Провадження № 2/755/5634/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2013 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
позовом, в якому просить суд розірвати
шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2, а
також стягнути з відповідача аліменти
на її користь на утримання сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1/3 частці з
усіх видів заробітку відповідача
щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму відповідного
віку згідно законодавства на кожну
дитину починаючи стягувати від дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 27 червня 2008 року
вона уклала шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу
вони мають дітей: сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею
і перебувають на її утриманні. До суду
її змусило звернутися те, що одруження
з відповідачем виявилося невдалим -
вони не зійшлися характерами і вже
тривалий час в них немає спільних
інтересів. Проживши разом на
побутовому грунті із-за різниці в
поглядах на життя між ними почали
виникати непорозуміння, конфлікти, що
призвели до напружених відносин в
сім'ї. Все це призвело до того, що
протягом певного часу між ними
встановились відчужені стосунки, вони
втратили почуття любові та поваги один
до одного. На даний час вони не
підтримують ніяких сімейних відносин.
Примирення та подальше подружнє життя
між нею та відповідачем, та збереження
сім'ї не можливе. Враховуючи всі ці
обставини, треба вважати, що їхня сім'я
остаточно розпалася, шлюб має
формальний характер і є правовою
перешкодою для влаштування її
особистого життя. Офіційне місце
роботи відповідача їй не відомо, проте
вона знає, що відповідач має мінливий
неофіційний дохід. Відповідач
ухиляється від покладеного на нього у
відповідності до ст.. 180 Сімейного
кодексу України обов'язку утримувати
своїх дітей. Це, зокрема, виявилося у
тому, що відповідач відмовляється
добровільно надавати кошти на їх
утримання, а саме: на придбання одягу,
продуктів харчування, медикаментів
тощо. Як їй відомо, аліменти відповідач
нікому не платить, стягнень по
виконавчим документам з відповідача не
проводиться. Натомість, їхні діти
потребують нормального харчування,
одягу та можливостей по культурному та
духовному розвитку. Усе це потребує
значних коштів і сама вона не здатна
повній мірі цього забезпечити.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, надала до суду заяву в якій
просить суд розглянути справу у її
відсутність, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, просить їх
задовольнити та постановити рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву в якій
спросить суд розглянути справу у його
відсутність, позовні вимоги визнає в
повному обсязі, проти задоволення
позову не заперечує.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність позивача та відповідача.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного
процесуального кодексу України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, доводи
поданих позивачем та відповідачем
заяв, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони зареєстрували шлюб 27 червня 2008
року (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають малолітніх
дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3,4).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного
кодексу України, шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
органі державної реєстрації актів
цивільного стану.

За правилом частини 2 статті 104
Сімейного кодексу України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного
кодексу України, шлюб припиняється
внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя на підставі рішення
суду, відповідно до статті 110 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що сторони не
проживають разом з листопада 2012 року,
не ведуть спільне господарство, не
мають спільного бюджету, не
підтримують сімейно-шлюбні стосунки,
втратили один до одного почуття любові
та поваги.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України
суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу
України передбачено, що у разі
розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що причини з яких позивач
наполягає на розірванні шлюбу є
обґрунтованими, подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стали не
можливим, оскільки тривалий час
сторони не підтримують сімейно-шлюбних
стосунків, спільного господарства не
ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні
відносини позивач наміру не має, тому
позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України та ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного
кодексу України, способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій або натуральній
формі. За рішенням суду кошти на
утримання дитини присуджуються у
частці від доходу її матері, батька або
у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу
України, частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України, мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг прав і не звільняє від
обов'язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що кожна дитина
має право на рівень життя достатній для
її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу
України визначено, що сімейні
відносини регулюються на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного
кодексу України, мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Пленум Верховного Суду України
Постановою №3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» підпунктом 4
пункту 17 роз'яснив, що розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч.2 ст. 182 СК. Що ж до
максимального розміру аліментів, які
стягуються з боржника, то відповідно до
ч.3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999
року «Про виконавче провадження» він
не повинен перевищувати 50 відсотків
заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання двох
малолітніх дітей підлягають
частковому задоволенню та присуджує до
стягненню з відповідача на користь
позивача на утримання двох малолітніх
дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з
усіх видів заробітку (доходу)
відповідача, щомісячно, до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу
України, аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Крім того, у відповідності до ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України, з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір (мито) в розмірі 229 гривень 40
копійок, від сплати якого була
звільнена позивач при зверненні до
суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
51 Конституції України, ст. 8 Закону
України «Про охорону дитинства», ст.ст.
21, 104, 105, 112, 114, 141, 181, 182, 183, 191 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 10, 60, 88, 197, 208, 209,
212-215,218, 294, 367 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів -
задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований
Лівобережним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї 27 червня 2008 року (актовий
запис №729) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3
частини з усіх видів його заробітку
(доходу), щомісячно, починаючи з 28
серпня 2013 року і до досягнення
найстаршою дитиною, донькою - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Якщо після досягнення повноліття
найстаршою дитиною ніхто з батьків не
звернувся до суду про визначення
розміру аліментів на інших дітей,
аліменти стягуються за вирахуванням
тієї рівної частки, що припадала на
дитину, яка досягла повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір (мито) в розмірі 229 (двісті
двадцяти дев'яти) гривень 40 (сорока)
копійок.

Рішення підлягає негайному виконанню в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: