АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3877/2013
Головуючий в І інстанції
Кузьміна О.І. Категорія 24
Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Вадзінського
П.О.,при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на заочне рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 26.06.2013 року у справі за
позовом міського комунального
підприємства «Херсонтеплоенерго» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
спожиті послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року до суду із зазначеним
позовом звернулось міське комунальне
підприємство «Херсонтеплоенерго»
(далі - МКП «Херсонтеплоенерго»),
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідачка ОСОБА_5 є абонентом МКП
«Херсонтеплоенерго» та користується
послугами з централізованого опалення
та гарячого водопостачання. У зв'язку з
тим, що ОСОБА_5 не оплачує вартість
спожитих послуг МКП
«Херсонтеплоенерго» просило стягнути
з відповідачки заборгованість за
спожиті послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання за
період з грудня 2001 року по лютий 2013 року
в сумі 7 362 грн. 40 коп., втрати від
інфляційних процесів у сумі 1008 грн. 86
коп., 3% річних у сумі 563 грн. 01 коп., а
всього у сумі 8 934 грн. 27 коп..

В судовому засіданні представник
позивача зменшив розмір заявлених
вимог та за підставами вказаними у
позові остаточно просив стягнути з
відповідача заборгованість за спожиті
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання за період з
грудня 2001 року по червень 2013 року
включно в сумі 7 114 грн. 19 коп., втрати
від інфляційних процесів у сумі 1008 грн.
86 коп., 3 % річних у сумі 563 грн. 01 коп., а
всього 8 686 грн. 06 коп.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Херсона від 26.06.2013
року позов МКП «Херсонтеплоенерго»
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь МКП «Херсонтеплоенерго»
заборгованість за спожиті послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання за період з грудня 2001
року по червень 2013 року включно в сумі 7
114 грн. 19 коп., втрати від інфляційних
процесів у сумі 1008 грн. 86 коп., 3 % річних
у сумі 563 грн. 01 коп., а всього у сумі 8686
грн. 06 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
МКП «Херсонтеплоенерго» 229 грн. 40 коп. в
рахунок відшкодування оплати судового
збору.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій
зазначає що, відповідно до розрахунку
МКП «Херсонтеплоенерго»
заборгованість за користування послуг
за спожите теплозабезпечення і гаряче
водопостачання ОСОБА_5 була нарахована
понад десять років, а саме з грудня 2001
року. Однак, позивач з заявою звернувся
до суду 18.02.2013 року, відповідно
заборгованість повинна бути
нарахована з 18.02.2010 року. Таким чином,
судом першої інстанції при ухваленні
рішення не було застосовано ст. 257 ЦК
України. У зв'язку з чим, просила
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позовних вимог
МКП «Херсонтеплоенерго» відмовити.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, у судовому
засіданні на задоволенні апеляції
наполягав, з підстав зазначених у
скарзі.

ОСОБА_5 та представник МКП
«Херсонтеплоенерго» до суду не
з'явилися, про причини неявки не
повідомили, заяв про розгляд справи за
їх відсутності не подали. За таких
обставин, колегія суддів, вважає за
можливе розглянути справу без їх
участі на підставі ч. 2ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явились до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у визначених
цивільно-процесуальним законом межах,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 є власницею квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5)
та є споживачем послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, які надає МКП
«Херсонтеплоенерго».

Згідно п. 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Відповідно до ст.ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово
- комунальні послуги» визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладання
договору на надання
житлово-комунальних послуг, а також
оплата житлово-комунальних послуг у
строки, встановлені договором або
законом, а обов'язком виконавця -
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що у спірний
період МКП «Херсонтеплоенерго»
фактично надавало відповідачці
житлово- комунальні послуги, які за
обсягом та видами відповідали розміру
нарахованої за них плату, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає, що між
сторонами склалися фактичні договірні
відносини, які регулюються
вищезазначеними нормами закону.

Разом з тим, визначаючи розмір
заборгованості суд першої інстанції не
взяв до уваги заяву, подану ОСОБА_5 до
суду 18.02.2013року , у якій вона просила про
застосування строку позовної давності.
У зв'язку із цим, рішення суду першої
інстанції в частині визначення розміру
заборгованості підлягає зміні на
підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України. При
цьому колегія виходить з такого.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до розрахунку МКП
«Херсонтеплоенерго» заборгованість за
спожите теплозабезпечення і гаряче
водопостачання нарахована ОСОБА_5
понад десять років, а саме з грудня 2001
року (а.с.6). З наданого МКП
«Херсонтеплоенерго» розрахунку
вбачається, що ОСОБА_5 здійснювала
часткову оплату заборгованості, а тому
згідно із ч.1 ст.264 ЦК України перебіг
строку позовної даності переривався у
лютому 2007 року, відтак заборгованість
відповідачки має визначатись з лютого
2004 року і становити 5588 грн. 78 коп., а не
7114 грн. 19 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 26.06.2013
року змінити зменшити суму стягнення в
рахунок заборгованості з 7114 грн. 19 коп.
до 5588 грн. 78 коп., а загальну суму
стягнутого боргу з 8 686 грн. 06 коп. до 7
174 грн. 54 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності з дня його
проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги .

Головуючий:

Судді: