Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року Справа №607/3883/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого - судді - Стельмащука П.Я.

при секретарі - Гапій В.А.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1;

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про
встановлення земельного сервітуту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась в суд із
позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4,
про встановлення земельного сервітуту,
а саме просить встановити постійний
безоплатний земельний сервітут щодо
земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка
належить відповідачу, яким надати
позивачу право проходу та підходу до
зовнішньої стіни власного будинку та
встановлювати будівельні риштування
та складувати будівельні матеріали з
метою ремонту власної будівлі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
позивач проживає в АДРЕСА_2 і є
власником 12/25 частин даного
будинковолодіння. Також позивачу
належить на праві власності земельна
ділянка площею 0,024 га, на якій
розміщений цей будинок. Відповідач є
власником суміжної земельної ділянки
по вул. Броварній, на якій розміщене
його будинковолодіння АДРЕСА_1. Будинок
позивача збудований до 1939 року, його
стіни мають численні тріщини та
пошкодження і потребують негайного
ремонту. На межі земельних ділянок
позивача та відповідача розташована
зовнішня стіна будинку, у якому
проживає позивач. Дана стіна потребує
капітального ремонту та постійного
подальшого поточного ремонту. Для того,
щоб провести ремонт стіни, позивачу
необхідно користуватись незначною
частиною земельної ділянки
відповідача. Це потрібно позивачу для
того, щоб мати змогу пройти та підійти
до цієї стіни, виставити риштування,
скласти необхідні будівельні
матеріали. Відповідач заперечує
позивачу у користуванні частиною
земельної ділянки для вказаних потреб.
З огляду на це, позивач вважає
порушеними його права, як власника
майна по збереженню і підтриманню
своєї власності у належному стані
безпечному для себе та оточуючих. З
посиланням на положення Земельного
кодексу України, просить суд
встановити постійний безоплатний
земельний сервітут щодо земельної
ділянки по АДРЕСА_1, яка належить
відповідачу, яким надати позивачу
право проходу та підходу до зовнішньої
стіни власного будинку та
встановлювати будівельні риштування
та складувати будівельні матеріали з
метою ремонту власної будівлі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав наведених у позовній заяв та
наданих суду усних поясненнях.

Відповідач заперечив щодо задоволення
позову. Надав суду усні та письмові
заперечення. Вказав на те, що сервітут
можливо встановити лише найменш
обтяжливим способом для власника
земельної ділянки. Строк ремонту
будинку повинен бути обмежений в часі і
не може бути безперервним. А відтак, на
думку відповідача, про встановлення
постійного сервітуту не може йтись.
Постійний сервітут також унеможливить
використання відповідачем земельної
ділянки за цільовим призначенням.
Відповідач також просить суд, в разі
встановлення сервітуту, щоб цей
сервітут був платний, з посиланням на
те, що це є право власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
сервітут, а також вказує на те, що він
має право на відшкодування збитків,
завданих встановленням сервітуту.
Окрім того, відповідач вказує на те, що
добудова до будинку по АДРЕСА_2
здійснена без відповідного дозволу на
межі земельних ділянок і є самочинним
будівництвом, на яке не виникає право
власності. Отже, на думку відповідача,
встановлювати сервітут для ремонту
об'єкту самочинного будівництва не є
можливим. Просить відмовити в
задоволенні позову. Однак, у клопотанні
від 18.11.2013р. просить суд встановлюючи
сервітут надати строк 30 календарних
днів для проведення ремонту в один із
наступних місяців, а саме квітень,
травень, вересень; просить призначити
тривалість робочого дня з 8 до 18 години;
просить зобов'язати позивача проводити
ремонтні роботи згідно висновку
судової будівельно-технічної
експертизи.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, письмових клопотань до
суду не надходило, хоча належним чином
був повідомлений про час та місце
розгляду справи.

Ухвалою суду від 06.06.2013р. задоволено
клопотання представника позивача і в
порядку статей 143-145 ЦПК України
призначено у справі судову
будівельно-технічну експертизу, на
вирішення якої поставлено питання: - чи
знаходиться зовнішня стіна будинку
позивача та відповідача у нормальному
технічному стані придатному для її
експлуатації відповідно до вимог
державних будівельних норм щодо
зовнішніх стін житлового будинку та чи
потребує вказана зовнішня стіна
ремонту, і якого саме першочергово щоб
привести її у відповідність до вимог
державних будівельних норм щодо
зовнішніх стін житлового будинку? - чи
має можливість позивач, з урахуванням
конфігурації власної земельної
ділянки по АДРЕСА_2 і з урахуванням
конфігурації земельної ділянки
відповідача по АДРЕСА_1, пройти та
підійти до зовнішньої стіни власного
будинку, яка розташована на межі
земельних ділянок позивача і
відповідача з метою її ремонту,
встановити будівельні риштування та
складувати будівельні матеріали з
метою ремонту цієї стіни не заходячи на
вказану вище земельну ділянку
відповідача? - який можливий найменш
обтяжливий варіант встановлення
земельного сервітуту щодо земельної
ділянки по АДРЕСА_1, яка належить
відповідачу, за допомогою якого
позивач зможе пройти та підійти до
власної зовнішньої стіни будинку, яка
розташована на межі земельних ділянок
позивача і відповідача з метою її
ремонту, а також встановити будівельні
риштування та складувати будівельні
матеріали з метою ремонту цієї стіни з
урахуванням конфігурацій земельних
ділянок, які належать позивачу та
відповідачу, багаторічних насаджень,
господарської будівлі відповідача,
заїзду на земельну ділянку відповідача
і з урахуванням діючих будівельних
норм та правил? - який необхідний термін
для проведення капітального ремонту
стіни? Проведення експертизи доручено
Тернопільському відділенню КНДІСЕ. На
час проведення експертизи провадження
у справі зупинено.

Ухвалою суду від 28.10.2013р. провадження у
справі відновлено, у зв'язку із
завершенням проведення експертизи.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
судом встановлено наступне.

Згідно реєстраційного посвідчення
виданого 28.01.1987р. Тернопільським
обласним об'єднаним бюро технічної
інвентаризації, ОСОБА_3 на праві
особистої власності, на підставі
договору купівлі-продажу посвідченого
Першою Тернопільською держнотконторою
21.01.1987р. за реєстром №2-17, належить 12/25
частин житлового будинку з надвірними
побудовами АДРЕСА_2.

Згідно державного акта на право
власності на земельну ділянку від
30.08.2004р., ОСОБА_3 належить земельна
ділянка площею 0,024 га, яка розташована
на АДРЕСА_2, цільове призначення - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, кадастровий номер
020170004.

Відповідно до технічного паспорта на
житловий будинок АДРЕСА_2, виданого
22.04.2008р. ТзОВ «Тернопільське міське
бюро технічної інвентаризації»,
співвласниками даного житлового
будинку є ОСОБА_3 (частка 12/25) і ОСОБА_4
(частка 13/25).

Згідно державного акта на право
приватної власності на землю від
01.03.1999р., ОСОБА_2 належить земельна
ділянка площею 0,091 га, яка розташована
на АДРЕСА_1, цільове призначення - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Відповідно до витягу з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обмежень
№3115306 від 30.04.2013р., ОСОБА_2 є
одноособовим власником житлового
будинку загальною площею 50,8 кв.м. з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обмежень
№3154588 від 30.04.2013р., ОСОБА_3 є
співвласником житлового будинку
житловою площею 47,6 кв.м. з надвірними
будівлями по АДРЕСА_2.

Згідно висновку експерта
Тернопільського відділення КНДІСЕ
ОСОБА_5 за результатами проведеної
судової будівельно-технічної
експертизи №3405/13-22 від 23.10.2013р.,
зовнішня стіна будинку позивача, яка
розташована на межі земельних ділянок
позивача та відповідача знаходиться у
технічному стані близькому до
незадовільного «Елементи будівлі в
цілому придатні для експлуатації, але
потребують ремонту, який
найдоцільніший на цій стадії». На даний
час позивач, з урахуванням
конфігурації власної земельної
ділянки по АДРЕСА_2 і з урахуванням
конфігурації земельної ділянки
відповідача по АДРЕСА_1, пройти та
підійти до зовнішньої стіни власного
будинку, яка розташована на межі
земельних ділянок позивача і
відповідача з метою її ремонту,
встановити будівельні риштування та
складувати будівельні матеріали з
метою ремонту цієї стіни не заходячи на
вказану вище земельну ділянку
відповідача не має можливості. Поряд з
стіною житлового будинку по АДРЕСА_2 на
земельній ділянці АДРЕСА_1 ростуть
багаторічні насадження (кущі та
дерева), влаштований заїзд до житлового
будинку та гаражу, а тому складування
будівельних матеріалів і риштувань є
неможливим. Прохід та підхід до стіни,
яка потребує капітального ремонту
можливо влаштувати шляхом демонтажу
однієї секції огорожі між земельними
ділянками. Для приведення зовнішньої
стіни житлового будинку по АДРЕСА_2 до
належного стану необхідно виконати
капітальний ремонт, а саме виконати
наступні ремонтно-будівельні роботи: -
відбивання штукатурки по цеглі площею
15,6 кв.м.; - установлення зовнішніх
металевих риштувань площею 60 кв.м.; -
мурування окремих ділянок простих
зовнішніх стін об'ємом 1,56 м.куб.; -
поліпшене штукатурення
цементно-вапняним розчином площею 53,3
кв.м.; - теплоізоляція стін виробами з
пінопласту площею 53,3 кв.м. (об'ємом 2,7
куб.м.); - обклеювання склотканиною стін
в один шар площею 53,3 кв.м. Капітальний
ремонт стіни житлового будинку по
АДРЕСА_2 може бути проведений
ліцензованою будівельною
організацією. Для проведення
капітального ремонту, згідно
розрахунку наведеного у висновку,
необхідно затратити 304 людино-години
або 38 людино-днів.

Допитаний в судовому засіданні експерт
ОСОБА_5 підтримав надані ним висновки
від 23.10.2013р. судової
будівельно-технічної експертизи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання про часткову
обґрунтованість позовних вимог,
підтвердження їх матеріалами справи та
необхідність частково задовольнити
позовні вимоги з наступних мотивів.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Згідно статті 58 ЦПК України, належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи (реєстраційне
посвідчення, витяг з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
технічний паспорт, державний акт на
право власності на земельну ділянку)
підтверджено, що позивач є
співвласником житлового будинку
АДРЕСА_2, зовнішня стіна якого межує із
земельною ділянкою, яка належить
відповідачу, а також те, що позивач є
власником земельної ділянки, яка межує
із земельною ділянкою належною
відповідачу. Позивач не має змоги
здійснити ремонт зовнішньої стіни
належного йому будинку не маючи
доступу до земельної ділянки
відповідача.

Відповідно до статті 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно статті 319 ЦК (Цивільного кодексу)
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Власність
зобов'язує. Власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 322 ЦК України,
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 401 ЦК України,
право користування чужим майном
(сервітут) може бути встановлене щодо
земельної ділянки, інших природних
ресурсів (земельний сервітут) або
іншого нерухомого майна для
задоволення потреб інших осіб, які не
можуть бути задоволені іншим способом.
Сервітут може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій, конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно статті 402 ЦК України, сервітут
може бути встановлений договором,
законом, заповітом або рішенням суду. У
разі недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

Відповідно до статті 403 ЦК України,
сервітут визначає обсяг прав щодо
користування особою чужим майном.
Сервітут може бути встановлений на
певний строк або без визначення строку.
Особа, яка користується сервітутом,
зобов'язана вносити плату за
користування майном, якщо інше не
встановлено договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
не позбавляє власника майна, щодо якого
він встановлений, права володіння,
користування та розпоряджання цим
майном. Збитки, завдані власникові
(володільцеві) земельної ділянки або
іншого нерухомого майна, особою, яка
користується сервітутом, підлягають
відшкодуванню на загальних підставах.

Згідно статті 98 ЗК (Земельного кодексу)
України, право земельного сервітуту -
це право власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Відповідно до п. «ж» ч. 1 статті 99 ЗК
України, власники або землекористувачі
земельних ділянок можуть, зокрема,
вимагати встановлення такого
земельного сервітуту, як право
встановлення будівельних риштувань та
складування будівельних матеріалів з
метою ремонту будівель та споруд.

Згідно ч. 1 статті 100 ЗК України,
сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду. Сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки.

Таким чином, взявши до уваги об'єктивну
необхідність невідкладного проведення
ремонту зовнішньої стіни будинку
позивача, яка підтверджується
висновком експерта, суд приходить до
переконання про обґрунтованість
позовної вимоги щодо встановлення
сервітуту.

Щодо платності та строковості
сервітуту, суд зауважує наступне.

Відповідач наполягаючи на
встановленні платного сервітуту не
подав суду жодного обґрунтування,
розрахунку розміру плати за сервітут.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
згідно статті 403 ЦК України, статті 101 ЗК
України, збитки, завдані власникові
(володільцеві) земельної ділянки або
іншого нерухомого майна, особою, яка
користується сервітутом, підлягають
відшкодуванню на загальних підставах.

Таким чином, суд приходить до
переконання про встановлення
безоплатного сервітуту.

Згідно висновку експерта, для
проведення капітального ремонту стіни,
необхідно затратити 304 людино-години
або 38 людино-днів. Позивачем не надано
суду належних та допустимих доказів
існування інших причин для
встановлення сервітуту, окрім як для
ремонту стіни.

Беручи до уваги те, що земельний
сервітут здійснюється способом,
найменш обтяжливим для власника
земельної ділянки, щодо якої він
встановлений, клопотання відповідача
про надання позивачу 30 календарних
днів для проведення ремонту стіни, а
також те, що проведення ремонтних робіт
двома і більше працівниками при
тривалості робочого тижня 40 годин
повинно забезпечити завершення
ремонту в бажаний для відповідача
строк, позовна вимога про встановлення
постійного сервітуту є
необґрунтованою та суд вважає за
необхідне встановити тимчасовий
сервітут строком на один місяць з
моменту початку ремонтних робіт.

Суд відхиляє посилання відповідача на
рішення суду м. Тернополя від 19.10.2001р.
щодо того, що даним рішенням
встановлено факт самочинного
будівництва позивачем добудови до
будинку АДРЕСА_2, з огляду на наступне.
Дійсно рішенням суду м. Тернополя від
19.10.2001р. по справі №2-1217/2001 за позовом
того ж позивача до того ж відповідача
про усунення перешкод в користуванні
житловим будинком встановлено, що
добудова розміром 3,92х4,23м прибудована в
80-их роках без відповідного дозволу на
межі земельних ділянок сторін, що
породжує спір, оскільки відповідач не
дав згоди на узаконення, а також на
влаштування вікон в кімнаті стіна якої
виходить на земельну ділянку
відповідача, останній перешкоджає їй в
цьому. Проте, згідно технічного
паспорта на будівлю АДРЕСА_2, який
виданий пізніше (22.04.2008р.), не вбачається
жодної інформації (штампів, відміток)
про наявність самочинного будівництва.
Також про наявність повноцінного права
власності позивача на частку 12/25
будівлі АДРЕСА_2 свідчить витяг з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обмежень.

З урахуванням викладеного суд прийшов
до висновку про необхідність
встановлення ОСОБА_3 безоплатного
строкового земельного сервітуту
строком на один місяць щодо земельної
ділянки по АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_2, яким надати ОСОБА_3 право
проходу до зовнішньої стіни належного
їй будинку по АДРЕСА_2 та встановлювати
будівельні риштування з метою
проведення ремонтно-будівельних робіт,
перелік яких вказаний у висновку
судового експерта №3405/13-22 від 23.10.2013р.
Перебіг строку сервітуту рахувати з
моменту початку ремонтних робіт.

Згідно ч. 1 статті 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до статті 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, зокрема,
належать витрати, пов'язані із
проведенням судових експертиз.

Так як позов задоволено частково, суд
вважає на необхідне судові витрати
розділити порівну.

В ході розгляду даної справи позивачем
сплачено судовий збір за подання
позову до суду першої інстанції в
розмірі 114,70 грн.

Згідно ч. 2 статті 86 ЦПК України, кошти
на оплату судової експертизи вносяться
стороною, яка заявила клопотання про
проведення експертизи.

Як вбачається із ухвали від 06.06.2013р.,
витрати, пов'язані із проведенням
судової експертизи покладені на
позивача. Згідно акта №239
здачі-приймання висновку судового
експерта від 23.10.2013р. за експертизу
сплачено 2350,08 грн.

Отже, в відповідача на користь позивача
слід стягнути 57,35 грн. судового збору і
1175,04 грн. витрат, пов'язаних із
проведенням судової експертизи.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60-62, 88, 209, 212-215, 223,
294 Цивільно-процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_4, про встановлення земельного
сервітуту - задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_3 безоплатний
строковий земельний сервітут строком
на один місяць щодо земельної ділянки
по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, яким
надати ОСОБА_3 право проходу до
зовнішньої стіни належного їй будинку
по АДРЕСА_2 та встановлювати будівельні
риштування з метою проведення
ремонтно-будівельних робіт, перелік
яких вказаний у висновку судового
експерта №3405/13-22 від 23.10.2013р. Перебіг
строку сервітуту рахувати з моменту
початку ремонтних робіт.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 57,35
грн. судового збору та 1175,04 грн. витрат
пов'язаних із проведенням судової
експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом .

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий

П.Я.Стельмащук