Справа № 115/3107/13-ц
Провадження № 2/115/1252/2013
Сакський міськрайонний суд
Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого, судді - Асанова Е.Н.,
при секретарі - Конюховій Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Сакської міської ради АР
Крим, КРП «БРТІ м. Євпаторії», ОСОБА_2
про визнання права власності на
У червні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до Сакської міської
ради АР Крим, КРП «БРТІ м. Євпаторії»,
ОСОБА_2 про визнання права власності на
Позовні вимоги мотивовані тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько
позивача - ОСОБА_3, після смерті якого
відкрилася спадщина у складі 11/20
частки жилого будинку під номером
АДРЕСА_1 та 11/20 частки земельної
ділянки за цією же адресою. ОСОБА_2 є
власником 11/20 часток вказаного будинку
та земельної ділянки.
На випадок своєї смерті спадкодавець
заповідав усе майно, що йому належить,
позивачу. Однак, у видачі свідоцтва на
земельну ділянку нотаріусом було
відмовлено з посиланням на те, що за
життя спадкодавець не використав
право на поділ земельної ділянки або
на виділ належної йому частки із
спільного майна та залишився учасником
спільної сумісної власності.
Посилаючись на вказані обставини
позивач просить суд визнати за неї у
порядку спадкування право власності
на ? частку спірного будинку та 1/2
частку спірної земельної ділянки.
У судове засідання сторони не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином. Позивач подала заяву про
розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі про причини неявки суд не
На підставі положень частини 2 статті 197
та статті 224 Цивільного
процесуального кодексу України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюються та
рішення суду ухвалюється при заочному
розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи позовної заяви,
суд дійшов до висновку про часткове
задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Позивач у встановленому законом
порядку прийняла спадщину після
смерті її батька та її право на
спадщину встановлено уповноваженої
особою - державним нотаріусом Сакської
міської нотаріальної контори.

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи, зокрема:

- свідоцтвом про смерть ( актова запис
за №502, від12.12.2011), свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом від 16
листопада 2012 року, матеріалами
спадкової справи № 96/2012 щодо майна
померлого ОСОБА_3 (а.с.6,8,25-79).

На підставі виданого 30 травня 2006 року
державного акту серії КМ №008062 ОСОБА_3
та ОСОБА_2 на праві власності належить
земельна ділянка, площею 0,0393 га за
адресою: будинок під номером АДРЕСА_1,
з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (а.с.68). При видачі
вказаного державного акту частки
співвласників не були визначені.

Статтею 116 Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Таким чином, за життя спадкодавець та
відповідач ОСОБА_2 на законних
підставах набули право на спірну
земельну ділянку як учасники спільної
сумісної власності.

Постановою державного нотаріуса
Сакської міської державної
нотаріальної контори від 16 листопада
2013 року позивачу було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
після смерті батьків на спірну
земельну ділянку (а.с.19,22).

Відмова нотаріуса мотивована тим, що
за життя спадкодавець не використав
право на поділ земельної ділянки або на
виділ своєї частки із спільного майна
та залишився учасником спільної
сумісної власності.

За змістом статті 370 Цивільного
кодексу України співвласники мають
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній сумісній власності. У
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду. Виділ
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється у
порядку, встановленому статтею 364 цього
Кодексу.

Відповідно до положень частини 1
статті 1268, частин 1 та 3 статті 1296
Цивільного кодексу України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину. Відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Згідно з частиною 1 статті 1225
Цивільного кодексу України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

В матеріалах спадкової справи,
наданих Сакською державної міською
нотаріальною конторою, відомостей про
наявність інших спадкоємців крім
позивача не має.

16 листопада 2012 року державним
нотаріусом видано свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, на підставі
якого позивач набула право власності
на 11/20 частки жилого будинку під
номером АДРЕСА_1 (а.с.8).

При таких обставинах вимоги позивача,
про визнання права власності у порядку
спадкування на 11/20 часток земельної
ділянки є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Вимоги про визнання права власності на
11/20 часток спірного будинку
задоволенню не підлягають, оскільки
нотаріусом таке право підтверджено
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом від 16 листопада 2012 року.

Також не підлягають задоволенню позов
до КРП «БРТІ м. Євпаторії» за
відсутністю позовних вимог до цієї
особи.

Частково задовольняючі позовні вимоги,
суд вважає за необхідне зазначити
також наступне. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини. Право
власності спадкодавцями набуте
правомірно на підставах, що
встановлені законом, але позивач
реалізувати своє право на спадщину у
позасудовому порядку не має
можливості.

Враховуючі наведене, на підставі
статей 370, 1225, 1268,1296 Цивільного кодексу
України, статті 116 Земельного кодексу
України, керуючись статями
10,11,60,80,88,212-215,224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, -

ВИРІШІВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 11/20 частки земельної
ділянки, площею 0,0393 га, кадастровий
номер , з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована за адресою: будинок під
номером АДРЕСА_1, Україна.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
9/20 часток земельної ділянки, площею
0,0393 га, кадастровий номер , з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована за адресою: будинок під
номером АДРЕСА_1, Україна.

Припинити право спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну
ділянку, площею 0,0393 га, кадастровий
номер , з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована за адресою: будинок під
номером АДРЕСА_1, Україна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 424 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду є підставою для державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно та внесення відповідних змін до
державного реєстру про право власності
на нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду АР Крим шляхом подання через
Сакський міськрайонний суд АРК
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
Асанов Е. Н.