Справа № 161/8008/13-ц
Провадження № 2/161/2822/13
У Х В А Л А

17 грудня 2013 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

в складі: головуючого судді -
Івасюти Л.В.

при секретарі - Сидоренко О.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача - приватний нотаріус
Рожищенського районного нотаріального
округу ОСОБА_6, про визнання правочину
недійсним, -

встановив:

В провадженні Луцького міськрайонного
суду перебуває цивільна справа за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідача - приватний нотаріус
Рожищенського районного нотаріального
округу ОСОБА_6, про визнання правочину
недійсним.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що
13.04.2010 року ОСОБА_7 склав заповіт, за
яким все належне йому майно, з чого б
воно не складалось і де б воно не
знаходилось, і взагалі, все те , що буде
належати йому на день його смерті і на
що він за законом матиме право, заповів
їй. Заповіт був посвідчений цього ж дня
державним нотаріусом Першої Луцької
державної нотаріальної контори ОСОБА_8
та зареєстрований в реєстрі за № 2-448.
Згодом , 01.06.2010 року ОСОБА_7 склав
заповіт , за яким житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами та земельну
ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1 у м.
Луцьку , а також все належне йому майно,
з чого б воно не складалось і де б воно
не знаходилось, і взагалі, все те , що
буде належати йому на день його смерті
і на що він за законом матиме право,
заповів малолітньому ОСОБА_9. Заповіт
був посвідчений цього ж дня приватним
нотаріусом Рожищенського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за № 626. З
врахуванням того, що заповідач
постійно, до дня смерті, проживав в м.
Луцьку , а заповіт був складений в м.
Рожище по місцю проживання
відповідачів та з врахуванням того, що
між заповітом, складеним на її ім'я та
між заповітом оспорюваним, проміжок
часу лише у півтора місяця, тому в неї є
сумніви щодо відповідності його волі у
складанні особисто заповідачем
оспорюваного заповіту на ім'я ОСОБА_9.
Вважаю, що заповідач не був присутній
при складанні оспорюваного заповіту в
силу того, що у заповіті стоїть не його
підпис. Таким чином, вважає, що при
укладенні оспорюваного заповіту
ОСОБА_7 вільного волевиявлення не було,
що є однією з обов'язкових умов
чинності правочину.

Посилаючись на вищенаведене, позивач
просить суд визнати недійсним заповіт
від від 01.06.2010р., складений ОСОБА_7 на
ім'я ОСОБА_9, посвідчений приватним
нотаріусом Рожищенського районного
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 626
недійсним.

Представник відповідача в
судовому засіданні заявив клопотання
про витребування оригіналу заповіту,
згідно з яким 13.04.2010 року ОСОБА_7 все
належне йому майно заповів ОСОБА_4.

Суд вважає, що клопотання підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, у
випадках, коли щодо отримання доказів у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, є складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний витребувати
ці докази.

Керуючись ст. ст. 133, 137 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Витребувати до 20.01.2014р. з Першої Луцької
державної нотаріальної контори
оригінал заповіту від 13 квітня 2010 року,
посвідчений державним нотаріусом
Першої Луцької державної нотаріальної
контори ОСОБА_8, зареєстрований в
реєстрі за № 2-448, згідно з яким ОСОБА_7
все належне йому майно, з чого б воно не
складалось і де б воно не знаходилось, і
взагалі, все те , що буде належати йому
на день його смерті і на що він за
законом матиме право, заповів ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Л.В.
Івасюта