Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/7446/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді
Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря Дідуся О.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_4 на
ухвали Галицького районного суду м.
Львова від 04 жовтня 2013 року та від 08
жовтня 2013 року у справі за ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, поділ
спільного майна подружжя та визнання
шлюбного договору недійсним, -

в с т а н
о в и л а:

Ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 04 жовтня 2013 року заяву
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер у ДРФО НОМЕР_1, проживає: АДРЕСА_1)
та іншим особам, які діють на підставі
довіреності від його імені, вчиняти
будь-які дії щодо розпорядження та
відчуження, належних ОСОБА_4 на праві
власності, наступних об'єктів
нерухомості:

- квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_2, згідно
свідоцтва про право власності № Г-01173
від 10.12.2004 р., виданого Галицькою
районною адміністрацією Львівської
міської ради згідно розпорядженням від
10.12.2004 р. № 1498;

- квартири НОМЕР_3 по АДРЕСА_2, на
підставі договору купівлі-продажу від
08.04.2004 р. за № 1987, посвідченого ОСОБА_5,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири НОМЕР_11 по АДРЕСА_3, на
підставі договору купівлі-продажу від
08.08.2007 р. за № 4050, посвідченого ОСОБА_5,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири НОМЕР_5 на АДРЕСА_4, на
підставі договору купівлі-продажу від
21.03.2008 р. за № 745, посвідченого ОСОБА_6,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири НОМЕР_6 на АДРЕСА_4, на
підставі договору купівлі-продажу від
21.03.2008 р. за № 750, посвідченого ОСОБА_6,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири АДРЕСА_5, згідно свідоцтва
про право власності № Г-02811 від 27.05.2008 р.,
виданого Управлінням комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради на
підставі наказу № 1007-Ж-Г від 27.05.2008 р.;

- житлового будинку АДРЕСА_6, на
підставі договору купівлі-продажу від
05.12.2006 р. за № 2960, посвідченого ОСОБА_6,
приватним нотаріусом ЛМНО. 22.12.2010 р.
видався витяг з реєстру прав власності
на нерухоме майно за номером 28452367 для
відчуження;

- нежитлових приміщень пл. 41,9 по
АДРЕСА_7, згідно свідоцтва про право
власності № Г-02185 від 29.11.2006 р., виданого
Галицькою районною адміністрацією
Львівської міської ради згідно з
розпорядженням від 29.11.2006 р. № 1879;

- квартири НОМЕР_7 по АДРЕСА_8, згідно
свідоцтва про право власності № Г-01305
від 07.04.2005 р., виданого Галицькою
районною адміністрацією Львівської
міської ради згідно з розпорядженням
від 07.04.2005 р. № 375;

- квартири НОМЕР_8 по АДРЕСА_8, згідно
свідоцтва про право власності № Г-01445
від 23.08.2005 р., виданого Галицькою
районною адміністрацією Львівської
міської ради згідно з розпорядженням
від 23.08.2005 р. № 988;

- квартири АДРЕСА_9, на підставі
договору купівлі-продажу від 03.04.2006 р.
за р. № 1650, посвідченого ОСОБА_5,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири АДРЕСА_10, згідно свідоцтва
про право власності № ЛР0698 від 10.05.2007 р.,
виданого Управлінням комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради на
підставі наказу № 218-Ж-Л від 10.05.2007 р.;

- квартири (офіс) НОМЕР_4 по АДРЕСА_3,
згідно свідоцтва про право власності №
Г-02980 від 22.10.2008 р., виданого Управлінням
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради на підставі наказу №
2063-Ж-Г від 22.10.2008 р.;

- квартири (магазин) АДРЕСА_11, згідно
свідоцтва про право власності № Г-02979
від 22.10.2008 р., виданого Управлінням
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради на підставі наказу №
2063-Ж-Г від 21.10.2008 р. ;

