Справа № 462/4905/13
Головуючий у 1 інстанції: Постигач
Провадження № 22-ц/783/6892/13
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Копняк
С.М.,

за участі секретаря:
Мариняк О.О.

з участю: позивача ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 23 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, відділу державної виконавчої
служби Залізничного районного
управління юстиції про визнання права
власності на автомобіль та звільнення
з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним заочним рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 23 серпня 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, відділу
державної виконавчої служби
Залізничного районного управління
юстиції про визнання права власності
на автомобіль та звільнення з-під
арешту відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те,
що діючим законодавством для угод про
купівлю - продаж автомобілів не є
обов'язковою нотаріальна форма
оформлення, оскільки така угода
відповідно до ст.207 ЦК України, вказує
на вимоги письмової форми правочину,
згідно якої правочин являється
вчиненим в письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялись сторони
та підписаний його стороною
(сторонами).

Підтвердженням такої письмової форми
договору купівлі-продажу автомобіля є
розписка від 05 липня 2007року, за якою
Відповідач отримав від Позивача 40400
грн. за продаж автомобіля марки RENAULT Lagyna
2.0, 1995 року випуску, чорного кольору
реєстраційний № НОМЕР_1.

Отже судом не враховано той факт, що
договір купівлі продажу вважається
таким, що відбувся, коли позивач ОСОБА_2
передав кошти за придбання автомобілю,
а Відповідач ОСОБА_4 передав за
отриману винагороду автомобіль, при
цьому вони узгодили всі істотні умови
договору, досягли згоди щодо них, що
ними не оспорювалось.

Судом не взято до уваги, та не
досліджено, що нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу не був
складений так як відповідач, терміново
виїхав по справах за кордон, тому не мав
можливості зняти автомобіль з
реєстрації безпосередньо перед його
відчуженням, а також він (відповідач).
переховувався .

Просить рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 23 серпня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_3 на підтримання апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як убачається з матеріалів справи,
05.07.2007р. відповідач видав позивачу
довіреність з правом керування,
повного розпорядження, користування та
володіння спірним транспортним
засобом терміном на 5 років, яка була
дійсна до 05.07.2012р.

Крім того, 11.04.2013 р. відповідач видав
позивачу іншу довіреність на право
повного розпорядження, користування та
володіння спірним автомобілем
терміном на 10 років, яка дійсна до
11.04.2023р.

Згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження від 09.11.2012 року
на все майно, що належить відповідачу
ОСОБА_4 накладено арешт.

За правилами ст. З ЦПК України, кожна
особа має право звернутися до суду саме
за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Зокрема за договором купівлі-продажу
згідно із ст. 655 ЦК України одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

При цьому згідно із ч. 5 ст. 656 ЦК України
особливості договору купівлі-продажу
окремих видів майна можуть
встановлюватися законом.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України встановлено,
якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації.

Особливість договору-купівлі
транспортного засобу встановлена
«Порядком (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів", затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 7 вересня 1998 р.

Згідно Порядку відчуження автомобіля
передбачає зняття його органами ВРЕР
ДАІ з обліку за попереднім власником та
реєстрацію його на підставі заяви
набувача, документів, що підтверджують
правомірність придбання транспортного
засобу (та супутніх документів) за
новим власником (набувачем).

Пунктом 8 вказаного Порядку визначено
перелік документів, що підтверджують
правомірність придбання особами
транспортних засобів, які є підставою
для реєстрації цього майна в органах
ВРЕР ДАІ та до яких віднесено договори
та угоди, укладені на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, інші
засвідчені в установленому порядку
документи, що встановлюють право
власності на транспортні засоби.

При цьому, відповідно до Інструкції
про проведення огляду транспортних
засобів та їх реєстраційних документів
під час реєстрації, перереєстрації і
зняття з обліку, затвердженої Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
10.11.2005 року № 987 під час реєстрації,
перереєстрації та зняття з обліку в РЕП
ДАІ автомобіля експертами
здійснюється його огляд та огляд
реєстраційних документів.

Крім цього, згідно позиції Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, яка міститься в інформаційному
листі про практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справи про захист права
власності та інших речових прав від
28.01.2013р. №24-150/0/4-13 обов'язковою є
письмова форма договору
купівлі-продажу автомобілів та зняття
перед відчуженням транспортного
засобу з обліку в підрозділі ДАІ.

При реєстрації автомобіля також
сплачуються відповідні податки та
збори.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що сторони вищевказані
особливості укладення договору
купівлі-продажу транспортного засобу
не врахували, не виконали обов'язкові
вимоги закону, зокрема не зняли
автомобіль з реєстраційного обліку за
попереднім власником, не уклали
належним чином договір та не
зареєстрували відчужуване майно за
набувачем, а тому позивач не набув
право власності щодо спірного майна
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позов не
підлягає до задоволення, оскільки
позивачем не доведено правових підстав
щодо набуття ним права власності на
спірний автомобіль, а такі спростовані
матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримано
процедуру розгляду справи, встановлену
ЦПК України, ухвалено справедливе
рішення, тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312,
313, п. 4 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 23 серпня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Копняк С.М.