АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3948/13
інстанції Червоненко Д.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 23 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Філімонову Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційні
скарги ОСОБА_2 та Публічного
акціонерного товариства
«Укргідроенерго» на рішення
Новокаховського міського суду
Херсонської області від 08 листопада 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Укргідроенерго» про зміну
дати звільнення, стягнення заробітної
плати, середнього заробітку та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

12 серпня 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що з грудня 1988 року працював у
відповідача на посаді чергового бюро
перепусток, з 2005 року був переведений
на посаду начальника штабу цивільної
оборони, наказом відповідача № 221-к від
28 грудня 2012 року його було звільнено з
займаної посади за п. 7 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з появою на робочому
місці у нетверезому стані, наказом №
222-к від 28 грудня 2012 року, зміненого
наказом № 225-к від 29 грудня 2012 року,
позивача було зобов'язано передати всю
документацію та матеріальні цінності,
така передача була розпочата 29 грудня
2012 року та закінчена 14 січня 2013 року, 29
грудня 2012 року позивач знаходився на
робочому місці весь день, 30 та 31 грудня
були вихідними, з 02 січня по 11 січня 2013
року він перебував на лікарняному, на
момент звільнення позивачу не було
видано трудову книжку, у позові
поставлено питання про зобов'язання
відповідача змінити дату його
звільнення з посади начальника штабу
цивільної оборони з 28 грудня 2012 року на
15 січня 2013 року, стягнути з відповідача
на його користь допомогу по тимчасовій
непрацездатності за період з 02 січня по
11 січня 2013 року, середню заробітну
плату за 29 грудня 2012 року та 15 січня 2013
року та середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільнені з 16
січня 2013 року по день винесення рішення
у справі, відшкодувати моральну шкоду в
розмірі 1000 гривень.

Рішенням Новокаховського міського
суду Херсонської області від 08
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено частково, ухвалено змінити
дату звільнення ОСОБА_2 з посади
начальника штабу цивільної оборони
Філії «Каховська ГЕС ім. П.С.
Непорожнього» Публічного акціонерного
товариства «Укргідроенерго» з 28 грудня
2012 року на 15 січня 2013 року; стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Укргідроенерго» на користь ОСОБА_2
заробітну плату за 29 грудня 2012 року, 14
та 15 січня 2013 року в сумі 1102,3 гривні, без
утримання прибуткового податку та
інших обов'язкових платежів;
зобов'язати Публічне акціонерне
товариство «Укргідроенерго» провести
нарахування та забезпечити виплату
ОСОБА_2 допомоги по тимчасовій
непрацездатності згідно листка
непрацездатності серії АГГ № 338678 за
період з 02 січня 2013 року по 11 січня 2013
року; стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Укргідроенерго» на користь держави
судовий збір в сумі 344,10 гривні, у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на незаконність та
необґрунтованість рішення суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог просив його скасувати в цій
частині та ухвалити нове рішення про
задоволення відхилених позовних вимог.

В апеляційній скарзі Публічного
акціонерного товариства
«Укргідроенерго» з посиланням на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду поставлено питання про
його скасування та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, оскільки судом першої
інстанції позивачу було незаконно
поновлено строк на звернення до суду,
накази відповідача № 222-к, 225-к від 28
грудня 2012 року, 29 грудня 2012 року не
зобов'язували позивача здійснювати
передачу матеріальних цінностей, від
отримання трудової книжки позивач
відмовився.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали, при
цьому ОСОБА_2 пояснив, що раніше він не
ставив питання, заявлені у даному
позові, оскільки ним було подано позов
про поновлення на роботі, вимоги якого
виключали вимоги даного позову, він мав
намір поновитися на роботі, тому вимоги
про видачу трудової книжки не заявляв,
після звільнення 28 грудня 2012 року з ним
було проведено розрахунок шляхом
перерахування грошових коштів на
картку, трудову книжку отримав 17 травня
2013 року за власним зверненням до
відповідача, навіть якщо не брати до
уваги затримку видачі трудової книжки,
відповідачем порушено строк виплати
належних йому сум за період з 29 грудня
2012 року по 15 січня 2013 року після
фактичного припинення трудових
правовідносин 15 січня 2013 року, у зв'язку
з чим йому має бути виплачено середній
заробіток за час затримки розрахунку.

