Справа № 466/1695/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

27 листопада 2013 року

Шевченківський районний суд м.
Львова

у складі:

головуючого -судді
Ковальчука О.І.

при секретарі с/з
Харечка І.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у місті Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи», третя особа Підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про стягнення середнього
заробітку за час затримки виплати
розрахункових коштів та компенсації в
зв'язку з порушенням строків виплати
заробітної плати, -

у с т а н о
в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом, в якому просить суд
постановити рішення про стягнення з
відповідача заборгованості по
заробітній платі, середньомісячного
заробітку за час затримки виплати
розрахункових коштів та компенсації в
зв'язку з порушенням строків виплати
заробітної плати та стягнення витрат
на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що рішенням Шевченківського
районного суду м.Львова від 02 березня
2010 р. задоволено його позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи» про стягнення заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки виплати розрахункових коштів
та відшкодування моральної шкоди.
Даним рішенням постановлено стягнути
заборгованість по зарплаті, відповідно
до ст.. 116 КЗпП України, а також середній
заробіток за час затримки виплати
розрахункових коштів, відповідно до ст.
117 КЗпП України в сумі 23233, 68 грн. за
період з 09.09.2008р. по 16.02.2010р.

Рішення суду було виконано в
примусовому порядку лише 28 грудня 2010 р..
що підтверджується постановою про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 19729390 від 31 грудня 2010 р., винесеною
головним державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень ГУЮ у Львівській області
Стельмащуком П.Я.

Таким чином додатково підлягає
стягненню середній заробіток за час
затримки виплати розрахункових коштів
за період з 17.02.2010 р. по 28.12.2010 р.

Що стосується розміру середнього
заробітку, то згідно довідки № 03110 від
04.02.2010 р. середня зарплата за два
останні місяці серпень та липень 2008 р.
становила 56,12 грн. за один робочий день
при кількості 48 робочих днів у цих двох
місяцях. Відповідно до п. 8 «Порядку
обчислення середньої заробітної
плати» та згідно довідки відповідача
№ 031/10 від 04.02.2010р. середньомісячне
число робочих днів становить 24 робочих
дні в місяць. Розмір середнього
заробітку за весь додатковий час
невиплати розрахункових коштів з 17.02.2010
р. по 28.12.2010 р. становить 13 859,39 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати»
несвоєчасно виплачена позивачу
зменшена на суму утриманого податку,
зарплата в сумі 2394,52 грн. підлягає
компенсації. Відповідно до
представленого розрахунку дана сума
становить 696 грн. 81 коп.

Таким чином, позивач просив
постановити рішення про стягнення з
відповідача в його користь середнього
заробітку за час затримки виплати
розрахункових коштів за період з 17.02.2010
р. по 28.12.2010 р. в сумі 13859, 39 грн. та
компенсації в зв'язку з порушенням
строків виплати зарплати в сумі 696, 81
грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 01 грудня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 20 вересня 2012 року - відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи», третя особа Підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про стягнення середнього
заробітку за час затримки виплати
розрахункових коштів за період з 17
лютого 2010 року по 28 грудня 2010 року в
сумі 13859, 39 грн. та компенсації в зв'язку
з порушенням строків виплати
заробітної плати у сумі 696, 81 грн.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 13 лютого 2013 р.
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В подальшому позивач позов уточнив та
зазначив, що середній заробіток та
компенсацію за час невиплати
розрахункових коштів слід стягувати не
за період з 17.02.2010 р. по 28.12.2010 р., коли
стягнуті з рахунку відповідача кошти
державним виконавцем були
перераховані на рахунок позивача, а по
дату, коли державним виконавцем кошти
були стягнуті з рахунку відповідача.
Тому просить, стягнути з відповідача
середній заробіток за час затримки
виплати розрахункових коштів за період
з 17.02.2010р. по 22.12.2010р. в сумі 13684, 30 грн. та
компенсації в зв'язку з порушенням
строків виплати заробітної плати у
сумі 696,81 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав, надавши аналогічні
пояснення, які зазначені в уточненнях
до позовної заяви. Просить позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився з невідомих суду
причин, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце слухання
справи, оскільки в матеріалах справи
достатньо доказів для розгляду справи
у його відсутність, представник
позивача не заперечував проти заочного
розгляду справи, суд у відповідності до
вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за
можливе заслухати справу на підставі
наявних доказів.

Представник третьої особи Підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області в судове засідання не з'явився,
хоча належним чином про час та місце
розгляду справи судом повідомлявся.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши зібрані по справі
докази, з'ясувавши дійсні обставини,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що у
березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом, в якому посилався на
те, що після звільнення 08 вересня 2008
року з роботи з товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи» підприємство не провело з ним
повного розрахунку. Рішенням
Шевченківського районного суду
м.Львова від 02 березня 2010 року з
підприємства на користь позивача
стягнуто заборгованість по заробітній
платі, середній заробіток за час
затримки розрахунку за період з 09
вересня 2008 року по 16 лютого 2010 року у
сумі 25628,20 грн., а також відшкодовано
моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
Рішення суду було виконано в
примусовому порядку 28 грудня 2010 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив
задовольнити його позовні вимоги та
стягнути з ТОВ «Львівські автобусні
заводи» середній заробіток за час
затримки виплати розрахунку на
підставі рішення суду за період з 17
лютого 2010 року по 28 грудня 2010 року в
сумі 13859, 39 грн., а також стягнути 696, 81
грн. у рахунок компенсації втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 01 грудня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 20 вересня 2012 року - відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи», третя особа Підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про стягнення середнього
заробітку за час затримки виплати
розрахункових коштів за період з 17
лютого 2010 року по 28 грудня 2010 року в
сумі 13859, 39 грн. та компенсації в зв'язку
з порушенням строків виплати
заробітної плати у сумі 696, 81 грн.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 13 лютого 2013 р.
рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 01 грудня 2011 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 20 вересня 2012 року скасовано
та справу направлено на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Згідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації провадиться в
день звільнення. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Згідно із ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівнику сум у строки,
зазначені в ст.. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Таким чином, посилання у рішенні
Шевченківського районного суду
м.Львова від 02 березня 2010 року на те, що
спірні відносини не регулюються ст. 117
КЗпП України, а мають регулюватися
Законом України «Про виконавче
провадження» та що середній заробіток
за час затримки розрахунку може бути
стягнутий тільки за період з 09 вересня
2008 року по день ухвалення рішення по 16
лютого 2010 року не відповідають нормам
матеріального права, оскільки середній
заробіток повинен стягуватися за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 8 "Порядку обчислення
середньої заробітної плати",
затвердженого Постановою КМУ № 100 від
08.02.1995 р. з наступними змінами, у разі,
коли середня місячна заробітна плата
визначена законодавством як
розрахункова величина для нарахування
виплат, вона обчислюється шляхом
множення середньоденної заробітної
плати, розрахованої згідно з абзацом
першим цього пункту, на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді, а
середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці.

Враховуючи наведене, суд повинен
встановити момент фактичного
виконання відповідачем рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 02 березня 2010 р. в частині
виплати заборгованості з заробітної
плати, оскільки в порядку
встановленому ст. 45 Закону України «Про
виконавче провадження» грошові суми
стягнуті з боржника, спочатку
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби, а потім
перераховуються стягувачу.

Як вбачається з розпорядження
державного виконавця Стельмащука П.Я.
від 28.12.2010 р., яке знаходиться у
виконавчому провадженні ВП №
грудня 2010 р. кошти в сумі 100000,00 грн.
надійшли на рахунок з обліку
депозитних сум при примусовому
виконанні виконавчого документа
(зведеного виконавчого провадження) 22
грудня 2010 р. і з цих коштів 28 грудня 2010 р
належна сума позивачу 26628, 20 грн. була
перерахована на рахунок позивача. Тому,
нарахування середнього заробітку та
компенсації за час невиплати
розрахункових коштів необхідно
проводити за період з 17.02.2010 р. по
22.12.2010р. Відповідно, розмір середнього
заробітку за весь додатковий час
невиплати розрахункових коштів за
даний період становить 13684,30 грн. (56,12
грн. * 24 роб. дні * 10,16 міс. = 13684,30 грн).

Позивач, звертаючись до суду просив
також стягнути компенсацію у зв'язку з
невчасно виплаченою заробітною платою
у сумі 696,81 грн.

У силу статтей 1, 2 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи). Компенсація громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати провадиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом. Під
доходами у цьому Законі слід розуміти
грошові доходи громадян, які вони
одержують на території України і які не
мають разового характеру, зокрема
заробітна плата (грошове забезпечення).

Судом встановлено, що індекс інфляції
за період з 09.09.2008 р. по 22.12.2010 р.
становить 29,1 %. Відповідно розмір
компенсації становить 696, 81 грн. ( 2394,52
грн. * 29,1% : 100% = 696,81 грн.).

З огляду на наведене, суд вважає, що
позовні вимоги слід задовольнити та
стягнути з відповідача на користь
позивача 13684,30 гривень середнього
заробітку за час затримки виплати
розрахункових коштів за період з
17.02.2010р. по 22.12.2010р., 696,81 гривень -
компенсації в зв'язку з порушенням
строків виплати заробітної плати, а
всього 14381,11 гривень.

Статтею 79 ЦПК передбачено, що витрати
на правову допомогу входять до витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

З квитанції від 14 жовтня 2013 р.
вбачається, що адвокатом ОСОБА_4, який
діє на підставі договору № 04/03/2011 від
04.03.2011 р. позивачу ОСОБА_2 надано правову
допомогу вартістю 2000 грн.

Виходячи з наведеного витрати на
правову допомогу підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212,
213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 116,117, 237-1
КЗпП України, суд, -

в и р і ш и
в:

позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи» в користь ОСОБА_2 - 13684,30 гривень
середнього заробітку за час затримки
виплати розрахункових коштів за період
з 17.02.2010р. по 22.12.2010р., 696,81 гривень -
компенсації в зв'язку з порушенням
строків виплати заробітної плати, а
всього 14381,11 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи» на користь ОСОБА_2 2000 гривень
витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: О. І. Ковальчук