Провадження № 2/0182/72/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.02.2013 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Рунчевої О.В., при
секретарі Снєгульській В.М., за участю
позивача - ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника служби у справах дітей
Нікопольської міської ради Денисова
О.М., прокурора Нікопольської
міжрайонної прокуратури - Проць О.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Нікополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору Рогатинська районна
державна адміністрація як орган опіки
та піклування про позбавлення
батьківських прав ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав, посилаючись на такі
обставини.

Вона з відповідачем з 08.12.2000 року по
14.05.2002 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі, після чого шлюб
між ними було розірвано. Від шлюбу
мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після народження дитини з
відповідачем стосунки погіршились. Між
ними почали виникати часті сварки які
переростали в застосування фізичної
сили щодо неї, з боку відповідача.
Починаючи з грудня 2002 року вона з
відповідачем разом не проживає, жодних
відносин не підтримує. Від тоді та на
даний час дитина і надалі проживає
разом із нею та повністю перебуває на
її у утриманні. Жодного зв'язку з ними
відповідач не підтримує вже більше
двох років, та умисно ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини, що в результаті
перестало забезпечувати повноцінне
сімейне виховання та спричинило умови,
які шкодять насамперед інтересам
дитини.

Також зазначила, що відповідач
нехтуючи своїм обов'язком по вихованню
дитини та періодично не навідуючи її,
спричиняє донці моральні страждання.

Зазначені нею обставини у
відповідності з ч.1 ст. 164 Сімейного
кодексу України є підставою для
позбавлення відповідача батьківських
прав.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримала, посилаючись на
вищевикладені обставини, та просила
його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував
та суду пояснив, що він ніколи не
ухилявся від виконання своїх
батьківських обов'язків щодо доньки. На
протязі усього часу після розірвання
їхнього з позивачкою шлюбу він
регулярно телефонував дитині та
позивачеві, вони намагались уладнати
їхні стосунки. Позивачка навіть
погоджувалась переїхати до м. Нікополя
на постійне місце проживання. Він також
постійно направляв на адресу позивачки
посилки та грошові перекази. Між ними
до недавнього часу існували нормальні
дружні стосунки. Він не міг уявити, що
позивачка звернеться до суду з позовом
про позбавлення його батьківських
прав. У нього не збереглась більша
частина тих чеків, що свідчить про
грошові перекази та надіслання
посилок, але кілька чеків збереглись,
які він просить долучити до матеріалів
справи. Крім того він особисто часто
купував дитині одежу, іграшки,
канцелярські товари необхідні для
навчання, подарував їй мобільний
телефон, просто передавав гроші.
Вказане є далеко не вичерпний перелік
його матеріальної допомоги дитині та
позивачу.

Представник Рогатинської районної
державної адміністрації в судове
засідання не зявився, на адресу суду
надійшло повідомлення, в якому він
просить справу слухати у його
відсутність та вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Представник служби у справаз дітей
виконавчого комітету Нікопольської
міської ради Денисов О.М. в судовому
засіданні пояснив, що члени
виконавчого комітету не вбачають
підстав для позбавлення відповідача
батьківських прав.

Заслухавши сторони, доньку
відповідача - малолітню ОСОБА_5, беручи
до уваги думку прокурора, який вважає
не доцільно позбавити ОСОБА_2
батьківських прав відносно його
малолітньої дитини, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
наступного висновку.

Статтею 164 СК України передбачено, що
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного
злочину щодо дитини.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.4).

Зазначене також підтверджено
поясненнями самої позивачки та донькою
ОСОБА_5 в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України в пп.
15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують, та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Проте на підставі досліджених
письмових матеріалів справи, пояснень
доньки відповідача в судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_2 від
виконання своїх батьківських
обов'язків не ухиляється, оскільки
турбується про доньку, постійно
спілкується з нею та бере участь в її
вихованні; дарує подарунки, виконує
обов'язок щодо утримання доньки, не
перебуває на обліку в нарколога чи
психіатра.

Також в судовому засіданні
встановлено, до того ж позивач в суді
пояснила, що і позбавлення батька
батьківських прав їй також необхідно
для того, щоб не було перешкод у виїзді
за кордон.

Крім того в судовому засіданні,
відповідач ОСОБА_2 зазначив про те, що
він любить дитину, ніколи від неї не
відмовлявся, весь цей час живе та
працює заради доньки, бажає
турбуватись про неї, має можливість її
матеріально підтримувати.
Конфліктувати з позивачкою він не хоче,
оскільки позивач піклуються про неї,
до того ж це може травмувати саму
дитину, чого він не бажає.

Також ОСОБА_2 указав на інші факти
його постійного спілкування із
донькою, що підтверджені матеріалами,
поясненнями позивача та поясненнями
самої малолітньої доньки ОСОБА_5 в
судовому засіданні.

Оскільки підстав передбачених
чинними законодавством для
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
відносно його малолітньої доньки
ОСОБА_5 судом не встановлено, то суд
дійшов висновку, що в позові слід
відмовити.

Керуючись ст.164 СК України, ст. ст.
209, 214-216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш
И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О. В. Рунчева