справа № 2/267/1700/13
РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2013 року

86103, Донецька область, м. Макіївка,

пр-т Генерала Данилова, б. 21

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області

у складі головуючого судді Наумової
О.С.,

при секретарі Ковальчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за
спожиту електричну енергію в розмірі 3
299,94 грн., стягнення вартості не
облікованої електроенергії в розмірі 5
722,65 грн.

за участю сторін:

від позивача: Шульги Ю.В. - за
довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 - особисто

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Донецькобленерго» в особі
Відокремленого підрозділу
«Макіївський об'єднаний район
електричних мереж» звернулося до суду
із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію в розмірі 3 299,94 грн., стягнення
вартості не облікованої
електроенергії в розмірі 5 722,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на підставі норм
Цивільного кодексу України, Закону
України «Про електроенергетику» від
16.10.1997р. №575/97-ВР, Житлового кодексу
Української РСР, Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
р. №1875-IV, Правил користування
електричною енергією для населення,
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357
(далі - ПКЕЕН), Правил улаштування
електроустановок (далі - ПУЕ) та іншими
нормативно-правовими актами і
технічними документами, позивач
повинен вносити плату за спожиту
протягом розрахункового періоду
електричну енергію не пізніше 10 числа
наступного місяця, якщо договором не
встановлено іншого терміну.

Згідно копії особового рахунку НОМЕР_2
відповідач має заборгованість за
спожиту електроенергію, яка виникла за
період з 02.03.1998р. по 29.02.2012р. у розмірі 3
299,94 грн., яка ним використовується за
адресою: АДРЕСА_1. Крім того, на підставі
акту про порушення ПКЕЕН від 17.04.2006р.,
яким виявлено безоблікове споживання
електроенергії, самовільне
підключення струмоприймача до
лічильника, відповідачу нарахована
заборгованість за невраховану
електроенергію в сумі 5 722,65 грн. Тому
просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
вказав на те, що він в даному будинку не
проживає, електроенергією не
користується, проживає в іншому місці,
тому сплачувати за електроенергію не
повинен. В даному будинку проживав його
вітчим - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4,
якого він періодично відвідував. Яким
чином виникла заборгованість йому не
відомо. Просив відмовити у позові. Крім
того, зазначив, що позивачем пропущений
строк позовної давності, тому просив до
спірних правовідносин застосувати
термін позовної давності, про що надав
письмову заяву.

Вислухавши в судовому засіданні
сторін, дослідив матеріали справи, суд
вважає, що позов належить задоволенню
частково.

Судом встановлено, що відповідач -
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою
у паспорті та карткою прописки.

Згідно копії особового рахунку НОМЕР_2
за будинком рахується заборгованість в
сумі 3 299,94 грн. за період з 02.03.1998р. по
29.02.2012р. за спожиту електроенергію.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного

законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 26 Закону України «Про
електроенергетику» від 16.10.1997р. №
575/97-ВР, встановлений обов'язок
споживача енергії, зокрема, щодо
дотримання умов

договору з енергопостачальником.

Правилами користування електричною
енергією для населення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.1999р. № 1357, регулюються відносини
між громадянами та
енергопостачальниками. Ці правила
обов'язкові для виконання всіма
споживачами і енергопостачальниками
незалежно від форм власності.

Згідно із пунктами 19, 20, 23 цих Правил,
розрахунки населення за спожиту
електричну енергію здійснюються за
діючими тарифами (цінами) для
населення на

підставі показань приладів обліку.

Розрахунковим періодом для
встановлення розміру оплати спожитої
електричної енергії є календарний
місяць. Плата за спожиту протягом
розрахункового періоду електричну
енергію вноситься не пізніше 10 числа
наступного місяця, якщо договором не
встановлено іншого терміну.

Оплата спожитої електричної енергії
здійснюється споживачем шляхом
зарахування коштів виключно на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання
енергопостачальника в уповноваженому
банку. Кошти від застосування штрафних
санкцій до споживача, в тому числі пеня
за несвоєчасну оплату спожитої
електричної енергії, а також плата за
надання споживачу додаткових послуг
зараховуються на поточний рахунок
енергопостачальника.

Згідно із п. 42 Правил споживач
електричної енергії зобов'язаний,
зокрема, оплачувати спожиту
електричну енергію та здійснювати
інші платежі відповідно до умов
договору та цих Правил.

Згідно із п. 53. ПКЕЕН у разі виявлення
представником енергопостачальника
порушення споживачем правил
користування електричною енергією, у
тому числі фактів розкрадання
електричної енергії, складається акт,
який підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його
підписали три представники
енергопостачальника.

Відповідно до вимог п. 53 ПКЕЕН було
складено акт про порушення ПКЕЕН від
17.04.2006р. у присутності ОСОБА_2 (а.с. 10),
яким виявлено безоблікове споживання
електроенергії, самовільне
підключення струмоприймача до
лічильника. Акт підписано ОСОБА_2 без
зауважень. На підставі даного акту
19.04.2006р. відповідачу нарахована
заборгованість за невраховану
електроенергію в сумі 5 722,65 грн. (а.с. 11).

В судовому засіданні була допитана у
якості свідка ОСОБА_5, яка показала
суду, що відповідач ОСОБА_2 є її
двоюрідним братом. За адресою: АДРЕСА_1,
брат не проживає з 1986 року, оскільки
після одруження він виїхав з жінкою за
адресою: АДРЕСА_2. А з 2006р. там проживає
ОСОБА_4 - його вітчим, за яким брат
періодично доглядав до його смерті.

Свідок ОСОБА_6 показав суду, що він був
колишнім сусідом ОСОБА_2, проживає за
адресою: АДРЕСА_3. ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1 не проживає з 1986 року, оскільки
після одруження він виїхав з оселився з
жінкою за іншою адресою. Фактично там
проживав його батько ОСОБА_4, якого
ОСОБА_2 періодично відвідував до
смерті.

Суд не приймає позицію відповідача на
те, що він не повинен відповідати за
даним позовом, виходячи з того, що
відповідач проживав у будинку, є в
ньому зареєстрований, отже є наймачем
даного будинку. Згідно зі ст. 1 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» від 24.06.2004р. № 1875-IV комунальні
послуги - результат господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
потреби фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні, зокрема,
електропостачанням, у порядку,
встановленому законодавством.

Споживачем є фізична особа, яка отримує
житлово-комунальну послугу. Статтями 20,
21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Згідно із п. 7. Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р.
№ 572, власник та наймач (орендар)
квартири, житлового приміщення у
гуртожитку зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем
відповідно до типового договору;
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Статтею 26 Закону України «Про
електроенергетику» від 16.10.1997р. №
575/97-ВР, встановлений обов'язок
споживача енергії, зокрема, щодо
дотримання умов договору з
енергопостачальником.

Правилами користування електричною
енергією для населення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.1999р. № 1357, регулюються відносини
між громадянами та
енергопостачальниками. Ці правила
обов'язкові для виконання всіма
споживачами і енергопостачальниками
незалежно від форм власності.

Згідно із п. 42 Правил споживач
електричної енергії зобов'язаний,
зокрема, оплачувати спожиту
електричну енергію та здійснювати
інші платежі відповідно до умов
договору та цих Правил.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, заборгованість за актом про
порушення ПКЕЕН нарахована
відповідачу у квітні 2006р., а згідно
наданої позивачем довідки сума
заборгованості за спожиту
електроенергію за період з липня 2009р.
по лютий 2012р. (яка входить до спірного
періоду) складає 819,78 грн.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Враховуючи те, що відповідачами
заявлено про даний строк, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню частково - у зв'язку із
пропущенням строків позовної давності,
та стягненню підлягає сума
заборгованості за спожиту
електроенергію, нарахована в межах
позовної давності - 819,78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» від 08.07.2011р. № 3674-VI ставки
судового збору за подання до суду
позовної заяви майнового характеру
встановлюються у розмірі 1 % ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати. Тому із
відповідача підлягає стягненню
судовий збір у розмірі, не нижчому, аніж
мінімальний розмір, встановлений
законом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 77, 88, 209, 214-215,
224-225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
спожиту електричну енергію в розмірі 3
299,94 грн., стягнення вартості не
облікованої електроенергії в розмірі 5
722,65 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт
серії НОМЕР_3, виданий Гірницьким РВ
України в м. Макіївці 18.07.2002р., ІПН
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі
Відокремленого підрозділу
«Макіївський об'єднаний район
електричних мереж» суму
заборгованості за спожиту електричну
енергію в розмірі 819,78 грн. на рахунок №
60, відкритий у філії Донецьке
обласне управління ПАТ «Державний
ощадний банк України», МФО 335106, .

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт
серії НОМЕР_3, виданий Гірницьким РВ
України в м. Макіївці 18.07.2002р., ІПН
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі
Відокремленого підрозділу
«Макіївський об'єднаний район
електричних мереж» судовий збір в сумі
114,70 грн. на рахунок № 60, відкритий
у філії Донецьке обласне управління
ПАТ «Державний ощадний банк України»,
МФО 335106, .

Вступна та резолютивна частини рішення
прийняті у нарадчій кімнаті та
проголошені у судовому засіданні 29
серпня 2013 року. Рішення у повному
обсязі cкладено 2 вересня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Гірницький районний суд м.
Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.С. Наумова