Номер провадження № 22-ц/785/6068/13
Головуючий у першій інстанції Жуган Л.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі -
Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за
участю третьої особи комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації Одеської міської ради»
про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування
за законом за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3
на рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 30 травня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 16 січня 2013
року до суду з вищеназваним позовом,
вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла баба
ОСОБА_6, після її смерті відкрилася
спадщина на житловий будинок по
АДРЕСА_1, належний ОСОБА_6 на підставі
укладеного 27 березня 1997 року на
Одеській товарній біржі договору
купівлі-продажу № 18269. Позивач
зазначив, що батько ОСОБА_7 в силу
проживання зі спадкодавцем на момент
смерті спадщину після смерті своєї
матері ОСОБА_6 прийняв, однак за життя
не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 помер.
Посилаючись на відмову нотаріуса
видати свідоцтво про право на спадщину
після смерті батька ОСОБА_7 через не
оформлення останнім спадкових прав,
позивач просив визнати за ним в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Відповідач Одеська міська рада позов
не визнав (а.с.82-83).

Третьою особою КП «Бюро технічної
інвентаризації Одеської міської ради»
пояснень, заперечень не надано.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 30 травня 2013 року в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник в
інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду
першої інстанції скасувати, ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду апелянт
мотивував порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, заслухавши пояснення,
дослідивши докази, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з
ненадання доказів наявності
спадкового майна та недоведеності
прийняття спадщини.

Висновки суду не відповідають
обставинам справи, вказують на
неправильне застосування норм
матеріального права, що згідно п.3 ч.1
ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленим
такі факти та відповідні ним
правовідносини.

13 березня 1997 року Виконавчим комітетом
Одеської міської ради на підставі
технічного паспорту від 6 лютого 1997
року та розпорядження Іллічівської
районної адміністрації від 6
березня 1997 року № 171 «Про прийняття в
експлуатацію домоволодіння» ОСОБА_8
видано свідоцтво № 2-232 про право
власності на розташоване по
АДРЕСА_1 домоволодіння, що згідно
технічної документації складалося з
житлового будинку літ. «А» загальною
площею 37,2 кв. м житловою площею 17,3 кв. м,
в якому 1-1 кухня, 1-2 житлова кімната, І -
коридор, літ. «Б», «Д», «К» - літні кухні,
літ. «В», «Ж», «Е», «З» - сараї, літ. «Г» -
вбиральня, літ. «И» - кладова, І -
мощення, № 1,3,4 огорожі. Право власності
ОСОБА_8 на нерухоме майно бюро
технічної інвентаризації
зареєстровано 19 березня 1997 року
(а.с.92-101, 180).

27 березня 1997 року на Одеській товарній
біржі між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 укладено
договір № 18269 купівлі-продажу
нерухомого майна, на підставі якого
ОСОБА_6 купила житловий будинок
загальною площею 37,2 кв. м житловою
площею 17,3 кв. м літ. «А», в якому 1-1 кухня,
1-2 жила кімната, І- коридор, з
господарчими будівлями та спорудами
літ. «В», «Е», «Ж», «З» - сараї, літ. «Г» -
вбиральня, літ. «Б», «Д», «К» - літні
кухні, літ. «И» - кладова, І - мощення, №
1-4 огорожа, розташований по АДРЕСА_1 на
земельні ділянці площею 524 кв. м. Право
власності ОСОБА_6 на нерухоме майно
бюро технічної інвентаризації
зареєстровано 7 квітня 1997 року (а.с.16-17,
18-20, 22, 92-101,114 зв.,147-148, 180).

Таким чином, за життя ОСОБА_6 була
власником житлового будинку з
господарчими будівлями та спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1. Право
власності на нерухоме майно набуто в
установленому законом порядку на
підставі договору купівлі-продажу,
укладеного та зареєстрованого на біржі
відповідно до Закону України «Про
товарну біржу», що додаткового
нотаріального посвідчення згідно
діючого на той час законодавства не
вимагав. Державна реєстрація права
власності ОСОБА_6 на нерухоме майно на
підставі зареєстрованого на біржі
договору купівлі-продажу була
проведена бюро технічної
інвентаризації 7 квітня 1997 року.
Відомості про відчуження ОСОБА_6 за
життя нерухомого майна відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла у віці 67
років (а.с.8, 106 зв.).

Спадкування після смерті ОСОБА_6
регулюється нормами розділу УП
«Спадкове право» Цивільного кодексу
України в редакції 1963 року, чинного на
час відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_6 на житловий
будинок з господарчими будівлями та
спорудами, розташований по АДРЕСА_1
відкрилась спадщина. Заповіту ОСОБА_6
не залишила, відтак, відповідно частини
2 статті 524 ЦК України в редакції 1963
року, чинного на час відкриття
спадщини, спадкування підлягало
здійсненню за законом.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10, 108).

За таких обставин, в силу положень
частини 1 статті 529 ЦК України в
редакції 1963 року ОСОБА_7 є спадкоємцем
першої черги спадкоємців за законом
після смерті матері ОСОБА_6 Спадкова
справа до майна померлої ОСОБА_6
нотаріальною конторою не заводилась,
наявність інших спадкоємців крім сина
ОСОБА_7 не встановлено (а.с.181, 182).

Частиною 2 статті 548 ЦК України в
редакції 1963 року визначалось, що
прийнята спадщина вважалась належною
спадкоємцю з часу відкриття спадщини.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК
України в редакції 1963 року визнавалось,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо

він фактично вступив в управління чи
володіння спадковим майном.

Встановлено, що ОСОБА_6 з 6 червня 1997
року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5
була зареєстрована та проживала по
АДРЕСА_1. Син ОСОБА_6 ОСОБА_7 з 27 жовтня 1997
року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 був
зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1
(а.с.12, 13-15, 109-110, 177, 178).

Таким чином, відповідно до положень
частини 1 статті 529, пункту 1 частини 1
статті 549 ЦК України в редакції 1963 року,
чинного на час відкриття спадщини,
ОСОБА_7 є спадкоємцем першої черги
спадкоємців за законом, який прийняв
спадщину після смерті своєї матері
фактичним вступом в управління та
володіння спадковим майном в силу
спільного проживання з померлою
матір'ю в одному будинку, відтак,
прийнята ОСОБА_7 спадщина належала йому
з часу відкриття спадщини, не
оформлення спадщини отриманням в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину не позбавляло ОСОБА_7
права на спадкове майно, а було лише
перешкодою для розпорядження
нерухомим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 помер у віці 51 року
(а.с.9, 106).

Спадкування після смерті ОСОБА_7
регулюється нормами Книги шостої
«Спадкове право» Цивільного кодексу
України в редакції 2003 року, чинного на
час відкриття спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК
України в редакції 2003 року).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Спадкування за законом
здійснюється у разі: відсутності
заповіту; повного або часткового
визнання заповіту недійсним;
неприйняття спадщини спадкоємцем за
заповітом чи відмови від неї; усунення
спадкоємця за заповітом від права на
спадкування; охоплення заповітом лише
частини спадщини (ст.1217 ЦК України в
редакції 2003 року).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті (
ст.1218 ЦК України в редакції 2003 року).

У розумінні положень статті 1218 ЦК
України в редакції 2003 року після смерті
ОСОБА_7 відкрилась спадщина на
прийнятий ним у спадщину після смерті
матері ОСОБА_6 житловий будинок з
господарчими будівлями та спорудами,
розташований по АДРЕСА_1. Заповіту
ОСОБА_7 не залишив, відтак, відповідно
статті 1217 ЦК України в редакції 2003 року,
спадкування підлягає здійсненню за
законом.

Діти спадкодавця є спадкоємцями першої
черги спадкоємців за законом (ст.1261 ЦК
України в редакції 2003 року).

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 ЦК
України, він не заявив про відмову від
неї (ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України в редакції 2003
року).

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини у
шестимісячний строк з часу відкриття
спадщини ( ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України в
редакції 2003 року).

ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4
(а.с.11, 107). ОСОБА_3 на день смерті батька
ОСОБА_7 проживав з ним по АДРЕСА_1 без
реєстрації. ОСОБА_3 19 листопада 2012
року подано до нотаріальної контори
заяву при прийняття спадщини, заяву
прийнято (а.с.12, 105, 109-110).

Таким чином, в силу положень статті 1261,
частини 3 статті 1268 ЦК України в
редакції 2003 року ОСОБА_3 є спадкоємцем
першої черги спадкоємців за законом
після смерті батька ОСОБА_7, який
прийняв спадщину після смерті свого
батька в

силу постійного проживання разом з ним
на час відкриття спадщини. Спадкову
справу № 461/2012 до майна померлого
ОСОБА_7 заведено 19 листопада 2012 року
П'ятою одеською державною нотаріальною
конторою 19 листопада 2012 року за заявою
ОСОБА_3, інших спадкоємців не
встановлено (а.с.21, 103-119, 181).

Постановою про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину від 25
грудня 2012 року державного нотаріуса
П'ятої одеської державної нотаріальної
контори ОСОБА_3 відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6
ОСОБА_7. Відмову мотивовано не наданням
правовстановлюючих документів на
нерухоме майно на ім'я ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5, спадкоємцем якої був її
син ОСОБА_7, померлий ІНФОРМАЦІЯ_6, який
прийняв, але не оформив своїх спадкових
прав (а.с.23, 24, 115-117).

Таким чином, відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину
підтверджена належним доказом, як то
постановою нотаріуса про відмову у
видачі свідоцтва, відтак, право
власності спадкоємця ОСОБА_3 на
спадкове майно після смерті батька
ОСОБА_7 підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання.

Рішенням Іллічівської районної ради м.
Одеси від 26 вересня 1990 року № 42-ХХІ «Про
правовий статус домоволодінь
житлового масиву Сахарний», зокрема,
визначено межі масиву та доручено
виконкому вирішити питання нумерації
будинків, виготовлення технічної
документації та правової реєстрації
житлових будинків. Розпорядженням
Виконавчого комітету Іллічівської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 1 червня 2000 року № 399
«Про внесення змін у нумерацію
будинків селища «Сахарний», зокрема, по
АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1 (а.с.151-158).

Зміна нумерації житлового будинку
АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 на підставі рішення
Іллічівської районної ради від 26
вересня 1990 року та розпорядження
виконкому Іллічівської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 1 червня 2000 року № 399 за життя ОСОБА_6
та ОСОБА_7 не проводилась, так як
остання інвентаризація домоволодіння
мала місце 6 лютого 1997 року (а.с.180).

На виконання ухвали апеляційного суду
Одеської області від 14 листопада 2013
року в порядку забезпечення доказів КП
«Бюро технічної інвентаризації
Одеської міської ради» проведено
технічну інвентаризацію, внесено зміни
в нумерацію будинку та виготовлено
19 листопада 2013 року технічний
паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1,
згідно якого по АДРЕСА_1 станом на 19
листопада 2013 року на земельній ділянці
площею 524 кв. м по фактичному
користуванню знаходиться житловий
будинок літ. «А» загальною площею 37,2 кв.
м, житловою площею 17,3 кв. м, що
складається з 1-1 кухні, 1-2 житлової
кімнати, І- коридору, з господарчими
будівлями та спорудами літ. «Б», «Д»,
«К» - літні кухні, літ. «В», «З» - сараї,
«Г» - вбиральня, «И» - кладова, І -
мощення, № 1,3,4 огорожа (а.с.193-195).

Таким чином, самочинного будівництва
по АДРЕСА_1 не має, житловий будинок у
своїй площі та технічній
характеристиці з 1997 року, тобто з часу
придбання такого ОСОБА_6, не змінився,
на ділянці відсутні лише деякі
господарчі будівлі, відтак, в судовому
порядку підлягає визнанню право
власності ОСОБА_3 на спадкове після
батька ОСОБА_7 нерухоме майно, що згідно
технічної інвентаризації станом на
14 листопада 2013 року фактично
знаходиться по АДРЕСА_1.

Судові витрати сплачено.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4
ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 30 травня 2013 року -
скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Одеської міської
ради, за участю третьої особи
комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації Одеської
міської ради» про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6,
який прийняв спадщину після смерті
своєї матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 літ. «А»
загальною площею 37,2 кв. м житловою
площею 17,3 кв. м, що складається з кухні
1-1 площею 11,7 кв. м, житлової кімнати 1-2
площею 17,3 кв. м, коридору - І площею 8,2 кв.
м; господарчі будівлі та споруди: сараї
літ. «В», «З», вбиральню літ. «Г», літні
кухні літ. «Б», «Д», «К», кладову літ.
«И», мостіння -І, огорожу № 1,3,4,
розташований по АДРЕСА_1
зареєстрований бюро технічної
інвентаризації 7 квітня 1997 року за
ОСОБА_6 на підставі укладеного на
Одеській товарній біржі між ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 договору № 18269 від 27 березня 1997
року купівлі-продажу нерухомого майна.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков