АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3648/2013
Головуючий в І інстанції
Яценко О.М. Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Вадзінського
П.О.,при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк», ОСОБА_5 на рішення
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 31.10.2012 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про
звернення стягнення та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», третя особа -
Херсонське обласне управління у
справах захисту прав споживачів, про
захист прав споживачів, розірвання
договорів та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року до суду із вказаним
позовом звернулось публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» (далі- ПАТ КБ
«Приватбанк»), обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що відповідно до укладено
договору № HEH2G100000090 від 31.05.2007 року
ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 33020 дол.
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 31.05.2037 року. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між ПАТ КБ «Приватбанк» і
ОСОБА_5 31.05.2007 року був укладений
договір іпотеки, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1. У зв'язку з
порушенням умов кредитного договору
станом на 04.07.2011 року виникла
заборгованість, яка становить 28416, 94
дол. США. На підставі чого, ПАТ КБ
«Приватбанк» просило суд звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «Приватбанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем , з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням ПАТ КБ «Приватбанк»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу, а також виселити
відповідача ОСОБА_5 та інших осіб, які
зареєстровані і проживають у квартирі
зі зняттям з реєстраційного обліку у
відділі у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
УМВС України м. Цюрупинськ.

У грудні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ
«Приватбанк» про захист прав
споживачів, посилаючись на порушення
позикодавцем Закону України «про
захист прав споживачів», на зміну
істотних обставин, якими сторони
керувалися при укладанні договору,
просив суд розірвати кредитні договори
№№ HEH2G200000090 та №HEH2G100000090 від 31.05.2007 року,
розірвати договір іпотеки від 31.05.2007
року, визнати недійсним підняття
відсоткової ставки, зобов'язати
нотаріуса виключити з реєстру іпотек
та заборон відчуження, запис про
іпотеку та заборону відчуження
нерухомого майна, переданого в іпотеку
за договором №HEH2G100000090 від 31.05.2007 року,
визнати наслідком розірвання
кредитного договору виплату ОСОБА_5 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» залишок
тілу кредиту у строки, передбачені
кредитним договором, а саме до 31.05.2037
року.

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 31.10.2012 року
позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»
задоволено частково. Звернуто
стягнення на квартиру загальною площею
51, 10 кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №HEH2G100000090 від 31.05.2007 року в
розмірі 226484, 28 грн. шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки на підставі
договору іпотеки №б/н від 31.05.2007 року
ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з отриманням
витягу з державного реєстру прав
власності, а також наданням ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу,
визначивши початкову ціну предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
в розмірі 65650, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_5
судові витрати в сумі 1828, 50 грн. В решті
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про
звернення стягнення відмовлено за
необґрунтованістю. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено
за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» зазначає, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права. Також в
порушення ст.ст. 213 -215 ЦПК України суд
залишив поза увагою позовні вимоги ПАТ
КБ «Приватбанк» в частині виселення
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та проживають у квартирі
із зняттям їх з реєстраційного обліку.
Описова та мотивувальна частина
рішення не містить підстави та мотиви з
яких суд не розглядав ці позовні
вимоги. Крім того, судом першої
інстанції при дослідженні доказів
було порушено вимоги ст. 179 ЦПК України.
У зв'язку з чим, ПАТ КБ «Приватбанк»
просило суд змінити рішення суду в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог щодо виселення відповідача та
інших осіб, які зареєстровані і
проживають у квартирі, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з
реєстраційного обліку у відділі у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб УМВС України
м. Цюрупинськ, задовольнивши позовні
вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» виселивши
відповідача та інших осіб, в іншій
частині рішення суду залишити без змін.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5
зазначає, що судом першої інстанції не
повно і не всебічно були з'ясовані
обставини, які мають значення для
справи, а також судом порушено норми
матеріально та процесуального права.
Крім того, листи які направлялися про
збільшення відсоткової ставки,
звернення стягнення на предмет іпотеки
на адресу де позичальник не проживає,
більш того банку було відомо, що ОСОБА_5
проживає за адресою:АДРЕСА_1, тобто за
місцем знаходження предмету іпотеки.
Також відповідно до розрахунку,
позивачу стало відомо про збільшення
відсоткової ставки в односторонньому
порядку, а саме: з 12, 0% річних на 14, 04 %
річних починаючи з 30.11.2008 року, однак
позивач своєї згоди на збільшення
відсоткової ставки не надавав, більш
того заперечував, що підтверджується
від 28.01.2009 року № 570. Просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги, в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» відмовити.

Представниця ПАТ КБ «Приватбанк» -
Кобзар Ю.Б., у судовому засіданні на
задоволенні апеляції поданої ПАТ КБ
«Приватбанк» наполягала, з підстав
зазначених у скарзі. Проти задоволення
скарги ОСОБА_5 заперечувала.

Представниця ОСОБА_5 - ОСОБА_9, у
судовому засіданні на задоволенні
скарги ОСОБА_5 наполягала, з підстав
зазначених у скарзі. Проти задоволення
скарги ПАТ КБ «Приватбанк»
заперечувала.

ОСОБА_5 та представник Херсонського
обласного управління у справах захисту
прав споживачів до суду не з'явилась,
про причини неявки не повідомили, заяви
про розгляд справи за їх відсутності не
подали. За таких обставин, колегія
суддів, вважає за можливе розглянути
справу без їх участі на підставі ч. 2ст.
305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явились до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення у визначених
цивільно-процесуальним законом межах,
колегія суддів вважає, що скарга ПАТ КБ
«Приватбанк» підлягає частковому
задоволенню, а скарга ОСОБА_5
задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до укладено договору №
HEH2G100000090 від 31.05.2007 року ОСОБА_5 отримав
кредит у розмірі 33020 дол. США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 31.05.2037 року. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між ПАТ КБ
«Приватбанк» і ОСОБА_5 31.05.2007 року був
укладений договір іпотеки, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1. У зв'язку з
порушенням умов кредитного договору
станом на 04.07.2011 року виникла
заборгованість, яка становить 28416, 94
дол.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону
України»Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Враховуючи це, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки та задоволення його вимог у цій
частині.

Колегія відхиляє доводи апелянта
щодо відсутності належного його
повідомлення про усунення порушень
умов договору та можливе виселення. При
цьому колегія виходить з такого.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.35 вищевказаного
закону У разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Положення частини першої
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ у п. 37 постанови № 5 від 30.03.2012 року
«Про судову практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» невиконання вимог
частини першої статті 35 Закону України
«Про іпотеку» про надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов'язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів звернення
стягнення (частина третя статті 33 цього
Закону), оскільки іпотекодавець у
судовому засіданні має можливість
заперечувати проти вимог
іпотекодержателя, що відповідає
положенням статті 124 Конституції
України.

Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Враховуючи це, позовні вимог ПАТ
КБ «Приватбанк» щодо виселення ОСОБА_5
зі зняттям його реєстраційного обліку
є обґрунтованими і такими , що
підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги банку
щодо виселення інших осіб, які мешкають
у кв.АДРЕСА_1 задоволеними бути не
можуть, оскільки у ході розгляду справи
сторонами не було надано доказів
проживання та реєстрації конкретних
осіб окрім ОСОБА_5 у вищевказаному
будинку, а також ніякі інші особи окрім
відповідача не були притягнуті до
участі у справі. Тому колегія вважає
правильною відмову у задоволенні таких
вимог позивача.

Виходячи з вищевикладеного
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції, в частині відмови у
задоволенні позивних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» про виселення ОСОБА_5 з
кв.АДРЕСА_1 зі зняттям його з
реєстраційного обліку за даною адресою
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення на підставі п.4 ч.1 ст.309
ЦПК України.

Колегією також вивчено доводи
апелянта ОСОБА_5, однак до уваги
колегією вони не приймаються з огляду
на таке.

Доводи щодо неправильної оцінки
доказів судом першої інстанції
відхиляються, оскільки вони не знайшли
свого підтвердження в апеляційному
суді.

Доводи щодо порушення норм
матеріального права також
відхиляються, оскільки вони також не
підтвердились у ході їх перевірки
судом апеляційної інстанції.

Доводи щодо неналежного
повідомлення про збільшення
відсоткової ставки відхиляються,
оскільки вони суперечать змісту
кредитного договору, який передбачає
повідомлення позивальника шляхом його
надіслання простою поштовою
кореспонденцією (п.2.3.1. кредитного
договору).

Доводи щодо неправомірного
збільшення відсоткової ставки
відхиляються, як такі, що також
суперечать змісту кредитного договору,
укладеного між сторонами.

Доводи щодо неправомірного
збільшення комісії, стягнення пені та
збільшення тіла кредиту також
відхиляються, як такі, що належними
доказами не підтверджені.

Зважаючи на це, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 31.10.2012 року, в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» про виселення ОСОБА_5 та
зняття його з реєстраційного обліку
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким виселити ОСОБА_5 з кв.
АДРЕСА_1 зі зняттям його з
реєстраційного обліку за зазначеною
адресою.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності з дня його
проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги .

Головуючий:

Судді: