутні будь-які
докази з приводу того, чи наявне
вмотивоване рішення нотаріуса щодо
заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1
після смерті ОСОБА_4, оскільки як
зазначено судом, згідно положень
вищевказаної Інструкції встановлення
необхідних фактів для видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, зокрема, перевірка кола осіб,
які мають право на обов'язкову частку у
спадщини, є прерогативою нотаріуса.
На підставі вищенаведеного, суд дійшов
висновку, що законні підстави для
задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.
Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України та Закону України «Про судовий
збір» питання щодо розподілу судових
витрат, сплату яких за ухвалою суду від
08 серпня 2013 року позивачці відстрочено,
оскільки у задоволенні позовних вимог
позивачу відмовлено у повному обсязі,
суд вважає за необхідне стягнути з
позивачки на користь держави судовий
збір щодо вимог майнового характеру у
розмірі 229 гривень 40 копійок та щодо
вимог немайнового характеру - у розмірі
114 гривень 70 копійок, а взагалі 344 гривні
На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК
України, керуючись ст.ст. 3, 5, 10, 11, 14, 15, 57,
60, 174, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 344 (триста сорок
чотири) гривні 10 копійок.
Рішення суду, постановлене при
заочному розгляді справи, може бути
переглянуте Совєтським районним судом
Автономної Республіки Крим, за
письмовою заявою відповідача. Заява
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії. У разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення заочне рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку.

Позивачем рішення суду може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення через Совєтський
районний суд Автономної Республіки
Крим апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку,
передбаченого для подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Ю.В. Петрова