Представник відповідача визнала факт
підписання позивачем
інвентаризаційного опису 14 січня 2013
року, при цьому зазначила, що підпис від
імені позивача в журналі
приймання-здавання приміщень від 15
січня 2013 року здійснено іншою особою.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
наказом відповідача № 221-к від 28 грудня
2012 року позивача було звільнено з 28
грудня 2012 року за появу на робочому
місці у нетверезому стані за п. 7 ст. 40
КЗпП України (а.с. 4), наказом № 222-к від 28
грудня 2012 року, зміненим наказом № 225-к
від 29 грудня 2012 року, позивача було
зобов'язано передати всю документацію
по штабу цивільної оборони та
матеріальні цінності (а.с. 5-6), згідно
листка непрацездатності позивач з 02
січня 2013 року по 11 січня 2013 року
перебував на стаціонарному лікуванні
(а.с. 7), інвентаризаційний опис
товарно-матеріальних цінностей
підписаний позивачем 14 січня 2013 року
(а.с. 9-10), в журналі приймання-здавання
приміщень міститься підпис позивача
від 15 січня 2015 року (а.с. 54-56), згідно акту
№ 3 від 28 грудня 2012 року позивач
відмовився від отримання трудової
книжки (а.с. 33), 29 грудня 2012 року на
адресу позивача було направлено
повідомлення про отримання трудової
книжки або надання згоди на її
відправлення поштою, 02 січня 2013 року
повідомлення повернуто на адресу
відповідача у зв'язку із закінченням
терміну зберігання (а.с. 34-35), 14 січня 2013
року складено акт № 4 про повторну
відмову позивача від отримання
трудової книжки (а.с. 36), згідно довідки
середньомісячна заробітна плата
позивача за жовтень та листопад 2012 року
складає 7598 гривень (а.с. 50), після
звільнення з 28 грудня 2012 року з ним
цього ж дня було проведено розрахунок
(а.с. 51).

Оскільки позивачем тривалий час
оспорювалося його звільнення
відповідачем, судом першої інстанції
підставно, у відповідності до положень
ст. ст. 233, 234 КЗпП України, поновлено
строк звернення до суду з даним
позовом.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення, за ст. 117 цього Кодексу
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

За наказом відповідача позивача було
звільнено 28 грудня 2012 року, в цей день у
відповідача виник обов'язок провести
розрахунок згідно приведеної норми
матеріального права, і такий обов'язок
ним було виконано. Оскільки наказу про
звільнення позивача з 15 січня 2013 року
відповідачем не видавалося, відповідно
і обов'язку за приведеними нормами
трудового права провести з останнім
розрахунку з цього дня у нього не
виникало, позовні вимоги в цій частині
є необґрунтованими.

Не є обґрунтованими також вимоги
позивача і в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
видачі трудової книжки, оскільки
відповідно до наведених актів, ним не
спростованих, він відмовився
отримувати трудову книжку,
відповідачем у відповідності до
положень п. п. 4.1, 4.2 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України № 58 від 29
липня 1993 року, направлялося
повідомлення позивачу про
необхідність отримання трудової
книжки або надання згоди на її
пересилання поштою, намір позивача
поновитися на роботі у сукупності з
іншими доказами свідчить на користь
висновку про те, що він не бажав
отримувати трудову книжку у
встановленому законом порядку,
відповідно позовна вимога в цій
частині не підлягає задоволенню у
зв'язку з її необґрунтованістю, а не у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду, як зазначено в рішенні суду
першої інстанції, проте така помилка
суду не впливає на правильність
вирішення спору у даній справі в цій
частині.

Покладення відповідачем обов'язку на
позивача передати документацію та
матеріальні цінності після того, як
його було звільнено 28 грудня 2012 року,
вище приведені не спростовані
відповідачем докази про перебування
позивача на роботі після вказаної дати,
свідчать про те, що трудові
правовідносини між сторонами
продовжувалися до 15 січня 2013 року, суд
першої інстанції прийшов до
підставного висновку про зміну дати
звільнення позивача з виплатою йому
заробітної плати за робочі дні та
допомоги за час непрацездатності.

Позивачем не доведено факту завдання
йому відповідачем моральної шкоди у
зв'язку зі спірним періодом їх трудових
правовідносин з 29 грудня 2012 року по 15
січня 2013 року, передбачених законом
підстав для задоволення такої позовної
вимоги немає.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, кожна
сторона зобов'язана довести її
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що на вимогу приведених
норм процесуального права сторонами у
справі не було доведено чи спростовано
обставини поза тими межами, які
встановлені рішенням суду першої
інстанції, рішення у справі ухвалено на
підставі доказів, належним чином
оцінених на предмет їх достовірності,
допустимості та достатності, доводи
апеляційних скарг такого висновку не
спростовують, їх слід відхилити,
рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Публічного
акціонерного товариства
«Укргідроенерго» відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 08 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення, на неї протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _