Справа № 466/6948/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 грудня 2013 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Едера
П.Т.

при секретарі Репета
К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Спілка
житлово-будівельного кооперативу №191
та власників приватизованих квартир
про поділ спільної сумісної власності
подружжя,-

у с т а
н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Львова з позовом до ОСОБА_2 про поділ
спільної сумісної власності подружжя.

Просив суд визнати спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Поділити спільне майно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він
перебував у зареєстрованому шлюбі
разом з ОСОБА_2. За час спільного
проживання за спільні грошові кошти
подружжя у 1990 році Відповідачем ОСОБА_2,
як членом житлово-будівельного
кооперативу № 191 та власників
приватизованих квартир, було повністю
внесено свій пайовий внесок за
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. У вказаній квартирі він,
ОСОБА_1 постійно проживає і
зареєстрований з 11.04.1989 року.

Позивач вважає, що він, ОСОБА_1 та
Відповідач ОСОБА_2 у встановленому
законом порядку набули право спільної
сумісної власності на квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки повністю сплатили пайовий
внесок за неї. Відтак, вказана квартира
підлягає визнанню спільною сумісною
власністю в судовому порядку.

В судовому засіданні уповноважений
представник Позивача ОСОБА_3, позовні
вимоги підтримав, надав пояснення, що
аналогічні викладеному в позовній
заяві та уточнень до неї, просив позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином
через оголошення в друкованому засобі
масової інформації - газеті «Голос
України» № 229 (5729) від 04.12.2013 р. За таких
обставин, за згоди представника
Позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Представник третьої особи у справі в
судове засідання не з'явився з
невідомих суду причин. Про час та місце
розгляду справи Спілка
житлово-будівельного кооперативу №191
та власників приватизованих квартир
повідомлялась у встановленому порядку
- судовими повістками. Представник
Позивача висловив думку про можливість
розгляду справи за відсутності
представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представника
Позивача, дослідивши матеріали та
письмові докази, повно та всебічно
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є підставними та підлягають до
задоволення з наступних підстав та
мотивів.

Так, судом встановлено та підтверджено
письмовими доказами, що ОСОБА_1,
перебував з 1982 р. по 1992 р. у
зареєстрованому шлюбі разом з ОСОБА_2,
що підтверджено рішенням
Шевченківського районного народного
суду м. Львова від 23.04.1992 р.

В процесі розгляду справи не
спростовано твердження Позивача, що
Відповідач ОСОБА_2 чинить йому
перешкоди у користуванні квартирою,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Під час спільного проживання та
перебування сторін у шлюбі у 1990 році
Відповідачем ОСОБА_2, як членом
житлово-будівельного кооперативу № 191
та власників приватизованих квартир,
було повністю внесено свій пайовий
внесок за квартиру, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою № 369 від 16.08.2007 року, виданою
спілкою житлово - будівельного
кооперативу № 191 та власників
приватизованих квартир.

Згідно довідки № 7128 від 06.11. 2007 року,
виданої обласним комунальним
підприємством «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
реєстрація права власності на вказану
квартиру не здійснювалась.

Позивач у вказаній квартирі постійно
проживаю і зареєстрований з 11.04.1989
року, що підтверджуються довідкою № 382
від 15.11.2007 року, виданою спілкою
житлово-будівельного кооперативу № 191
та власників приватизованих квартир та
сторінкою 11 паспорта громадянина
України ОСОБА_1 з відміткою реєстрації
місця проживання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів є, зокрема, визнання права.

Згідно із ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном (ст. 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Як визначено ст. 15 Закону України «Про
власність» від 07 лютого 1991 року, член
житлово-будівельного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, надані йому в користування,
набуває права власності на це майно.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 18.09.1987 року «Про
практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи», п. 6 роз'яснено, що при
розгляді спорів про поділ квартири між
подружжям, яке розлучилося, судові слід
керуватися ст. 146 ЖК України, ст. 15
Закону "Про власність", п. 43 Примірного
статуту ЖБК і чинним законодавством
про шлюб та сім'ю (статті 22, 24, 28, 29 КпШС
України).

Як роз'яснено у п. п. а) п. 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
18.09.1987 року «Про практику застосування
судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи», пай,
внесений подружжям в ЖБК у період
сумісного проживання за рахунок
спільних коштів, а також за рахунок
коштів, подарованих подружжю або
одержаних ним у позичку, а після повної
сплати пайового внеску - квартира, є їх
спільним майном і підлягає поділу на
загальних підставах.

Відповідно до ст. 22 КпШС Української
РСР, майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядженням майном.

Згідно зі ст. 28 КпШС Української РСР, у
разі поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_1, та ОСОБА_2 у встановленому
законом порядку набули право спільної
сумісної власності на квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки повністю сплатили пайовий
внесок за неї.

Відтак, вказана квартира підлягає
визнанню спільною сумісною власністю в
судовому порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 16, 321, 328 ЦК України, ст. 15 Закону
України «Про власність» від 07 лютого 1991
року, п. 6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про
практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи», ст.ст. 22, 28, КпШС
Української РСР,ст. ст. 1, 3, 10, 11, 15, 59, 60, 88,
107, 208, 209, 212, 215, 218, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і
ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Спілка житлово-будівельного
кооперативу №191 та власників
приватизованих квартир про поділ
спільної сумісної власності подружжя -
задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Поділити спільне майно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання в десятиденний термін з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: П. Т. Едер