Справа № 2/0540/84/2012
Провадження № 2/261/261/13
№0540/1968/2012
Провадження №2/261/274/13
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк
25 грудня 2013
р.

Петровський районний суд м. Донецька в
складі: головуючий -суддя Владимирська
І.М., при секретарі Шашковій Ю.С., за
участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна, та
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про розподіл майна, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а саме: квартири,
розташованої за адресою АДРЕСА_1;
пральної машинки «Аско» вартістю 4900
грн., холодильника «Вірпул» вартістю 7600
грн., телевізора «Філіпс» вартістю 6000
грн., домашнього кінотеатра вартістю
2200 грн., кондиціонера «Самсунг»
вартістю 2200 грн., декоративних полиць
вартістю 5000 грн., автономної
опалювальної системи вартістю 5200 грн.,
та золотих прикрас: інкрустованого
браслета вартістю 8400 грн., золотої
каблучки вартістю 2500 грн., золотих
сережок вартістю 1500 грн., двох золотих
ланцюжків вартістю 12000 грн. Позивач
обґрунтовує заявлені вимоги тим, що з
відповідачем він знаходився у
зареєстрованому шлюбі і під час шлюбу
придбали вищевказане майно. В даний час
шлюб між ним і відповідачем розірвано,
а тому він просить провести розподіл
вищевказаного майна, що є їх спільною
сумісною власністю. При розподілі
майна він просить надати йому у
власність: холодильник «Вірпул»
вартістю 7600 грн. та телевізор «Філіпс»
вартістю 6000 грн., а решту
перерахованого в позові майна надати у
власність відповідачу, стягнувши з неї
на його користь різницю вартості майна
та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з
зустрічним позовом про поділ
спільного майна, вказав, що окрім майна,
переліченого в позові ОСОБА_1, під час
шлюбу вони придбали автомобіль Renault Laguna
, н/з НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який
підлягає розподілу, просить залишити
його ОСОБА_1, стягнувши з нього на її
користь грошову компенсацію у розмірі
50 000 грн. Крім того, золоті прикраси
дарувалися їй, є її особистим майном,
підлягають виключенню з розподілу,
більш того, ними розпорядився її
колишній чоловік. Також просить
виключити з розподілу домашній
кінотеатр та телевізор «Філіпс»,
оскільки ними розпорядився ОСОБА_1
Просить визнати за нею право власності
на квартиру, розташовану за адресою
АДРЕСА_1; холодильник «Вірпул» вартістю
7600 грн., пральну машинку «Аско»
вартістю 4900 грн., кондиціонер
«Самсунг» вартістю 2200 грн., автономну
опалювальну систему вартістю 5200 грн.
Декоративні полиці вартістю 5000 грн.
залишити ОСОБА_1 В подальшому ОСОБА_3
погодилась на те, щоб телевізор
«Філіпс» був виділений ОСОБА_1, а їй -
декоративні полиці.

В судовому засіданні сторони
визначилися з вартістю майна та
прийшли до згоди стосовно розподілу
нерухомого майна у вигляді квартири та
рухомого майна у вигляді автомобіля,
згідно

якого сторони погодились визнати за
позивачем ОСОБА_1 право власності на
автомобіль Renault Laguna, н/з НОМЕР_1 , 2006 року
випуску, вартістю 100 292,40 грн. та визнати
за відповідачем ОСОБА_3 право власності
на квартиру, розташовану за адресою
АДРЕСА_1, вартістю 90544 грн., без
стягнення грошових компенсацій часток
вищевказаного майна на користь один
одного.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 підтримали
погоджений з ОСОБА_3 варіант розподілу
квартири та автомобіля, крім того
підтримали заявлені ними позовні
вимоги в частині розподілу іншого
майна, пославшись у їх обґрунтування,
на обставини, викладені в позовній
заяві, на задоволенні позовних вимог
наполягали, проти зустрічного позову
(за винятком розподілу автомобіля та
квартири) заперечують, вважають, що
позовні вимоги ОСОБА_3 необгрунтовані.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
підтримала погоджений з ОСОБА_1
варіант розподілу квартири та
автомобіля, крім того підтримала свої
позовні вимоги в частині розподілу
іншого майна, а позовні вимоги ОСОБА_1 в
цій частині не визнала.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідив матеріали справи, вивчив
законодавство, що регулює спірні
відносини, приходить до переконання, що
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл
майна та зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про розподіл майна підлягають
частковому задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні
сторони з 17 жовтня 1992 року знаходились
у зареєстрованому шлюбі (а.с.46).
Рішенням Петровського районного суду
м.Донецька від 08 листопада 2010 року шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано(а.с.48).

Відповідно до статті 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що під час шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 придбали наступне майно:
квартиру, розташовану за адресою
АДРЕСА_1, вартістю 90544 грн.(за договором
купівлі-продажу, укладеним
22.01.2002p.(а.с.50); автомобіль Renault Laguna , н/з
НОМЕР_1 , 2006 року випуску, кузов НОМЕР_2,
об»єм двигуна 1998 см3, вартістю 100292,40
грн.(а.с.105,110); пральну машинку «Аско»
вартістю 4900 грн., холодильник «Вірпул»
вартістю 7600 грн., телевізор «Філіпс»
вартістю 6000 грн., домашній кінотеатр
вартістю 2200 грн., кондиціонер «Самсунг»
вартістю 2200 грн., декоративні полиці
вартістю 5000 грн., автономну опалювальну
систему вартістю 5200 грн., а всього на
загальну суму 223 936,40 грн.

