Справа № 224/1579/13-ц
Номер провадження 2/224/581/13
10 грудня 2013 року Дебальцевський
міський суд у складі:
головуючого: судді Афанасьєвої Ю.О.
при секретарях: Ібрагімовій Р.Р.,
за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Дебальцеве
справу за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Донецька залізниця» про
поновленні на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, суд -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до відповідача та просить,
враховуючи заяву про збільшення
позовних вимог (а.с.68-69) поновити його на
ремонтно-механічному заводі
м.Дебальцеве державного підприємства
«Донецька залізниця» на посаді слюсаря
ремонтника 3-го розряду, стягнути з
відповідача на його користь заробітну
плату за час вимушеного прогулу в сумі
шкоду в розмірі 5000 грн., посилаючись на
Наказом директора колійного
ремонтно-механічного заводу
Дебальцеве державного підприємства «
Донецька залізниця» № 14/ від 05.04.2012 року
він був прийнятий на роботу слюсарем
ремонтником 3-го розряду до ремонтної
дільниці № 2.
Наказом директора колійного
ремонтно-механічного заводу
Дебальцеве державного підприємства «
Донецька залізниця» № 4/ ОС від 28.03.2013
року він був звільнений 28 березня 2013
року на підставі пункту 7 статті 40
Кодексу Законів про працю України за
появу 05 березня 2013 року на роботі в
Вважає, що його звільнено незаконно з
Викладені обставини в акті про
знаходження його нетверезому стані на
роботі 05.03.2013 року та наказі про
звільнення його не відповідають
дійсності, оскільки він не знаходився
на роботі в нетверезому стані.
Жоден із працівників колійного
ремонтно-механічного заводу
Дебальцеве не бачив його 05.03.2013 року в
Відповідно до абзацу першого наказу
ремонтно-механічного заводу
Дебальцеве № 4/ ОС від 28.03.2013 року «Про
припинення трудового договору з
ОСОБА_1» акт про перебування його на
роботі у нетверезому стані від 05.03.2013
року склали муляр ОСОБА_10, муляр ОСОБА_5,
прибиральник ОСОБА_6, штукатур ОСОБА_7,
які не є адміністрацією колійного
ремонтно-механічного заводу
Дебальцеве. Через що вважає, що факт
появи його на роботі в нетверезому
стані не встановлено.
Крім того, із змісту рішення
профспілкового комітету не вбачається,
що згода на його звільнення була надана
саме за його появу 05.03.2013 року на
робочому місці в нетверезому стані.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримував заявлені вимоги, надав
пояснення аналогічні викладеним в
заяві, додатково пояснив, що будь-які
акти, які складались щодо нього він не
підписував; 05.03.2013 року він на робочому
місці не перебував в нетверезому стані.
Жодного разу порушень з його боку щодо
виробничих правил не було. Між ними та
жінками дільниці, на якій він працює
склались неприязні стосунки, через що
його й звільнили. Так, 05 березня 2013 року
маляр ОСОБА_10 зайшла у слюсарних цех, де
він працює й стала палити, він зробив їй
зауваження, між ними виник словесний
конфлікт. Вона стала погрожувати
12 березня 2013 року його викликали на
засідання профспілкого комітету. З 12
березня 2013 року по 27 березня 2013 року він
знаходився на лікарняному, а 28 березня
2013 року він приїхав на роботу та його
звільнили, видали трудову книжку. Його
графік роботи з понеділка по п*ятницю з
07 год. 00 хвл. до 16 год. 00 хвл.
Позов просив задовольнити.
Представник позивача, за довіреністю
ОСОБА_2, в судовому засіданні
підтримував заявлені позивачем вимоги,
пояснивши, що при оформленні на роботу
з позивача вимагали 1000 грн. Потім між
ним та колективом почалися
непорозуміння: позивачу погрожували,
говорили, що він працювати не буде.
ОСОБА_1 чистив урну, спеціальну одежу
йому не видавали. Створювали йому
умови, щоб він не працював.
Просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судове
засіданні неодноразово не з»являвся,
будучи належним чином повідомленим про
час та місце розгляду справи.
Так, 15.08.2013 року від відповідача до суду
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, яке було призначено до
розгляду на 19.08.2013 року, у зв'язку з
знаходженням представника у щорічній
відпустці (а.с. 45), 27.08.2013 року до суду
надійшла заява про відкладення
розгляду справи 27.08.2013 року, у зв'язку з
знаходженням представника у черговій
відпустці. (а.с. 64). Крім того, 29.10.2013 року
від відповідача надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи, яке
було призначене на 30.10.2013 року, у зв'язку
з тим, що у юрисконсульта встановлений
неповний робочий тиждень з робочими
днями: понеділок, четвер, п»ятниця,
30.10.2013 року середа, тобто вихідний день
(а.с.73). В судове засідання 10.12.2013 року
представник відповідача не з»явився,
про причини неявки не повідомив.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідачами були
неодноразово подані до суду заяви про
відкладення розгляду справи, причини
неявки не є поважними, суд вважає
можливим, згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України,
розглянути справу у відсутності
відповідачів та відповідно ст.224 ЦПК
України ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Крім того, від представника
відповідача надійшли заперечення на
позов, згідно з якими вони позов не
визнають, посилаючись на наступне.

