АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/5202/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2547/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді
Спірідонової Т.В.,

суддів - Переверзєвої Н.І., Кізюн
О.Ю.,

при секретарі - Чебан О.М.

за участю: апелянта - ОСОБА_1

представника
апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 23 травня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа без самостійних
вимог: служба у справах дітей
Хмельницької міської ради про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

встановила:

В березні 2013 року позивачі звернулись
до суду з позовом та просили визнати
відповідача ОСОБА_4 такою, що втратила
право на користування квартирою
АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних
вимог вказали, що відповідно до
договору дарування від 24.07.2007 року вони
є співвласниками квартири АДРЕСА_1. З
16.11.2006 року позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_4 перебували у шлюбі.
Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В березні 2012 року
відповідач переїхала проживати до
батьків в с.Морозів Дунаєвецького
району Хмельницької області та з того
часу не проживає в зазначеній квартирі,
не цікавиться житлом, не проводить
ремонтні роботи.

Заочним рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23 травня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_3
просять скасувати заочне рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
23 травня 2013 року та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушенням норм
процесуального та матеріального права.
Апелянти вважають помилковим висновок
суду про те, що ст. 405 ЦК

________________________________________________________________________
________

Головуюча у першій інстанції - Чевилюк
З.А.

Доповідач - Спірідонова Т.В.

Категорія 41,44

України не регулює правовідносини між
сторонами, оскільки згідно ст.156 ЖК
України бувший член сім'ї власника
будинку не втрачає права користування
житлом, якщо договором або законом не
передбачено інше. Отже зміна статусу
відповідача з члена сім'ї власника на
бувшого члена сім'ї нічого не змінює
для неї щодо користування квартирою, а
тому ст.405 ЦК України розповсюджується
на вказані правовідносини.

Апелянт ОСОБА_7 та представник апелянта
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримали.

Відповідач ОСОБА_4, повідомлена
належним чином про час і місце слухання
справи, у судове засідання не з'явилася,
причини неявки не повідомила.

Заслухавши учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково .

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Разом з тим, зазначеним вимогам закону
оскаржуване рішення не відповідає.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Суд першої інстанції неправильно
витлумачив положення ст.405 ЦК України.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи,
та порушенням судом норм матеріального
права оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Встановлено, що сторони ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 16 листопада
2006 року по 9 жовтня 2012 року.

Квартира АДРЕСА_1 належить позивачам
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві власності в
рівних частках кожному.

У вказаній квартирі відповідач ОСОБА_4
зареєстрована з 30.08.2007 року.

Вказані обставини підтверджуються
рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 27.09.2012 року, договором
дарування квартири, витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, довідкою, виданою ТОВ «ЖЕО» ЖЕД-1.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірні правовідносини не регулюються
ст.405 ЦК України, оскільки відповідач
ОСОБА_4 у зв'язку з розірванням шлюбу у
вересні 2012 року втратила статус члена
сім'ї позивача ОСОБА_1

Проте з такими висновками погодитися
не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК Української
РСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному власником.

Згідно з ч.4 ст.156 ЖК Української РСР
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Аналіз змісту вказаних правових норм
дає підстави для висновку про те, що
положення ч.2 ст.405 ЦК України
поширюється і на тих членів сім'ї
власника житла, які припинили з ним
сімейні відносини.

Відповідно до ч.1,4 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доказування не може грунтуватись на
припущеннях.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги та заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів
тощо.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 надали суду: довідку
Морозівської сільської ради
Дунаєвецького району Хмельницької
області від 22.06.2012 року №406 про
проживання відповідача у будинку
батька без реєстрації з 08.03.2012р., акти
від 14.05.2012 року, 08.06.2012 року, 25.07.2012 року,
12.03.2013 року щодо відсутності
відповідача у квартирі АДРЕСА_1.

Названі докази достовірно не вказують
на те, що ОСОБА_4 була відсутня у
квартирі без поважних причин понад
один рік, оскільки у зазначених актах
від 14.05.2012 року, 08.06.2012 року, 25.07.2012 року,
12.03.2013 року встановлено відсутність
відповідача за місцем реєстрації лише
на день перевірки.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 є
необґрунтованим і задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 23 травня
2013 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без
самостійних вимог: служба у справах
дітей Хмельницької міської ради про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів після набрання ним законної сили
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/
Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

суддя апеляційного суду
Т.В.Спірідонова