Справа №486/985/13-ц 18.12.2013 18.12.2013 18.12.2013
Провадження №22-ц/784/3990/13
Провадження №22-ц/784/3990/13
Головуючий у 1-й інстанції
Доповідач апеляційного суду Тищук Н.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2013 року
місто
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Тищук Н.О., Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання
Рудніку Є.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 06 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 - про захист честі, гідності,
ділової репутації та стягнення
моральної шкоди, -

у с т а н о в и л а:

24 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив
визнати інформацію, поширену
відповідачем недостовірною та такою,
що принижує честь, гідність та ділову
репутацію, зобов'язати відповідача
спростувати поширену недостовірну
інформацію у публічному виступі під
час наступної після набрання рішенням
суду законної сили сесії
Южноукраїнської міської ради,
відшкодувати моральну шкоду в розмірі
20 000,00 грн., понесені судові витрати.

В обґрунтування позову посилався на ті
обставини, що 28 лютого 2013 року під час
виступу на 34-й сесії Южноукраїнської
міської ради та в повідомленнях до
міського голови Кваснєвського Є.А., до
прокуратури м. Южноукраїнська,
Южноукраїнського МВ УМВС України в
Миколаївській обл. відповідач по
справі поширив інформацію, яка
стосується особисто позивача
наступного змісту: «Мені (ОСОБА_3) стало
відомо про неодноразове відвідування
так би мовити грального центу у кафе
«Старий друже» - «псевдо депутатом» -
засудженим до позбавлення волі з
випробувальним терміном, громадянином
ОСОБА_2». Окрім проголошення виступу на
сесії Южноукраїнської міськради та
повідомлення в письмовому вигляді
міському голові Южноукраїнська, до
прокуратури м. Южноукраїнська,
Южноукраїнського МВ УМВС України в
Миколаївській обл., виступ також
транслювався в он-лайн режимі на
офіційному сайті міста Южноукраїнськ,
був зроблений репортаж зазначеного
виступу. Оскільки вказана інформація є
недостовірною, а гральний бізнес і
азартні ігри заборонені законом,
вважає що його честь, гідність та
ділову репутацію було зганьблено.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 06
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив його скасувати
через порушення судом норм
матеріального і процесуального права
під час його ухвалення, та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.
Посилався на неналежну оцінку доказів
судом.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 28 лютого 2013р. на
34-й сесії Южноукраїнської міської ради
та в повідомленнях до міського голови
Кваснєвського Є.А., до прокуратури м.
Южноукраїнська, Южноукраїнського МВ
УМВС України в Миколаївській обл.
відповідач поширив інформацію, яка
стосується особисто позивача, а саме
«Мені (ОСОБА_3) стало відомо про
неодноразове відвідування так би
мовити грального центру у кафе «Старий
друже» - «псевдо депутатом» -
засудженим до позбавлення волі з
випробувальним терміном, громадянином
ОСОБА_2».

Згідно ст. 3 Конституції України людина,
її життя і здоров'я, честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 4 ст. 32 Конституції
України визначено, що кожному
гарантується судовий захист права
спростувати недостовірну інформацію
про себе.

Згідно ч.1 ст. 201 ЦК України
особистими немайновими благами, які
охороняються цивільним
законодавством, є: здоров'я, життя,
честь, гідність і ділова репутація.

Статтею 277 ЦК України, а саме, ч. 3, 4,
6, 7 встановлено, що негативна
інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе
протилежного; спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію;
спростування недостовірної інформації
здійснюється у такий же спосіб, у який
вона була поширена; спростування
недостовірної інформації
здійснюється незалежно

від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» № 1 від
27.02.2009 року негативною слід вважати
інформацію, в якій стверджується про
порушення особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка
в особистому, суспільному чи
політичному житті тощо) і яка, на думку
позивача, порушує його право на повагу
до гідності, честі чи ділової
репутації.

Ст. 2 ЗУ «Про заборону грального бізнесу
в Україні», зазначає, що в Україні
забороняється гральний бізнес та
участь в азартних іграх.

