Справа № 727/6725/13-ц
Провадження № 2/727/1661/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 жовтня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді
Чебан В.М.

при секретарі
Пугач Т.

з участю позивачки
ОСОБА_1

з участю відповідача
ОСОБА_2

з участю представника позивачки
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
компенсації за частку майна у спільній
власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про стягнення
компенсації за частку майна у спільній
власності до відповідача ОСОБА_2

Свої позовні вимоги позивачка
обґрунтовує тим, що 03 лютого 2009 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений
договір про встановлення часток на
квартиру що є спільною сумісною
власністю, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрований в
реєстрі за № 472. Відповідно до умов
вказаного договору сторони домовились
про встановлення часток на квартиру
під номером АДРЕСА_2, що була їхньою
спільною сумісною власністю, та
домовилися, що їхні частки у праві
спільної сумісної власності квартири
були рівними, тобто по 1/2 частці у
кожного.

11 лютого 2009 року між позивачем
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений
договір довічного утримання
(догляду), відповідно до якого ОСОБА_5
передає, а ОСОБА_1 одержує на праві
власності ? ( одну другу)
частину квартири під номером АДРЕСА_2, а
позивач ОСОБА_1 зобов'язується
забезпечити утримання та догляд гр.
ОСОБА_5 довічно. Відповідно до договору
вищевказана квартира під номером 76, 1/2
якої належить ОСОБА_5 на праві спільної
часткової власності, складається з
двох житлових кімнат, загальною площею
56,10 кв.м. та житловою площею 30,10 кв.м.
Даний договір був посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за № 608. Як
вказано в позовній заяві, 07 травня 2009
року даний договір був зареєстрований
в ЧК ОБТІ та внесений до реєстру прав.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 померла у
віці 74 років, про що в Книзі реєстрації
смертей ІНФОРМАЦІЯ_5 року зроблений
відповідний актовий запис за №2116, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.
Позивачці стало відомо, що 07 лютого 2013
року, інша ? частки квартири під
номером АДРЕСА_2 відповідно до витягу з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно індексний номер якого
5037014 від 18.16.2013р. 07.02.2013р. була
зареєстрована в державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
державним реєстратором приватним
нотаріусом ОСОБА_8 на підставі
договору дарування, частки квартири,
серія: 111 виданий 07.02.2013р., за ОСОБА_2.
Отже, ОСОБА_1 на праві спільної
часткової власності належить частка
квартири під номером АДРЕСА_2, а інша ?
частка належить ОСОБА_2,
зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3.

Як зазначає позивачка, на даний
час в зазначеній квартирі проживає
попередній власник ? частки квартири
ОСОБА_4, який зловживає алкогольними
напоями, порушує громадський порядок,
приводить до квартири своїх знайомих,
постійно змінює замки в вхідних
дверях квартири, неодноразово
притягувався до адміністративної
відповідальності, що підтверджується
заявами її чоловіка до
Шевченківського РВ УМВС України в
Чернівецькій області, копіями
висновків по матеріалам перевірки ЖЄО
№95 та ЖЄО № 4230. Крім цього, на поштову
адресу позивачки постійно присилають
різного роду погрожуючі листи про
заборгованість ОСОБА_4 за кредитним
договором, копія яких додасться.
ОСОБА_2, який є власником іншої ? частки
згаданої квартири, взагалі не відомий
позивачці чоловік. Все це, не дає змогу
позивачці та її сім'ї в повному обсязі
користуватись належною її часткою
квартири та проживати в ній зі своєю
сім'єю.

В позовній заяві зазначено, що
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєю
сім'єю, яка складається з чотирьох
осіб, в тому числі двох доньок ОСОБА_10
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, на
даний час зареєстрована та проживають
у відповідній квартирі АДРЕСА_1
житловою площею 17,2 кв.м., яка
належить Чернівецькому Національному
Університеті ім. Ю. Федьковича. В
квартирі під номером АДРЕСА_2, ? частки,
якої належить позивачці на праві
спільної часткової власності вона не
може проживати з сім'єю, оскільки їй
перешкоджають користуватись та
розпоряджатись квартирою, тому
позивачка бажає здійснити виділ її ?
частки з квартири, що є спільною
частковою власністю з ОСОБА_2, і
стягнення з останнього грошової
компенсації вартості 1/2 частки
зазначеної квартири, з метою
майбутнього придбання власного
повноцінного житла для своєї родини.

Правовий режим спільної часткової
власності визначається гл. 26
Цивільного кодексу України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування та
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
кожен із співвласників спільної
часткової власності має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина
друга статті 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

За приписами ст. 358 Цивільного
кодексу України: - право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою,
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю, кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, у разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Крім того, позивач зазначає, що
загальна площа квартири недостатня для
влаштування двох ізольованих квартир у
співвідношенні ? до ? , оскільки ?
частки від загальної квартири менша
від мінімально допустимої площі,
необхідної для облаштування окремої
квартири згідно п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005
«Житлові будинки». Тобто, загальна
площа даної квартири 56, 1 кв.м., при
розподілі на дві ізольовані квартири
відповідно до закону має бути не менше
30 кв. м. на одну однокімнатну квартиру.

Крім того, в даній двох кімнатній
квартирі наявні одне приміщення кухні,
ванної кімнати та вбиральні, а
влаштування додаткових неможливо
відповідно до п. 2.28 - ДБН В.2.2-15-2005
«Житлові будинки», а також для
влаштування двох ізольованих квартир
необхідне влаштування двох
ізольованих входів, влаштування, яких
неможливе при подібному плануванні
квартир багатоповерхових житлових
будинків.

Отже, позивачка вважає, що виділ
у натурі частки із квартири під
номером АДРЕСА_2 загальною площею 56,10
кв.м. та житловою площею 30,10 кв.м. яка
належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в їх
випадку не допускається згідно із ст.
364 ЦК України та відповідно до п. 2.22
Державних Будівельних Норм України.

Згідно з висновком про вартість
майна від 02.07.2013 року, звіт № 124/13,
ринкова вартість квартири під номером
АДРЕСА_2 становить 360 300 грн. Оскільки,
позивачці належить ? частки квартири
під номером АДРЕСА_2 вартість її ?
частки даної квартири становить 180 150, 00
грн.

На основі викладеного позивачка
просить стягнути з відповідача на її
користь 180 150 грн. грошової компенсації
вартості ? частки квартири під номером
АДРЕСА_2 загальною площею 56,10 кв.м. та
житловою площею 30,10 кв.м. яка належить
ОСОБА_1, припинити право на ? частку
квартири під номером АДРЕСА_2 загальною
площею 56,10 кв.м. та житловою площею 30,10
кв.м., яка належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_1 з дня
отримання грошової компенсації
вартості її частки в сумі 180 150,00 грн.
від ОСОБА_2.

Позивачка та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та дали пояснення
аналогічні викладеним в позові.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав і пояснив, що колишній
власник ? частини спірної квартири
ОСОБА_4 подарував йому ? частку цієї
квартири, у зв»язку з чим на даний час
він дійсно є співвласником даної
квартири. Однак в цій квартирі він не
проживає, там дійсно проживає колишній
власник ОСОБА_4 Він особисто
періодично буває в цій квартирі і
бачив, що до ОСОБА_4 приходить якась
жінка з дитиною, його син. Не
заперечував того, що неодноразово
бачив ОСОБА_4 в стані алкогольного
сп»яніння та що двері в спірній
квартирі дійсно були вибиті. Разом з
тим, пояснив, що одна з кімнат є вільною
і вважав, що позивачка може при бажанні
в ній проживати. При цьому, відповідач
пояснив, що він з сім»єю проживає в
іншому місці, а саме в будинку АДРЕСА_3.
Однак продати спірну квартиру разом з
позивачкою та розподілити кошти він не
бажає. Також відповідач визнав в
судовому засіданні той факт, що
неможливе облаштування спірної
квартири на дві ізольовані квартири з
двома відокремленими входами. Крім
цього, позивач не погоджувався з
наявним в справі висновком оціночної
експертизи спірної квартири, вважаючи
його завищеним, однак відмовився від
заявлення клопотання про призначення
іншої експертизи та її оплати. Просив
відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши доводи сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 03 лютого 2009 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений
договір про встановлення часток на
квартиру що є спільною сумісною
власністю, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрований в
реєстрі за № 472. Відповідно до умов
вказаного договору сторони домовились
про встановлення часток на квартиру
під номером АДРЕСА_2, що була їхньою
спільною сумісною власністю, та
домовилися, що їхні частки у праві
спільної сумісної власності квартири
є рівними, тобто по 1/2 частці у кожного.
(а.с.10).

11 лютого 2009 року між позивачем
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений
договір довічного утримання
(догляду), відповідно до якого ОСОБА_5
передає, а ОСОБА_1 одержує на праві
власності ? ( одну другу)
частину квартири під номером АДРЕСА_2, а
позивач, ОСОБА_1 зобов'язується
забезпечити утримання та догляд гр.
ОСОБА_5 довічно. Відповідно до договору
вищевказана квартира під номером 76, 1/2
якої належить ОСОБА_5 на праві спільної
часткової власності, складається з
двох житлових кімнат, загальною площею
56,10 кв.м. та житловою площею 30,10 кв.м.
Даний договір був посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за № 608. (а.с.
11).

Крім цього, відповідно до заповіту від
13.01.2009 року ОСОБА_5 належну їй на праві
власності ? частину квартири номер
АДРЕСА_2 заповідає ОСОБА_1 ( а.с. 58) .

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 померла у віці
74 років, про що в Книзі реєстрації
смертей ІНФОРМАЦІЯ_5 року зроблений
відповідний актовий запис за №2116, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.
(а.с.12).

Крім цього, судом встановлено, що 07
лютого 2013 року, інша ? частки квартири
під номером АДРЕСА_2 відповідно до
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно індексний номер
якого 5037014 від 18.16.2013р. 07.02.2013р. була
зареєстрована в державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
державним реєстратором приватним
нотаріусом ОСОБА_8 на підставі
договору дарування частки квартири,
серія: 111 виданий 07.02.2013р., за ОСОБА_2.
(а.с. 13-14).

Таким чином, судом встановлено, що
позивачці ОСОБА_1 на праві спільної
часткової власності належить ? частка
квартири під номером АДРЕСА_2, а інша ?
частка належить відповідачу ОСОБА_2,
зареєстрованому та проживаючому за
адресою: АДРЕСА_3. (а.с. 52-54) Зазначені
обставини в судовому засіданні сторони
не заперечували.

Згідно висновків по матеріалам
перевірки Шевченківського РВ УМВС
України в Чернівецькій області від
24.11.2012 р., вбачається, що працівниками
міліції в ході перевірки заяв
позивачки було встановлено, що
громадянин ОСОБА_4 під час вживання
спиртних напоїв в квартирі АДРЕСА_2
вчинив словесний конфлікт з своєю
співмешканкою ОСОБА_13 та поламав
міжкімнатні двері та вікно в кімнаті.
(а.с. 15)

Той факт, що в спірній квартирі на даний
час проживає колишній власник
ОСОБА_4, який зловживає спиртними
напоями та до якого приходять різні
особи, не заперечував в судовому
засіданні сам відповідач.

Зазначені обставини свідчать про те, що
позивачка позбавлена можливості
належним чином користуватися та
розпоряджатися належною їй на праві
власності ? часткою спірної квартири.

Зі звіту № 124/13 від 02.07.2013 року про
оцінку майна - квартири АДРЕСА_2
вбачається, що ринкова вартість
квартири під номером АДРЕСА_2 становить
360 300 грн. ( а.с. 23-47).

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
кожен із співвласників спільної
часткової власності має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина
друга статті 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Право на частку у праві
спільної часткової власності у
співвласника, який отримав таку
компенсацію, припиняється з дня її
отримання.

Відповідно до ч.2 ст.183
Цивільного кодексу України
неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 Цивільного
кодексу України: - «Майно, що є у
власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно)».

Згідно з ч. 1 ст. 356 Цивільного
кодексу України: - «Власність двох чи
більше осіб із визначенням часток
кожного з них у праві власності є
спільною частковою власністю».

За приписами ст. 358 Цивільного
кодексу України: - право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою,
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю, кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності, у разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Той факт, що неможливо облаштування
спірної квартири на дві ізольовані
квартири - підтвердив в судовому
засіданні сам відповідач.

За наведених обставин, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення.

Задовольняючи позов, суд виходить
і з того, що відповідач має інше житло,
що було підтверджено самим
відповідачем в судовому засіданні.

Суд вважає, що позов підлягає до
задоволення також і з тих підстав, що
при виконанні рішення відповідач не
буде позбавлений права на житло,
оскільки проживає в іншому місці, а не в
спірній квартирі. В той же час,
позивачка, проживаючи разом зі своєю
сім'єю, яка складається з чотирьох
осіб, у однокімнатній квартирі АДРЕСА_1
житловою площею 17,2 кв.м., яка
належить Чернівецькому Національному
Університеті ім. Ю. Федьковича (а.с.20),
позбавлена можливості належним чином
користуватися та розпоряджатися
належною їй на праві власності ?
часткою спірної квартири. При цьому,
сама позивачка надає згоду на сплату їй
компенсації як співвласнику майна
згідно вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України.

Стягуючи з відповідача суму в розмірі
180 150,00 грн., суд виходить з вартості
спірної квартири, що підтверджена
наявним в матеріалах справи звітом про
оцінку майна. При цьому відповідач в
судовому засіданні відмовився від
заявлення клопотання про призначення
іншої експертизи та від її оплати.

Керуючись ст.ст. 183, 355-356, 358 ЦК України,
ст.ст. 10, 60-61, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення компенсації за частку майна
у спільній власності - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 180 150,00 грн. (сто
вісімдесят тисяч сто п'ятдесят гривень)
грошової компенсації вартості ? частки
квартири під номером АДРЕСА_2 загальною
площею 56,10 кв.м. та житловою площею 30,10
кв.м. яка належить ОСОБА_1.

Припинити право ОСОБА_1 на ? частку
квартири під номером АДРЕСА_2 загальною
площею 56,10 кв.м. та житловою площею 30,10
кв.м. з дня отримання ОСОБА_1 грошової
компенсації вартості її частки в сумі
180 150,00 грн. від ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана до
апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний
суд м.Чернівці протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :