Справа № 204/9765/13-ц
Провадження № 2/204/3235/13
У Х В А Л А

24 грудня 2013 року суддя
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська Нізік О.В.,
ознайомившись з матеріалами позовної
заяви ОСОБА_1 до територіальної громади
в особі Дніпропетровської міської ради
про визнання права власності на
житловий будинок та земельну ділянку в
порядку спадкування і видачу
Державного акту на землю, -

в с т а н о в и л а:

23 грудня 2013 року до суду надійшла
вищевказана позовна заява.

Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України -
позовна заява повинна містити: 1)
найменування суду, до якого подається
заява; 2) ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст
позовних вимог; 4) ціну позову щодо
вимог майнового характеру; 5) виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги; 6) зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування; 7) перелік документів, що
додаються до заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом.

Даний позов не відповідає вимогам ст. 119
та ст. 120 ЦПК України, а саме:

Позивачеві слід уточнити коло осіб, що
мають приймати участь у справі на права
і обов'язки яких може вплинути рішення
суду (не залучено у якості третьої
особи орган реєстрації прав на
нерухоме майно).

У праві відсутнє зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування. До позову надано копію
технічного паспорту станом на 2005 рік,
що позбавляє суд вирішити питання про
наявність чи відсутність самочинного
будівництва станом на друге півріччя
2013 року.

Слід зазначити, що у відповідності до
положень статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави. Частина 1 статті 3
ЦПК України зазначає, що кожна особа
має право в порядку, встановленому ЦПК
України, звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.
Відповідно до Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 6 Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва) на підставі частини
третьої статті 376 ЦК суд може
задовольнити позов про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно на земельній ділянці, що
не надавалася у власність чи
користування особі, яка збудувала його,
якщо їй у встановленому законом
порядку було передано земельну ділянку
у власність або надано у користування
під уже збудоване нерухоме майно
відповідно до її цільового
призначення, та за умови, що
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством,
містобудівною та проектною
документацією, а також у разі, якщо ці
обставини були предметом розгляду
компетентного державного органу
(частина третя статті 375 ЦК). При цьому
суд має враховувати, що відсутність
заперечень власника проти визнання
права власності на нерухоме майно за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво, чи визнання такого позову
має бути обґрунтовано відповідними
доказами, що підтверджують право на
вчинення таких процесуальних дій,
зокрема, договорами купівлі продажу
земельної ділянки, оренди, міни.
Виходячи зі змісту частини третьої
статті 376 ЦК, при доведенні визначених
нею умов суд може визнати право
власності на самочинно збудоване майно
також за особою, яка його збудувала,
якщо після закінчення будівництва
земельну ділянку цій особі було
передано у власність або надано у
користування, або з власником
земельної ділянки, на якій розміщено
майно, укладено договір суперфіцію
(частина перша статті 413 ЦК) відповідно
до її цільового призначення. Не
зазначені докази, які підтверджують
прийняття самочинного будівництва, в
експлуатацію у відповідності до вимог
Закону України «Про планування і
забудову територій» та Постанови КМУ
«Про Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів». До
суду не надано акт вводу в експлуатацію
самочинного будівництва та
підтвердження права власності або
права користування на земельну ділянку
на якій розташоване спірне
домоволодіння.

Позивачем не сплачено у повному обсязі
судовий збір відповідно до Закону
України «Про судовий збір» від 08 липня
2011 року № 3674-VI за подання до суду
позовної заяви майнового характеру
необхідно сплатити 1 (один) відсоток
ціни позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати (позивачем не
проведена оцінка спірного майна, з якої
в процентах сплачується судовий збір).
В матеріалах позовної заяви відсутні
відомості про оціночну вартість
нерухомого майна, встановлені
суб'єктом оціночної діяльності,
зареєстрованого в Державному реєстрі
оцінювачів на час звернення до суду,
хоча це є необхідним для визначення
ціни позову. З урахуванням того, що
позовні вимоги позивача мають майновий
характер, тому в даному випадку ціна
позову буде розраховуватися, виходячи
з вартості майна, на яке вона просить
визнати право власності, через що
позивачці необхідно вказати ціну
позову, виходячи з вартості спірного
майна та надати суду документи на
підтвердження вартості цього майна
(експертна оцінка чи відомості з
технічної документації на майно з БТІ
станом на друге півріччя 2013 року або
станом на день звернення до суду із
позовною заявою).

Окрім того, слід конкретизувати
заявлені позовні вимоги щодо видачі
Державного Акту на землю, а саме кого
суд має зобов'язати видати такий Акт,
чому саме у судовому порядку
вирішується дана вимога, який саме
орган порушив дане право позивача на
отримання відповідного Акту та
відповідно залучити сторону у до
участі у справі, якщо вона не залучена.

Також слід зазначити, що докази, як
правило, подаються суду в оригіналі, а
копії, що надаються замість оригіналу,
мають відповідати вимогам Указу
Президії Верховної Ради СРСР, від
04.08.1983, № 9779-Х «Про порядок видачі та
засвідчення підприємствами,
установами та організаціями копій
документів, що стосуються прав
громадян».

Відповідно до статті 121 ЦПК України,
позовна заява, подана без додержання
вимог викладених у статтях 119-121 ЦПК
України або не сплачено судовий збір,
підлягає залишенню без руху з наданням
строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись 119-121
ЦПК України, враховуючи Постанову
Пленуму Верховного Суду України № 5 від
12 червня 2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства, що регулюють
провадження у справі до судового
розгляду» (зі змінами та доповненнями),
керуючись Законом України «Про судовий
збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради про визнання права
власності на житловий будинок та
земельну ділянку в порядку спадкування
і видачу Державного акту на землю -
залишити без руху і надати строк для
усунення недоліків на протязі двох
днів з дня отримання копії даної
ухвали.

У випадку не усунення недоліків у
встановлений строк позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
О. В. Нізік