Провадження №2/761/7262/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

06 грудня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарях Кукушкіному О.М., Губиш
Т.Л.,,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу

за позовом Комунального
підприємства "Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району";

до ОСОБА_1;

про зобов'язання вчинити дії,
-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року до Шевченківського
районного суду міста Києва звернулося
Комунальне підприємство "Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району"(далі - позивач,
Виконавець) з позовом до ОСОБА_1(далі -
відповідач, Споживач) про зобов'язання
укласти договір про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

В обґрунтування позову зазначено те, що
позивач є виконавцем послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення у Шевченківському
районі м. Києва. Як зазначає позивач,
відповідач є власником(орендарем)
нежитлового приміщення, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є
споживачем послуг, що надає позивач. На
виконання вимог ст. 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
позивач підготував договір про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення згідно із типовим
договором та направив його відповідачу
для підписання. Проте, відповідач у
порушення вимог ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» не
вчинив жодних дій для його підписання,
а тому позивач звернувся з даним
позовом до суду.

У судовому засіданні представник
позивача Денисюк В.В. позов підтримав з
підстав викладених у ньому, не
заперечував проти заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином
про розгляд справи.

Суд керуючись ст. 224 ЦПК України вважає
за можливе ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як зазначає позивач у позовній заяві,
відповідач є власником(орендарем)
нежитлового приміщення, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є
споживачем послуг, що надає позивач.

Відповідно до п.п. 2.2 Статуту позивача
основними напрямками діяльності
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» є:
забезпечення послугами
газопостачання, водопостачання
(водовідведення) та централізованого
опалення до споживачів по внутрішньо
будинкових мережах на підставі
договорів, укладених позивачем з
виробниками послуг, а також на підставі
договорів, укладених позивачем
безпосередньо зі споживачами послуг;
здійснення нарахувань та виготовлення
рахунків на сплату житлово-комунальних
послуг для споживачів (власників,
наймачів) жилих та нежилих приміщень;
забезпечення збору платежів від
споживачів зазначених послуг на
користь виробників послуг; здійснення
комплексних заходів по підвищенню
платіжної дисципліни населення.

Відповідно до Статуту позивач є
виконавцем послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення у
Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» виконавець зобов'язаний:
підготувати та укласти із споживачем
договір на надання житлово-комунальних
послуг з визначенням відповідальності
за дотримання умов його виконання
згідно з типовим договором.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний: укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України
правочин між фізичною і юридичною
особами належить вчиняти у письмовій
формі, за виключенням випадків,
передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК
України). Інші випадки визнання
договору укладеним зазначені у ст. ст.
642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи
договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України
визначає, що свобода договору полягає в
праві сторін вільно вирішувати питання
при укладенні договору, виборі
контрагентів та погодженні умов
договору.

Закріпивши принцип свободи договору,
ЦК України разом з тим визначив, що
свобода договору не є безмежною,
оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та
ст. 627 цього Кодексу при укладенні
договору, виборі контрагентів,
визначенні умов договору сторони не
можуть діяти всупереч положенням цього
Кодексу та інших актів цивільного
законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачений обов'язок споживача
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21
цього Закону, підготувати та укласти зі
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового
договору затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 21 липня
2005 року № 630 " Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення" (далі - постанова № 630).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК
України, ст. ст. 19 - 21 З Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
постанови № 630 убачається, що умови
типового договору, що набули юридично
обов'язкового значення в силу актів
цивільного законодавства, є
обов'язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України
та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Проте, слід зазначити те, що позивач не
надав суду доказів того, що
запропонований позивачем договір
відповідає договору на надання
житлово-комунальних послуг типовому
договору, у той час як установлення
цього факту є реалізацією зазначених
матеріальних норм права.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач надсилав відповідачу лише
претензію від 17.07.2013 року та позовну
заяву з додатками.

Крім того, обраний позивачем спосіб
захисту не відповідає захисту вимогам
закону.

За положенням ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового права або
майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених
ст. 16 ЦК України, не зазначено такого
способу захисту, як установлення
правовідносин (в тому числі шляхом
зобов'язання особи до укладення
відповідних договорів).

Разом з тим виходячи із загальних засад
цивільного законодавства та
судочинства, права особи на захист у
суді порушених або невизнаних прав, меж
здійснення особою цивільних прав і
виконання цивільних обов'язків (ст. ст.
3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5 ЦПК
України) можна дійти висновку про те, що
в разі невизнання споживачем права
виробника, (виконавця) послуг на
укладення договору про надання
житлово-комунальних послуг, який
відповідає вимогам типового договору,
таке право підлягає захисту судом на
підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом
визнання договору укладеним на умовах,
передбачених нормативним актом
обов'язкової дії.

Суд вважає за необхідне зазначити те,
що такої ж думки підтримується
Верховний Суд України викладеної у
постанові від 10 жовтня 2012 року
розглянутої на підставі п. 1 ч. 1 ст. 355
ЦПК України.

Отже, позов є необґрунтованим та таким,
що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218,
223, 224-233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального
підприємства "Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району" до
ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя:
А.І. Саадулаєв