Справа
№ 495/3863/13-ц
Ухвала

17 грудня 2013 року

м.
Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі: головуючого – одноособово
судді Чебан Н.В.,

при секретарі - Ткаченко О.М.,

розглянувши заяву представника
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
ПП МЗК “Тур” про поділ майна подружжя
та визнання права власності ? частки
будинковолодінь, ? частки квартири ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.05.2013 року звернулася до
ОСОБА_3, третя особа: ПП МЗК “Тур” про
поділ майна подружжя та визнання права
власності ? частки будинковолодінь, ?
частки квартири.

В судовому засіданні представник
позивача надав до суду заяву про
забезпечення позову, в якій просив суд:
накласти арешт на все рухоме і нерухоме
майно, банківські рахунки відповідача
ОСОБА_3 та базу відпочинку “Каролінка
2” МПП “МЗК-ТУР”.

Суд вважає, що вищевказана заява про
забезпечення позову не підлягає
задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається зматеріалів справи
позивачем не надано суду жодного
доказу яке саме майно було придбано
сторонами за час перебування у шлюбі,
на яке саме майно, що належить ОСОБА_3
потрібно накласти арешт.

До того ж, згідно відповіді державної
реєстраційної служби від 27.10.2013 року у
державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відсутні відомості щодо
майна ОСОБА_3

Також слід зазначити, що база
відпочинку “Каролінка 2” на яке
просить накласти арешт позивач
належить МПП “МЗК-ТУР”, який не є
стороною по справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення
позову суд повинен оцінювати
обґрунтованість доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням наступних умов:
наявності зв’язку між конкретним
заходом забезпечення позову і
предметом позовної вимоги; імовірності
ускладнення виконання або невиконання
судового рішення у разі невжиття таких
заходів; запобігання порушенню у
зв’язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, які не є учасниками даного
судового розгляду.

Постанова Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року №9 “Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову” наголошує, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися в тому, що
між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу позивача та відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами та
вживатися у разі достатньо
обґрунтованого припущення, що невжиття
таких заходів може у майбутньому
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Враховуючи вищевикладене, а також ту
обставину, що представником позивача
не доведено на яке саме майно, що
належить відповідачу необхідно
накласти арешт, яким чином не
накладення арешту може зробити
неможливим виконання рішення суду, а
також враховуючи те, що база відпочинку
"Каролінка 2" належить не стороні по
справі, а отже не є предметом розгляду
даної цивільної справи, суд вважає
заявлені вимоги представника позивача
про накладення арешту
необґрунтованими та такими, які не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
ПП МЗК “Тур” про поділ майна подружжя
та визнання права власності ? частки
будинковолодінь, ? частки квартири –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк з дня проголошення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя:
Н.В.Чебан