Справа № 303/5673/13-ц
ряд. стат. звіту - 43
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 вересня 2013 року
м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі головуючого-судді
Пак М.М.

при секретарі
Луцьо Г.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мукачево цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійні вимоги :
Мукачівський районний сектор
управління ДМС України у Закарпатській
області про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням, -

встановив:

Представник позивача - ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа,
яка не заявляє самостійні вимоги :
Мукачівський районний сектор
управління ДМС України у Закарпатській
області про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням за адресою
АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_3 є
власником житлового будинку за адресою
АДРЕСА_1. Право власності
підтверджується договором дарування
від 16.11.2004 року та Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 17.11.2004 року. Даний будинок
раніше належав його матері ОСОБА_2, яка
зареєстрована за вищевказаною адресою.
Оскільки його мама, ОСОБА_2 за
вищевказаною адресою не проживає з 1994
року, просить суд визнати її такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням за адресою
АДРЕСА_1.

Позивач - ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про час і місце розгляду
справи, причину неявки суд не
повідомив.

Представник позивача - ОСОБА_1 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, просила суд визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням за
адресою АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги позивача
визнала, не заперечила проти їх
задоволення.

Третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги - представник
Мукачівського районного сектору
управління ДМС України у Закарпатській
області у судове засідання не з'явився,
подав до суду заяву про розгляд справи
у його відсутності.

Заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача,
дослідивши матеріали справи та надані
сторонами докази, суд прийшов до
наступного висновку.

В судовому засіданні належними
доказами встановлено, що відповідно до
копії Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 17
листопада 2004 року власником будинку за
адресою АДРЕСА_1 - являється ОСОБА_3 на
підставі договору дарування від 16
листопада 2004 року (а.с.8).

-2-

Згідно довідки за №1616 виданою
виконкомом Кольчинської селищної ради
22 серпня 2013 року, ОСОБА_2 зареєстрована
за адресою АДРЕСА_1 (а.с.24).

У відповідності до Акту № 02-9-6/439
від 22 серпня 2013 року, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 не
проживає з 1994 року (а.с.25).

Відповідно до ст. 317 ЦК України,
власнику належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Згідно з ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок, користуються ним
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатись цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено,
що підстав для збереження за
відповідачем право на проживання за
адресою АДРЕСА_1 - немає, ОСОБА_2 не
проживає за вищевказаною адресою з 1994
року, а тому суд приходить до висновку,
що позовна вимога, про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням
підлягає до задоволення.

Судові витрати віднести за
рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 174, 209,
213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, ст. ст. 317, 319,
321, 383 ЦК України,ст. ст. 72, 150 Житлового
кодексу України суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_3 - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням за
адресою : АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Закарпатської
області через Мукачівський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
М.М.Пак