З вартістю спірного майна сторони
погодились. Вказане майно є спільною
сумісною власністю подружжя.

Згідно вимог ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, а тому суд вважає можливим
задовольнити частково позивні вимоги
сторін і провести розподіл майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно вимог ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
згоду сторін у відношенні розподілу
квартири та автомобіля, суд приходить
до висновку визнати за ОСОБА_3 право
власності на наступне майно: квартиру,
розташовану за адресою АДРЕСА_1,
вартістю 90544 грн.; пральну машинку
«Аско» вартістю 4900 грн., домашній
кінотеатр вартістю 2200 грн., кондиціонер
«Самсунг» вартістю 2200 грн., автономну
опалювальну систему вартістю 5200 грн.,
декоративні полиці вартістю 5000 грн.,
всього на загальну суму 110 044 грн.

За ОСОБА_1 визнати право власності на
автомобіль Renault Laguna н/з НОМЕР_1 , 2006 року
випуску, кузов НОМЕР_2, об»єм двигуна 1998
см3,вартістю 100292,40 грн., телевізор
«Філіпс» вартістю 6000 грн., холодильник
«Вірпул» вартістю 7600 грн., всього на
загальну суму 113 892,40 грн.

Виходячи з загальної вартості спірного
майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя, доля кожної сторони в
розподілі майна становить 111 968,20 грн.
Різниця в вартості часток складає 1924,20
грн.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Тобто, згідно із вимогами ЦПК України,
якщо сторона пред'явила позов, то вона
сама вирішує питання про можливість
зміни предмета чи підстави позову,
зменшення або збільшення позовних
вимог чи відмови від позову.

ОСОБА_3 не заявлені вимоги про
стягнення на її користь різниці в
вартості часток майна, вона не
скористалась своїм правом, відповідно
до ст. 31 ЦПК України, щодо збільшення
розміру позовних вимог, суд за власною
ініціативою не може вирішувати це
питання, тому справа розглядається в
межах заявлених ОСОБА_3 вимог.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
розподілу золотих прикрас , суд
виходить з вимог ст.57 СК України, згідно
якої особистою приватною власністю
дружини та чоловіка є речі
індивідуального користування, в тому
числі коштовності, навіть тоді, коли
вони були придбані за рахунок спільних
коштів подружжя. Враховуючи, що золоті
прикраси, які перелічені в позові
ОСОБА_1, є жіночими та належать ОСОБА_3,
суд визнає їх особистою приватною
власністю дружини; оскільки вони не є
спільною сумісною власністю подружжя,
то розподілу не підлягають.

У відповідності до ст.79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов»язаних з
розглядом справи, до яких належать
витрати на правову допомогу та
витрати, пов»язані з проведенням
судових експертиз.

Враховуючи майновий стан відповідача
ОСОБА_3, суд вважає за можливе звільнити
її від сплати судового збору на користь
держави у відповідності зі ст.82 ЦПК
України.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
звернувся до СПД ОСОБА_2, з яким було
укладено договір про надання правової
допомоги від 10.01.2012 року, за умовами
якого вказано розмір винагороди 2000
грн. за складання процесуальних
документів; за надання консультаційних
послуг та представництва в суді першої
інстанції оплата договором не
передбачена( а.с. 10-11).

Позивачем та його представником в
порушення вимог ст..60 ЦАК України не
надано доказів на підтвердження сплати
вищезазначеної суми за правову
допомогу, а також на підтвердження
витраченого часу на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивача ОСОБА_1 про стягнення з
відповідача ОСОБА_3на користь позивача
витрат на правову допомогу у сумі 2 000
грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені нею
судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Оскільки сторонами при подачі позовів
був сплачений судовий збір, а також
обидві сторони понесли витрати по
оплаті судових експертиз, а їх позови
задоволені частково, суд вважає, що
понесені сторонами судові витрати
пропорційні задоволеним їх вимогам.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст.
212-215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в
:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл
майна та зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про розподіл майна -
задовольнити частково.

Провести розподіл спільного майна
ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, вартістю 90544 грн., та наступне
майно: пральну машинку «Аско» вартістю
4900 грн., домашній кінотеатр вартістю 2200
грн., кондиціонер «Самсунг» вартістю 2200
грн., автономну опалювальну систему
вартістю 5200 грн., декоративні полиці
вартістю 5000 грн.; всього на загальну
суму 110 044 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль Renault Laguna, н/з НОМЕР_1, 2006 року
випуску, кузов НОМЕР_2, об»єм двигуна 1998
см3, вартістю 100292,40 грн., та наступне
майно: телевізор «Філіпс» вартістю 6000
грн., холодильник «Вірпул» вартістю 7600
грн.; всього на загальну суму 113 892,40
грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Петровський районний суд міста
Донецька шляхом подачі в десятиденний
строк з дня його проголошення
апеляційної скарги, а в разі
відсутності у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
І.М.Владимирська