У своїй позовній заяві позивач
визначив, що не згоден з наказом № 4/ос
від 28.03.2011 року, яким був звільнений з
підприємства за ст. 40 п. 7 КЗпП України, а
саме за появу на робочому місці в
нетверезому стані.

Позивач стверджує , що викладені
обставини в акті про знаходження його у
нетверезому стані на роботі 05.03.2013 року
і в наказі про звільнення не
відповідають дійсності, а саме, що не
один працівник підприємства не бачив
його в нетверезому стані. Ще він
стверджує, що акт про знаходження його
на роботі в нетверезому стані 05.03.2013 р.
був складений працівниками ремонтної
дільниці № 2, а не майстром ремонтної
дільниці № 2 ОСОБА_8 Однак , відповідно
до акта № 1 від 05.03.2013 р., який встановлює
факт появи ОСОБА_1 на робочому місці в
нетверезому стані 05.03.2013 р., складений
саме майстром ремонтної дільниці № 2
ОСОБА_8, який входить до складу
адміністрації ПРМЗ Дебальцеве, у
присутності малярів ремонтної
дільниці № 2 ОСОБА_10, ОСОБА_5,
прибиральника ОСОБА_6 і штукатура
ОСОБА_7 Дані працівники свідчать про те,
що о 13 годині 15 хвилин у слюсарному
відділенні ремонтної ділянки № 2
слюсар - ремонтник ОСОБА_1 перебував на
роботі в стані алкогольного сп'яніння,
що характеризувалося запахом алкоголю
з ротової порожнини, хиткою ходою, не
стійкому триманні на ногах, втрата
контролю над власною поведінкою
(лаявся нецензурною лайкою), мова
змазана. Коли майстер у нього запитав,
чому він перебуває в нетверезому стані,
то він відповів, що йому все набридло і
тому він вжив алкогольні напої,
свідками цього також були вищевказані
працівники. Слюсареві - ремонтнику
ОСОБА_1 було запропоновано пройти
медобстеження на предмет алкогольного
сп'яніння , яке б точно визначило його
стан, але він від цього відмовився, про
що було складено акт .

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України п. 25 Постанови від і 06.11.1992
р. № 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів», при розгляді позовів
про поновленні на роботі працівників,
трудовий договір з якими припинено за
п. 7 ст. 40 КЗпП України, суді повинні
враховувати, що за такими обставинами
можуть бути звільнені з роботи
працівники за появу на роботі у
нетверезому стані у будь-який час
робочого дня незважаючи на те чи були
дані працівники відсторонені від
роботи чи продовжували виконувати
посадові обов'язки. Стан алкогольного
сп'яніння може бути підтверджений, як
медичним висновком так і іншими видами
доказів, яким суд повинен надати
правову оцінку. Тобто, факт появи на
роботі у нетверезому стані може
встановлюватися не тільки спеціальним
обстеженням з використанням технічних
засобів, а й іншим доказами, які
відносяться до справи. Необхідно
зафіксувати факт появи на роботі у
нетверезому стані, шляхом складання
акта у вільній формі, в якому
вказуються усі наявні зовнішні ознаки
сп'яніння. Даний акт підписується
свідками. В жодному правовому джерелі
не вказується хто саме повинен
підписувати та складати акт. Його
повинні складати свідки. Даний акт був
складений без порушень законодавства
саме 05.03.2013 року та підписаний свідками,
які можуть дати свідчення у судовому
засідання при розгляді справи. У акті
обов'язково вказується, що працівник
відмовився від медичного обстеження,
що в обов'язковому порядку було
зроблено.

Звільнення за п. 7 ст. 40 КЗпП України
обов'язково погоджується з
профспілкою. Ця норма також була
виконана роботодавцем. Позивач даного
факту не заперечує, однак вказує у
позовній заяві, що із змісту рішення
профспілкового комітету заводу, на
його думку, не вбачається, що згоду на

У задоволенні позову просили
відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках появи на роботі
в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.1992 року, вирішуючи позови
поновлення на роботі осіб, трудовий
договір з якими розірвано за п.7 ст.40
КЗпП України, суди повинні мати на
увазі, що з цих підстав можуть бути
звільнені з роботи працівники за появу
на роботі у нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння
в будь-який час робочого дня, незалежно
від того, чи були вони відсторонені від
роботи, чи продовжували виконувати
трудові обов'язки. Для працівника з
ненормованим робочим днем час
знаходження на роботі понад
встановленої його загальну тривалість
вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або
наркотичне чи токсичне сп'яніння
можуть бути підтверджені як медичним
висновком, так і іншими видами доказів,
яким суд має дати відповідну оцінку.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 з 05.04.2012 року працював у
колійному ремонтно-механічному заводі
м.Дебальцеве державного підприємства
«Донецька залізниця» слюсарем
ремонтника 3-го розряду (а.с.4-5).

Наказом (розпорядження) від 28.03.2013 року
№4/ос ОСОБА_1 було звільнено з посади за
ст.40 п.7 КЗпП України у зв»язку з появою
в нетверезому стані на робочому місці.

Суд вважає, що факт перебування
позивача в нетверезому стані на
робочому місці знайшов своє
підтвердження в судовому засіданні,
оскільки він доведений показаннями
свідків та складеними актами, що були
досліджені судом в судовому засіданні.

Згідно з табелем обліку використаного
часу за березень 2013 року (а.с. 12-13) 05.03.2013
року ОСОБА_1 знаходився на роботі та 13
год. 15 хвил. є його робочим часом, проти
чого позивач не заперечував в судовому
засіданні.

Так, 05.03.2013 року відносно ОСОБА_1 було
складено акт про перебування близько 13
години 15 хвилин саме під час виконання
службових обов'язків на робочому місці
у нетверезому стані (а.с. 8). В акті
зазначено, що характерні ознаки, які
свідчили про нетверезий стан ОСОБА_1
були наступні: запах алкоголю із
ротової порожнини, хитка хода,
тримається не стійко, увага
привертається насилу, втрата контролю
над власною поведінкою (лаявся
нецензурною лайкою), мова змазана. Свій
стан ОСОБА_1 пояснив тим, що йому все
набридло й тому він вжив алкогольні
напої. Вказаний акт був складений
майстром ремонтної дільниці №2 ОСОБА_8,
мулярами ремонтної ділянки №2 ОСОБА_10
та ОСОБА_5, прибиральником виробничих
приміщень ОСОБА_6 та штукатуром
ремонтної ділянки №2 ОСОБА_7

Вказані особи були допитані судом в
судовому засіданні в якості свідків,
всі вони підтвердили вказані в акті
обставини, підтвердили факт
перебування ОСОБА_1 на робочому місті в
нетверезому стані, а також факт відмови
ОСОБА_1 від проходження медичного
огляду на стан алкогольного сп»яніння.
При цьому в показаннях свідків, які є
незацікавленими особами, відсутні
будь-які розбіжності, які б вплинули на
фактичні обставини справи.

Так, свідок ОСОБА_8 в судовому
засіданні показав, що 05 березня 2013 року
о 13 год. 15 хвл. він зайшов до слюсарного
цеху та побачив, що ОСОБА_1 перебуває у
стані алкогольного сп*яніння. Він
запропонував ОСОБА_1 пройти медичний
огляд на стан його сп»яніння, однак він
відмовився, про що був складений акт. А
також був складений акт про те, що він,
ОСОБА_1, перебуває в стані алкогольного
сп»яніння. Від надання пояснення
ОСОБА_1, також відмовився. А поки він
ходив до виконуючого обов*язки
директора повідомити про виявлений
факт, ОСОБА_1 залишив місце роботи, про
що був складений акт. Профспілковим
комітетом була надана згода на
звільнення ОСОБА_1 за перебування в
нетверезому стані. ОСОБА_1 був
звільнений після його видужання.

