Справа № 466/1674/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 грудня 2013 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді
Ковальчука О.І.

при секретарі -
Харечка І.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна, -

у с т а
н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідачки ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з 26.02.1994 р. він перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою.
Рішенням Шевченківського районного
суду м.Львова від 23.09.2010 р. шлюб було
розірвано. За час шлюбу сторонами було
набуто наступне майно, що є відповідно
об'єктом спільної сумісної власності, а
саме: квартира АДРЕСА_1 та квартира
АДРЕСА_2.

Відповідно до статті 60 Сімейного
кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 69 Сімейного
кодексу України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності.

Стаття 70 СК України встановлює, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Позивач просив поділити спільне майно
подружжя виділивши йому квартиру
АДРЕСА_2 - та відповідачці квартиру
АДРЕСА_1.

В подальшому позовні вимоги уточнив та
просив також стягнути з відповідачки
судові витрати, понесені на оплату
послуг спеціалістів щодо визначення
вартості спірних квартир та витрати за
виготовлення технічного паспорта на
квартиру.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав наведених в позовній заяві та
просив позов задоволити. Судові
витрати покласти на відповідача.

Відповідач та її представник позов
заперечили, підтримавши письмові
заперечення долучені до матеріалів
справи, не заперечуючи тієї обставини,
що зазначене позивачем майно є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, проте запропонували інший
варіант поділу, за яким у власність
відповідачки виділити квартиру
АДРЕСА_2, а у власність позивача
виділити квартиру АДРЕСА_1 та стягнути
з позивача на користь відповідачки
грошову компенсацію від перевищення
вартості частки, що виділяється
позивачу у розмірі, згідно
представлених позивачем звітів про
оцінку ринкової вартості нерухомості.

Запропонований відповідачкою варіант
поділу майна відповідач та її
представник мотивували тим, що у
квартирі АДРЕСА_2 знаходиться офіс
належної відповідачці фірми ПП
«Ольві-Тур», тому позбавлення права
власності на вказану квартиру
негативно відобразиться на інтересах
відповідачки та її дітей, які
проживають з нею та перебувають на її
утриманні.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 26.02.1994 р. він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою. Рішенням
Шевченківського районного суду
м.Львова від 23.09.2010 р. шлюб було
розірвано.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спір між подружжям про майно, необхідно
встановити обсяг спільного нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясувати джерело і час його придбання.

Під час перебування у шлюбі сторонами
придбано у власність квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 46,90 кв.м, жилою 26,30 кв.м,
що зареєстрована на праві приватної
власності за ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі - продажу квартири від
04.03.2000 року, посвідченого приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий номер 203. та квартиру
АДРЕСА_2, загальною площею 28,4 кв.м, жилою
площею 14,2 кв.м, що зареєстрована на
праві приватної власності за ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі - продажу
квартири від 15.08.2006 року, посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий номер 1979.

Спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу (статті 60 СК України,
ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до
частин 2, 3ст. 325 ЦК України, можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартира, жилі й садові будинки,
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі,
грошові кошти та майно, належне
подружжю та іншими зобов"язальними
правовідносинами, тощо, відповідно до
п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділу
спільного майна подружжя".

Виходячи з припису ст. 60 Сімейного
кодексу України, згідно якої майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності, суд
вважає, що вищевказане майно є спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69, ст. 71
Сімейного кодексу України дружина і
чоловік незалежно від розірвання шлюбу
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, яке ділиться між ними в
натурі.

Враховуючи, що сторони не домовилися
про поділ майна за взаємною згодою, як
це передбачено ч. 2 ст. 69 цього Кодексу,
даний спір повинен вирішуватися судом.

Згідно з приписом ст. 70 Сімейного
кодексу України при поділі майна
частки майна дружини та чоловіка
повинні бути рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним контрактом.

Відповідно до звіту про незалежну
оцінку ринкової вартості житлової
нерухомості, а саме квартири загальною
площею 46,3 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 складеного ТОВ
«Нексія ДК. Оцінювальні послуги»
станом на 21 жовтня 2013 р. ринкова
вартість об'єкта оцінки (вказаної
квартири) складає 366923 гривень.

Відповідно до звіту про незалежну
оцінку ринкової вартості житлової
нерухомості, а саме квартири загальною
площею 26,1 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2 складеного ТОВ
«Нексія ДК. Оцінювальні послуги»
станом на 21 жовтня 2013 р. ринкова
вартість об'єкта оцінки (вказаної
квартири) складає 211703 гривень.

Загальна вартість майна, яке підлягає
поділу між сторонами, складає 578626 грн.,
а отже на долю кожного з подружжя
припадає майна на суму 289313 грн.

Проте, позивачем ОСОБА_1 заявлена
вимога про виділення йому майна на
загальну суму 211703 грн., тобто він
погодився на відступлення від засади
рівності часток подружжя.

Згідно запропонованого відповідачкою
варіанту поділу, за яким у власність
відповідачки запропоновано виділити
квартиру АДРЕСА_2, а у власність
позивача виділити квартиру АДРЕСА_1 та
стягнути з позивача на користь
відповідачки грошову компенсацію від
перевищення вартості частки, що
виділяється позивачу у розмірі, згідно
представлених позивачем звітів про
оцінку ринкової вартості нерухомості
встановлено наступне.

Із звіту про незалежну оцінку ринкової
вартості житлової нерухомості, а саме
квартири загальною площею 26,1 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2
вбачається, що вказана квартира на
даний час використовується під
туристичну фірму, проте документів на
використання такої під нежитлове
приміщення та переобладнання в БТІ не
подано, тому дана квартира є житловою
квартирою. Судом не встановлено
підстав, згідно яких позбавлення права
власності на вказану квартиру
негативно відобразиться на інтересах
відповідачки та її дітей. На думку суду
варіант поділу майна, вказаний
позивачем максимально враховує
інтереси сторін.

Згідно із ст. 88 ЦПК України, з
відповідача також підлягає стягненню
судовий збір 229,40 грн., витрати понесені
позивачем на оплату спеціалістів щодо
визначення вартості спірних квартир та
витрати за виготовлення технічного
паспорта на квартиру

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 316, 317, 331, 377, 379, 380 ЦК
України, ст.ст. 60, 62, 70, 71 СК України суд
, -

в и р і
ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 та квартиру
АДРЕСА_2 спільним майном подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити спільне майно подружжя
виділивши в натурі квартиру АДРЕСА_2 -
ОСОБА_1 та квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229,40
грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2400
гривень витрат понесених на оплату
спеціалістів щодо визначення вартості
спірних квартир та 402, 20 грн. за
виготовлення технічного паспорта на
квартиру.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: О. І. Ковальчук