- квартири АДРЕСА_12, на підставі
договору купівлі-продажу від 29.05.2009 р.
за р. № 1803, посвідченого ОСОБА_7,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- нежитлових приміщень пл. 84,9 на
АДРЕСА_13, на підставі договору
купівлі-продажу від 12.10.2011 р. за р. № 975,
посвідченого ОСОБА_5, приватним
нотаріусом ЛМНО;

- нежитлових приміщень пл. 55,4 по
АДРЕСА_14, на підставі договору
купівлі-продажу від 20.12.2010 р. за р. № 2521,
посвідченого ОСОБА_8, приватним
нотаріусом ЛМНО ;

- машиномісця НОМЕР_9 по АДРЕСА_15, на
підставі договору купівлі-продажу від
14.08.2012 р. за р. № 3992, посвідченого ОСОБА_9,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири НОМЕР_10 по АДРЕСА_15, згідно
свідоцтва про право власності від
17.02.2011 р., виданого Управлінням
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради на підставі на підставі
наказу № 285-Ж-Г від 17.02.2011 р.

Інші відомості передбачені п. 3 ч. 1 ст. 18
Закону України «Про виконавче
провадження» відсутні.

Також постановлено, що виконання
ухвали з питань забезпечення позову
здійснюється негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень.

Копію ухвали направлено для виконання
в Галицький відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції та
сторонам для відома.

Ухвалою Галицького районного суду від
08 жовтня 2013 року заяву представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про заміну
способу забезпечення позову
задоволено.

Змінено спосіб забезпечення позову,
вжитий ухвалою Галицького районного
суду м. Львова від 04.10.2013 року, а саме
накладено арешт на належні ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер у ДРФО НОМЕР_1,
проживає: АДРЕСА_1), наступні об'єкти
нерухомості:

- квартириНОМЕР_2 по АДРЕСА_2, згідно
свідоцтва про право власності № Г-01173
від 10.12.2004 р., виданого Галицькою
районною адміністрацією Львівської
міської ради згідно розпорядженням від
10.12.2004 р. № 1498;

- квартири НОМЕР_3 по АДРЕСА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
08.04.2004 р. за № 1987, посвідченого ОСОБА_5,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири НОМЕР_11 по АДРЕСА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
08.08.2007 р. за № 4050, посвідченого ОСОБА_5,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири НОМЕР_5 на АДРЕСА_4 на
підставі договору купівлі-продажу від
21.03.2008 р. за № 745, посвідченого ОСОБА_6,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири НОМЕР_6 на АДРЕСА_4, на
підставі договору купівлі-продажу від
21.03.2008 р. за № 750, посвідченого ОСОБА_6,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири АДРЕСА_5, згідно свідоцтва
про право власності № Г-02811 від 27.05.2008 р.,
виданого Управлінням комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради на
підставі наказу № 1007-Ж-Г від 27.05.2008 р.;

- житловий будинок АДРЕСА_6, на підставі
договору купівлі-продажу від 05.12.2006 р.
за № 2960, посвідченого ОСОБА_6, приватним
нотаріусом ЛМНО. 22.12.2010 р. видався витяг
з реєстру прав власності на нерухоме
майно за номером 28452367 для відчуження;

- нежитлові приміщення пл. 41,9 по АДРЕСА_7
згідно свідоцтва про право власності
№ Г-02185 від 29.11.200 р., виданого Галицькою
районною адміністрацією Львівської
міської ради згідно з розпорядженням
від 29.11.2006 р. № 1879;

- квартири НОМЕР_7 по АДРЕСА_8 згідно
свідоцтва про право власності № Г-01305
від 07.04.2005 р., виданого Галицькою
районною адміністрацією Львівської
міської ради згідно з розпорядженням
від 07.04.2005 р. № 375;

- квартири НОМЕР_8 по АДРЕСА_8, згідно
свідоцтва про право власності № Г-01445
від 23.08.2005 р., виданого Галицькою
районною адміністрацією Львівської
міської ради згідно з розпорядженням
від 23.08.2005 р. № 988;

- квартири АДРЕСА_9, на підставі
договору купівлі-продажу від 03.04.2006 р.
за р. № 1650, посвідченого ОСОБА_5,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири АДРЕСА_10, згідно свідоцтва
про право власності № ЛР0698 від 10.05.2007 р.,
виданого Управлінням комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради на
підставі наказу № 2063-Ж-Г від 22.10.2008 р.;

- квартири (офіс) НОМЕР_4 по АДРЕСА_3,
згідно свідоцтва про право власності №
Г-02980 від 22.10.2008 р., виданого Управлінням
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради на підставі наказу №
2063-Ж-Г від 22.10.2008 р.;

- квартири (магазин) АДРЕСА_11, згідно
свідоцтва про право власності № Г-02979
від 22.10.2008 р., виданого Управлінням
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради на підставі наказу №
2063-Ж-Г від 21.10.2008 р. ;

- квартири АДРЕСА_12, на підставі
договору купівлі-продажу від 29.05.2009 р.
за р. № 1803, посвідченого ОСОБА_7,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- нежитлові приміщення пл. 84,9 на
АДРЕСА_13 на підставі договору
купівлі-продажу від 12.10.2011 р. за р. № 975,
посвідченого ОСОБА_5, приватним
нотаріусом ЛМНО;

- нежитлові приміщення пл. 55,4 по
АДРЕСА_14, на підставі договору
купівлі-продажу від 20.12.2010 р. за р. № 2521,
посвідченого ОСОБА_8, приватним
нотаріусом ЛМНО ;

- машиномісце НОМЕР_9 по АДРЕСА_15, на
підставі договору купівлі-продажу від
14.08.2012 р. за р. № 3992, посвідченого ОСОБА_9,
приватним нотаріусом ЛМНО;

- квартири НОМЕР_10 по АДРЕСА_15, згідно
свідоцтва про право власності від
17.02.2011 р., виданого Управлінням
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради на підставі на підставі
наказу № 285-Ж-Г від 17.02.2011 р.

Заборонено ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер у ДРФО НОМЕР_1, проживає: АДРЕСА_1)
та іншим особам, які діють на підставі
довіреності від його імені вчиняти
будь-які дії щодо відчуження, належних
ОСОБА_4 вищевказаних об'єктів
нерухомості.

Інші відомості передбачені п. 3 ч. 1 ст. 18
Закону України «Про виконавче
провадження» відсутні.

Постановлено, що виконання ухвали з
питань забезпечення позову
здійснюється негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень.

Копію ухвали направлено для виконання
в Галицький відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції та
сторонам для відома.

Ухвали суду оскаржив ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі на ухвалу від
04.10.2013 року зазначає, що не погоджується
з ухвалою та вважає, що така
постановлена з порушенням норм
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню. В ухвалі суд не зазначив
жодного доказу, який би підтверджував
утруднення чи унеможливлення
виконання судового рішення, чим
порушив абз. 3 п. 7 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
та ст. ст. 151, 153 ЦПК України. Крім цього,
апелянт стверджує, що обраний судом вид
забезпечення позову є неспівмірним із
заявленими вимогами, оскільки в разі
задоволення позову позивачка буде мати
право на половину майна, а арешт
накладений на все належне йому майно.
Стверджує, що позовна заява та заява
про забезпечення позову є
необґрунтованими, оскільки правовий
режим майна подружжя врегульований у
шлюбному договорі, строк на подання
позовної заяви про визнання його
недійсним минув, а відтак вимоги
позивача про поділ майна є незаконними.
Просить ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні клопотання про
забезпечення позову.

В апеляційній скарзі на ухвалу від
08.10.2013 року апелянт зазначає, що вважає
таку незаконною. В ухвалі, як на
підставу задоволення клопотання суд
вказує на існування доказів, якими
підтверджується факт можливого
утруднення чи унеможливлення
виконання рішення суду, однак в тексті
ухвали не наведено жодного доказу, який
би давав підстави робити такі висновки.
Постановляючи ухвалу, суд порушив
вимоги ст. ст. 151, 153 ЦПК України та
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову». Відповідно до п.
14 вищенаведеної Постанови при розгляді
заяв, суд повинен пересвідчитися, що
між сторонами виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання рішення суду,
з'ясувати обсяг позовних вимог, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з позовом. В
разі задоволення позову, позивачу буде
належати половина майна, а арешт
накладено на все належне йому майно, а
відтак забезпечення позову є
неспівмірним із позовними вимогами.
Просить ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу якою відмовити
в задоволенні клопотання про зміну
забезпечення позову.

ОСОБА_4 повідомлений належним чином,
про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення йому
поштового відправлення (а.с. 50), в судове
засідання апеляційної інстанції не
з'явився, причину своєї неявки суду не
повідомив, його представник просить
слухати справу без їх участі (а.с. 52, 53),
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

По суті забезпечення позову є
встановленням судом обмежень
суб'єктивних прав, свобод та інтересів
відповідача або пов'язаних з ним інших
осіб в інтересах забезпечення
реалізації в майбутньому актів
правосуддя і задоволення претензій
позивача (заявника).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 є позивачкою у цивільній справі
за її позовом до ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, поділ спільного майна подружжя
та визнання шлюбного договору
недійсним, - тобто суб'єктом права
вимагати забезпечення позову.

У відповідності до ч. 1 п.п. 1 - 7, ч. 2 ст. 152
ЦПК України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

У разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

Частиною першою статті 154 ЦПК України
передбачено, що суд може за заявою
однієї із сторін і зважаючи на
пояснення другої сторони допустити
заміну одного способу забезпечення
позову іншим.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» зазначено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Встановлено, що ОСОБА_2 04.10.2013 року в
порядку забезпечення даного позову
просила суд першої інстанції вжити
заходи забезпечення позову, шляхом
накладення арешту на вищезазначене в
оскаржуваній ухвалі майно, а також
заборонити ОСОБА_4 та іншим особам, які
діють на підставі довіреності від його
імені, вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження та відчуження, належних
ОСОБА_4 на праві власності об'єктів
нерухомості.

Задовольняючи 04 жовтня 2013 року
клопотання про забезпечення позову
районний суд вірно послався на те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може у подальшому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Однак, задовольняючи заяву
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 і
забороняючи ОСОБА_4 та іншим особам, які
діють на підставі довіреності від його
імені, вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження та відчуження, належних
ОСОБА_4 на праві власності об'єктів
нерухомості, - лишив поза увагою заяву
позивачки в частині накладення арешту
на спірне майно.

Тому представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 08
жовтня 2013 року звернулася в районний
суд із заявою на підставі ст. 154 ЦПК
України - про заміну способу
забезпечення позову.

Постановляючи оскаржувані ухвали, суд
першої інстанції врахував предмет
позову і характер спору, пересвідчився
в тому, що між сторонами виник майновий
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Заходи забезпечення позову районним
судом вжито щодо майна в межах
заявлених вимог та відсутнє
співпадіння обраного виду
забезпечення позову із заявленими
позовними вимогами. Види забезпечення
позову співмірні із заявленими
позивачкою вимогами та вжиті виходячи
із принципів розумності і
справедливості, обрані способи
забезпечення позову відсутні в
переліку їх обмежень, передбачених
частинами 4, 5 ст. 152 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
забезпечив позов своєю ухвалою
наклавши арешт на майно відповідача,
яке придбане під час спільного
проживання з позивачкою і перебування
у фактичних шлюбних відносинах та є
предметом спору, а тому доводи,
викладені в апеляційній скарзі не
можуть бути підставою для відмови в
задоволенні заяви про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
спірне майно та заборони вчиняти дії
щодо його відчуження.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції постановлено ухвали з
додержанням вимог закону, доводи
скарги висновків суду не спростовують,
а тому підстав для її задоволення
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 1, 312
ч. 1 п. 1, 313, 314 ч. 1 п. 4, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 відхилити.

Ухвали Галицького районного суду м.
Львова від 04 жовтня 2013 року та від 08
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і касаційному
оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не
підлягає, оскільки не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.