На питання учасників процесу показав,
що ОСОБА_1 був у цеху з ОСОБА_10, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7. При цьому ОСОБА_1 на їх
адресу виражався нецензурною лайкою,
зокрема на адресу ОСОБА_10. Про те що
ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного
сп»яніння свідчили такі факти: у нього
з порожнини рота був запах алкоголю,
хитка хода, невиразна мова. До цього
також були випадки, коли ОСОБА_1
знаходився у стані алкогольного
сп*яніння на робочому місці.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
показала, що 05 березня 2013 року в обідню
перерву у приміщенні для прийому їжі,
ОСОБА_1 знаходився у нетверезому стані.
Майстер ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_1
пройти медичний огляд, на що той
відмовився, а потім він самовільно
пішов з роботи.

На питання учасників процесу показала,
що від ОСОБА_1 було чутно запах
алкоголю і він шатався, ображав ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
показала, що ОСОБА_1 05 березня 2013 року
перебував у стані алкогольного
сп*яніння. Від ОСОБА_1 відчувався запах
алкоголю та він був збуджений, чіплявся
до ОСОБА_10. Це був не перший раз, що він
перебував на робочому місці в стані
алкогольного сп»яніння. Вона особисто
його попереджала, щоб він не пив на
роботі.

На питання учасників процесу показала,
що ОСОБА_1 вів себе зухвало в той день.
Вона підписувала акт, який складався
про перебування ОСОБА_1 в стані
алкогольного сп»яніння. Майстер ОСОБА_8
пропонував ОСОБА_1 пройти медичний
огляд, але ОСОБА_1 відмовився.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
показала, що 05 березня 2013 року до
обідньої перерви вона, ОСОБА_10, ОСОБА_6,
ОСОБА_5 знаходились в слюсарному цеху.
Там також був ОСОБА_1, який перебував в
стані алкогольного сп»яніння. У нього
була розв'язна мова, робив їм
зауваження про те, що вони палять. Потім
вони пішли у кімнату для прийому їжі,
ОСОБА_1 пішов за ними, хлопав дверима,
між ним і ОСОБА_10 виник конфлікт.
ОСОБА_10 пішла скаржитися ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
показала, що ОСОБА_1 часто приходив на
роботу у стані алкогольного сп*яніння,
майстер неодноразово робив йому
зауваження з цього приводу.

05 березня 2013 року ОСОБА_1 ображав їх, він
був у стані алкогольного сп*яніння,
шатався. Так, ОСОБА_6, ОСОБА_5 і вона були
на обідній перерві. Вони вийшли у
слюсарний цех, де був ОСОБА_1, він
попросив запалити, а потім почав
говорити про те, що він не зобов'язаний
працювати за 1000 грн. Вони пішли у
кімнату для прийому їжі, ОСОБА_1 пішов
за ними, говорив нісенітницю. Вони
сказали, щоб він уходив. Він почав
хлопати дверима, після чого вона
доповіла майстру ОСОБА_8 про те, що
ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані,
ображає її та вибиває двері. ОСОБА_8
зібрав комісію, щоб зафіксувати стан
ОСОБА_1 Був складений документ акт про
те, що ОСОБА_1 був у стані алкогольного
сп*яніння. ОСОБА_1 пропонували пройти
медичний огляд, однак він відмовився,
про що також склали акт. На засіданні
профспілкового комітету ОСОБА_1 на
надав будь-яких пояснень. Профспілка
надала згоду на його звільнення.

При цьому доводи позивача про те, що між
ним та жінками дільниці, на якій він
працює склались неприязні стосунки, а
ОСОБА_10 йому погрожувала
неприємностями, через що його й
звільнили суд до уваги не приймає,
оскільки за показаннями свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 саме ОСОБА_1 був
ініціатором конфлікту, ображав ОСОБА_10

Показання вказаних свідків також
узгоджуються с показаннями свідків
ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Так, свідок ОСОБА_13 в судовому
засіданні показала, 05 березня 2013 року
близько 13 год. слюсар-ремонтник ОСОБА_1
знаходився на робочому місці у
нетверезому стані. Він ображав муляра
ОСОБА_10, висловлювався нецензурною
лайкою. При цьому були присутні
працівники ремонтного цеху, а саме:
майстер ОСОБА_8, муляр ОСОБА_10,
прибиральник ОСОБА_6 та інші. Був
складений акт про те, що ОСОБА_1
знаходився у стані алкогольного
сп*яніння, де поставили підписи
робітники його ділянки. Також був
складений акт, про те, що ОСОБА_1
відмовився від проходження медичного
обстеження. Про вказані факти був
повідомлений й виконуючий обов»язки
директора заводу, мали зібрати
оперативну нараду й запросити ОСОБА_1
Однак ОСОБА_1 самовільно покинув робоче
місце, про що був складений акт. На
наступний день була проведена
оперативна нарада, на якій були
присутня вона, головний інженер,
ОСОБА_8, ОСОБА_1. На питання, чого ОСОБА_1
перебував у стані алкогольного
сп*яніння, він пояснив, що йому всі
набридли, тому він напився та вів себе
відповідним чином. Йому запропонували
дати пояснення, він нічого не написав.
Вони ж вирішили звернутися до
профспілки заводу за отриманням згоди
на звільнення ОСОБА_1. На засіданні
профспілки усі одностайно
проголосували за звільнення ОСОБА_1
Потім ОСОБА_1 був на лікарняному, а
після виходу на роботу був звільнений.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
показав, що 05 березня 2013 року він
виконував обов*язки директора
колійного ремонтно-механічного заводу
м.Дебальцеве. До нього звернувся
майстер ОСОБА_8 з доповідною запискою
про те, що ОСОБА_1 був у стані
алкогольного сп*яніння, ображав муляра
ОСОБА_10 Він розписав доповідну до
виконання на відділ кадрів. В той день
ОСОБА_1 залишив робоче місце, від
надання пояснень відмовився, про що
були складені відповідні документи
(акті про стан алкогольного сп*яніння,
та акт про факт залишення робочого
місця). Наступного дня була оперативна
нарада, на якій був присутній ОСОБА_1,
було прийнято рішення передати це
питання профспілці для надання згоди
на звільнення ОСОБА_1 Профспілкою було
надано згода на звільнення ОСОБА_1 й він
був звільнення після його виходу на
роботу після хвороби. Наказ на його
звільнення видав директор заводу.

На питання учасників процесу показав,
що особисто він ОСОБА_1 в той день не
бачив у стані алкогольного сп*яніння;
до нього за його викликом ОСОБА_1 не
з*явився, оскільки він залишив
підприємство.

Також в судовому засіданні
встановлено, що 05.03.2013 року ОСОБА_1 було
запропоновано пройти медичний огляд у
медичному закладі для визначення його
стану, від чого він відмовився, про що
був складений відповідний акт (а.с. 104).

На оперативній нараді ОСОБА_1 06.03.2013
року відмовився від дачі пояснень щодо
появи його в нетверезому стані на
робочому місці, що зафіксовано
відповідним актом (а.с. 40).

Відповідно до вимог п. 7 ст.40 КЗпП
України, розірвання трудового договору
з підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Засіданням профспілкового комітету
колійного ремонтно-механічного заводу
м.Дебальцеве 11.03.2013 року було
розглянуто вказане питання та надано
згоду на звільнення ОСОБА_1 з займаної
посади за п.7 ст.40 КЗпП України (а.с 102-103).

Згідно з табелем обліку використаного
часу за березень 2013 року (а.с. 12-13)
позивач ОСОБА_1 з 12.03.2013 року по 27.03.2013
року, включно ОСОБА_1 перебував на
лікарняному, а 28.03.2013 року, приставши до
роботи, був звільнений.

Доводи представника позивача про те, що
факт перебування ОСОБА_1 на робочому
місці 05.03.2013 року в стані алкогольного
сп»яніння не доведений, оскільки у
ОСОБА_1 не вилучали талони-попередження
з посвідчення (а.с.55-56), суд до уваги не
приймає, оскільки вказане посвідчення
стосується перевірки знань з питань
охорони праці та вилучення таких
талонів може мати місці при порушень чи
не дотриманні вимог саме з охорони
праці.

Таким чином, суд вважає, що порушень
чинного трудового законодавства при
звільненні позивача за п.7 ч.1 ст.40 КЗпП
України з боку відповідача допущено не
було, оскільки факт перебування ОСОБА_1
у нетверезому стані під час виконання
службових обов'язків підтверджено як
показаннями свідків, так і складеними
актами, від проходження медичного
огляду на стан алкогольного сп»яніння
позивач відмовився, 11 березня 2013 року
було отримано згоду від профсоюзного
комітету на звільнення ОСОБА_1 за появу
його на роботі в нетверезому стані, а
наказ про звільнення було видано 28
березня 2013 року, після виходу ОСОБА_1 на
роботу після лікарняного.

На підставі п.7 ст. 40 КЗпП України, п. 25
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 06.11.1992 року №9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» та,
керуючись ст.ст.213-215, 224-226 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
державного підприємства «Донецька
залізниця» про поновленні на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
Дебальцевським міським судом за
письмовою заявою відповідача про
перегляд такого рішення, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Дебальцевського
міського суду протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Дебальцевського

Міського суду
Ю.О.
Афанасьєва