Проаналізувавши зміст оспорюваної
інформації, колегія суддів
погоджується з тим, що інформація про
відвідування позивачем грального
центру є негативною по відношенню до
нього, а відтак принижує його честь і
гідність. Характер викладення
інформації дає можливість зробити
висновок про те, що позивач під час
відвідування зазначеного місця може
брати участь в азартних іграх. Ця
інформація є негативною та дискредитує
позивача, фактично є обвинуваченням в
порушенні законів України та вчиненні
дій, що суперечать загальноприйнятим
нормам моралі.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що після
повідомлення міського голови про
існування грального центру в
зазначеному кафе, була створена
комісія по проведенню перевірки
цільового використання об»єкта
комунальної власності - нежитлової
будівлі магазину «Світанок», де
знаходиться зазначене кафе. Згідно
акту перевірки (а.с. 11), гральних
автоматів в даній будівлі не виявлено.

Оскільки відповідачем не доведено
протилежного, в силу ст. 277 ЦК України,
суд вважає за необхідне визнати
оспорювану інформацію недостовірною.

Разом з тим, згідно ст. 40 Конституції
України, усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року, у
випадку, коли особа звертається до
зазначених органів із заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, проте в ході перевірки
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана

обставина не може сама по собі бути
підставою для задоволення

позову, оскільки у такому випадку
мала місце реалізація особою

конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції

України, а не поширення недостовірної
інформації.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що звернення ОСОБА_3 до міського
голови Кваснєвського Є.А., до
прокуратури м. Южноукраїнська,
Южноукраїнського МВ УМВС України в
Миколаївській обл. не є поширенням
недостовірної інформації, а являється
зверненням до органів державної влади.

Відповідно до вищезазначеної
Постанови, задовольняючи позов, суд
повинен у резолютивній частині рішення
зазначити, чи було порушено особисте
немайнове право особи, яка саме
інформація визнана недостовірною та
порочить гідність, честь чи ділову
репутацію позивача, а також вказати на
спосіб захисту порушеного особистого
немайнового права.

Якщо суд ухвалює рішення про право на
відповідь або про спростування
поширеної недостовірної інформація,
то у судовому рішенні за
необхідності суд може викласти текст
спростування інформації або зазначити,
що спростування має здійснюватися
шляхом повідомлення про ухвалене у
справі судове рішення, включаючи
публікацію його тексту. За загальним
правилом, інформація, що порочить
особу, має бути спростована у спосіб,
найбільш подібний до способу її
поширення (шляхом публікації у пресі,
повідомлення по радіо, телебаченню,
оголошення на зібранні громадян,
зборах трудового колективу,
відкликання документа тощо).

У судовому рішенні також має бути
зазначено строк, у межах якого
відповідь чи спростування повинно бути
оприлюднено.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів зобов»язує відповідача
спростувати недостовірну інформацію,
поширену відносно ОСОБА_2 шляхом
оголошення вступної та резолютивної
частин даного рішення під час
наступної після набрання рішенням суду
законної сили сесії Южноукраїнської
міської ради Миколаївської обл.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК Украхни, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Відповідно до пункту 4 ч.2 ст. 23 ЦК
моральна шкода полягає у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4,
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Оскільки колегія суддів визнає
поширену інформацію недостовірною та
такою, що принижує честь, гідність та
ділову репутацію позивача, що є
порушенням його прав, на користь
позивача підлягає стягненню з
відповідача моральна шкода в розмірі 500
грн.

Згідно ст. 88 ЦПК на користь позивача
підлягають стягненню також і судові
витрати в розмірі 573,5 грн.

За таких обставин, рішення суду
підлягає скасуванню в силу п. 3, 4 ч.1 ст.
309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 06
листопада 2013 року - скасувати та
ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 - про захист честі, гідності,
ділової репутації та стягнення
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Визнати недостовірною, та такою, що
принижує честь, гідність та ділову
репутацію ОСОБА_2 інформацію, поширену
28.02.2013р. ОСОБА_3 на 34-й сесії
Южноукраїської міської ради, а саме:
«Йому (ОСОБА_3) відомо про неодноразове
відвідування так би мовити грального
центру у кафе «Старий друже» - «псевдо
депутатом» - засудженим до позбавлення
волі з випробувальним терміном,
громадянином ОСОБА_2»

Зобов»язати ОСОБА_3 спростувати
недостовірну інформацію стосовно
ОСОБА_2 у публічному виступі під час
наступної після набрання рішенням суду
законної сили сесії Южноукраїнської
міської ради шляхом оголошення
вступної на резолютивної частин даного
рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 500 грн. та 573,5
грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді