У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко
С.О., Олійник А.С.,

розглянувши справу за позовом малого
приватного підприємства «Сокшін» до
ОСОБА_3 про розірвання договору про
спільну діяльність та визнання права
власності за касаційною скаргою
Луганської міської ради на ухвалу
судді апеляційного суду Луганської
області від 22 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року мале приватне
підприємство «Сокшін» звернулося до
суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що на підставі рішення
виконавчого комітету Луганської
міської ради від 30 квітня 1999 року №
111/4 йому під проектування, будівництво
та розміщення торгівельного
павільйону надано в оренду земельну
ділянку площею 0,0042 га по АДРЕСА_1. 17
червня 1999 року між ним та Луганською
міською радою укладено договір оренди
зазначеної земельної ділянки терміном
на 10 років. 1 квітня 2006 року між
ним та ОСОБА_3 укладено договір № 1 про
спільну діяльність, за умовами якого
сторони здійснюють спільну діяльність
щодо проектування та будівництва
торгівельного павільйону по АДРЕСА_1.
Грошові кошти на будівництво об'єкту
сторони вносять за необхідністю до
закінчення будівництва у рівних
частках.

Посилаючись на невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором № 1 про спільну діяльність
щодо внесення грошових коштів, просило
суд розірвати зазначений договір та
визнати за ним право власності на
торгівельний павільйон по АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду
Луганської області від 21 квітня
2009 року позов задоволено.

Розірвано договір № 1 про спільну
діяльність від 10 квітня 2006 року,
укладений між малим підприємством
«Сокшін» та ОСОБА_3

Визнано за малим підприємством
«Сокшін» право власності на
торгівельний павільйон по АДРЕСА_1.

Ухвалою судді апеляційного суду
Луганської області від 22 квітня 2013 року
відмовлено у відкритті апеляційного
провадження за апеляційною скаргою
Луганської міської ради на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 21 квітня 2009 року у справі за позовом
про розірвання договору про спільну
діяльність та визнання права власності

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати ухвалу судді апеляційного
суду Луганської області від 22 квітня 2013
року, мотивуючи свої вимоги порушенням
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті апеляційного
провадження, суддя апеляційного суду
виходив з того, що апеляційна скарга
органом місцевого самоврядування
подана після спливу одного року з
моменту проголошення оскаржуваного
рішення, що є підставою для
застосування ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

З таким висновком судді погодитись не
можна, оскільки він не ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України в
редакції, чинній на час ухвалення судом
першої інстанції судового рішення,
заяву про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Згідно із ч. 3 ст. 2 ЦПК України
провадження у цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справ.

Апеляційна скарга Луганської міської
ради на рішення Жовтневого районного
суду Луганської області від 21 квітня
2009 року подана 15 квітня 2013 року.

Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України
апеляційна скарга залишається без руху
також у випадку, якщо вона подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її
подала, не порушує питання про
поновлення цього строку, або якщо
підстави, вказані нею у заяві, визнані
неповажними. При цьому протягом
тридцяти днів з моменту отримання
ухвали особа має право звернутися до
апеляційного суду з заявою про
поновлення строків або вказати інші
підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в
зазначений строк або вказані нею
підстави для поновлення строку
апеляційного оскарження будуть
визнані неповажними, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті апеляційного
провадження.

Незалежно від поважності причини
пропуску строку апеляційного
оскарження апеляційний суд відмовляє у
відкритті апеляційного провадження у
разі, якщо апеляційна скарга прокурора,
органу державної влади чи органу
місцевого самоврядування подана після
спливу одного року з моменту
оголошення оскаржуваного судового
рішення.

Право сторін на апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції
передбачене ст. ст. 27, 31, ч. 1 ст. 292 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Відмовляючи у відкритті апеляційного
провадження, суд не врахував, що за
змістом абз. 3 ч. 3 ст. 297 ЦПК України його
положення застосовуються у разі, якщо
апеляційну скаргу подано після спливу
одного року з моменту проголошення
оскаржуваного судового рішення суду
першої інстанції прокурором, органом
державної влади чи органом місцевого
самоврядування у зв'язку із порушенням
інтересів держави або фізичних осіб
відповідно до ст. 45 ЦПК України. Однак
заявник - Луганська міська рада - подала
апеляційну скаргу не на захист прав і
інтересів інших осіб, а як особа, яка не
брала участі у справі, посилаючись на
те, що судом першої інстанції вирішено
питання про її права та обв'язки.

Таким чином, питання щодо строку
апеляційного оскарження має
вирішуватись відповідно до ст. 294,
абзаців 1, 2 ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

Отже, суддя апеляційної інстанції
дійшов помилкового висновку про
відмову у відкритті апеляційного
провадження на підставі абз. 3 ч. 3 ст. 297
ЦПК України, не розглянувши питання про
поважність причин пропуску строку на
апеляційне оскарження.

За таких обставин суддею апеляційної
інстанції постановлено ухвалу з
порушенням норм процесуального права,
тому оскаржувана ухвала відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України підлягає
скасуванню з передачею питання про
відкриття апеляційного провадження на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Луганської міської
ради задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду
Луганської області від 22 квітня 2013 року
скасувати, питання про відкриття
апеляційного провадження передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.П.Гончар

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

А.С. Олійник