Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2013 року
м. Донецьк

Пролетарський районний суд м. Донецька
в складі:

головуючого судді
Масендич В.В.

при секретарі
Крисановій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Орган опіки та піклування
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради "про визначення місця проживання
дитини" та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах
дітей Старобешівської районної
державної адміністрації «про
визначення місця проживання дитини»,
суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Пролетарського районного суду м.
Донецька з позовом до відповідача
ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та
піклування Пролетарської районної в м.
Донецьку ради "про визначення місця
проживання дитини", в обґрунтування
позову вказала, що у грудні 2012 року
відповідач забрав їх сумісну доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дитячого садку,
через деякий час після того, як вона
привела доньку у садок. На вимоги
позивача про повернення дитини
відповідач не реагує. З цього приводу,
як вказує ОСОБА_1 вона звернулася до
Органу опіки та піклування
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради, але ОСОБА_2 вів себе нахабно,
прибув до Органу без доньки та лише
повідомив, що в неї все гаразд й що він
її повертати не збирається. Також,
ОСОБА_1, як вона вказує у своєму позові,
зверталася й до правоохоронних органів
з цього приводу, але у прийнятті заяви
їй було відмовлено з посиланням на те,
що не встановлено порядок проживання
дитини з одним з батьків. Через деякий
час ОСОБА_1 додзвонилася на мобільний
телефон ОСОБА_2 та попросила дати
слухавку доньці, але донька почала з
нею розмовляти нецензурними словами,
при цьому ОСОБА_1 чула, що частину цих
слів їй казав батько, тобто відповідач
примушував дитину казати такі слова.
Також, позивач зазначає, що донька від
народження перебувала разом з нею, вона
жіночої статі, п'ятирічна, а тому
потребує виключно материнського
піклування та догляду. Позивач має
постійне місце проживання, добрі
житлові умови, самостійний заробіток,
раніше не судима, до кримінальної чи
адміністративної відповідальності не
притягувалася, хронічних захворювань
не має, на обліку у психоневрологічному
та інших диспансерах не перебувала і не
перебуває, характеризується позитивно.
Крім того, позивач у позові зазначила,
що їй відомо про наявність у ОСОБА_2 у
власності частини квартири його
батьків, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 але які там житлові умови на
теперішній час, позивачу невідомо.
Також, позивачу невідомо, чи перебуває
у власності у відповідача будь - яке
інше житло, а тому вважає, що свого
житла в нього у м. Донецьку не має.
Також, ОСОБА_1 посилається на те, що
ОСОБА_2 останній рік ніде не працював,
має судимість, не має повноцінної сім'ї,
а тому повноцінного виховання сумісній
доньки надати не зможе. 01.12.2012 року
ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з іншим
чоловіком, тобто має повноцінну сім'ю,
рівень її доходу за останні півроку
склав 17954,07 грн., а тому вважає, що має
змогу надати своїй доньці все
необхідне для нормального розвитку
дитини. Просила суд визначити місце
проживання дитини ОСОБА_3, 2007 року
народження разом з нею, матір'ю дитини
та зобов'язати відповідача ОСОБА_2
повернути їй доньку.

11 лютого 2013 року на адресу суду
надійшла зустрічна позовна заява
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у
справах дітей Старобешівської
районної державної адміністрації «про
визначення місця проживання дитини»,
яка була прийнята судом та об'єднана
разом з первісним позовом ухвалою суду
від 15.02.2013 року.

В обґрунтування свого зустрічного
позову ОСОБА_2 зазначив, що з 2005 року він
співмешкав з ОСОБА_1, від фактичних
шлюбних відносин в них народилася
донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. З червня 2012
року стосунки з ОСОБА_1 в нього
погіршилися, оскільки остання почала
приїздити додому у нетверезому стані,
неодноразово не ночувала вдома, при
цьому мотивуючи це тим, що знаходилася
в гостях. Коли ОСОБА_2 почав робити їй
зауваження, як він вказує у зустрічному
позові, вона зізналася, що в неї є інший
чоловік, після чого в них почалися
сварки. Фактично з червня 2012 року
ОСОБА_1 вдома не проживала, дитина при
цьому залишалася з відповідачем, тобто
зі своїм батьком. ОСОБА_2, як він
зазначає у позові, водив доньку до
дитячого садку, годував її, прав одяг, а
ОСОБА_1 самостійно відсторонилася від
виховання сумісної доньки. Крім того,
позивач за зустрічним позовом вказує,
що з грудня 2012 року до них додому ОСОБА_1
почала приводити різних чоловіків, які
погрожували йому та висловлювалися на
його адресу нецензурною лайкою у
присутності дитини. У зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 перестала проживати вдома,
ОСОБА_2 вирішив переїхати разом з
донькою до своєї матері, яка проживає
за адресою: АДРЕСА_1 й проживати окремо
від ОСОБА_1 Де на теперішній час
проживає ОСОБА_1 ОСОБА_2 невідомо,
оскільки за адресою: АДРЕСА_2 йому
достовірно відомо, що вона не проживає,
що підтверджується обстеженням умов
колишнього проживання його та ОСОБА_1,
яке було проведено у січні 2012 року.
Також, ОСОБА_2 у своєму позові зазначив,
що йому відомо, що мати дитини проживає
у свого співмешканця за адресою:
АДРЕСА_3 разом зі своєю донькою ОСОБА_4,
матір'ю співмешканця, а також ще двома
неповнолітніми дітьми. У вказаному
будинку не має комунальних зручностей.
Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що у
листопаді 2012 року ОСОБА_1 забрала
доньку з дитячого садка та відвезла за
місцем проживання свого співмешканця,
при цьому почала шантажувати ОСОБА_2
тим, що віддасть йому дитину лише тоді,
коли той знімиться з реєстраційного
обліку за адресою: .АДРЕСА_2. три дні
дитина проживала разом з матір'ю, а
потім ОСОБА_2 вмовив ОСОБА_1 привезти
доньку до дитячого садку. Коли він
забрав доньку з садку, то в голові у
дитини були воші, а на облич лишай,
дитина стала нервовою, схудла та погано
їла. Також, ОСОБА_2 зазначив, що впродовж
півроку мати дитини будь - якими
засобами ухилялася від виховання своєї
доньки, вдома не знаходилася, приїздила
лише на короткий час, весь інший час
вона їздила до своїх друзів, з якими
розважалася, а на зауваження ОСОБА_2
щодо того, щоб вона не палила у
присутності дитини, не кричала на неї,
не зловживала спиртними напоями,
ОСОБА_1 відповідала відмовою, мотивуючи
це тим, що вона - мати та знає, як
виховувати свою доньку. Після цього
ОСОБА_2, як він вказує, запропонував
ОСОБА_1 добровільно передати йому
доньку для виховання, однак остання
відмовилася. Він має постійне місце
проживання, спиртними напоями не
зловживає, за місцем проживання
характеризується позитивно, у будинку,
де він проживає разом зі своєю матір'ю
та донькою, створені усі необхідні
умови для нормального проживання та
повноцінного розвитку дитини. Мати
позивача за зустрічним позовом не
заперечує проти їх проживання у її
квартирі. Вважає, що доньці краще буде
проживати з ним, оскільки ОСОБА_1 своєю
поведінкою негативно впливає на процес
виховання дитини, тому просив суд
визначити місце проживання доньки
ОСОБА_3, 2007 року народження за його
місцем проживання: Донецька область,
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач за
первісним позовом та її представник
підтримали заявлені позовні вимоги та
просила їх задовольнити, надавши суду
аналогічні пояснення тим, що викладені
у позовній заяві, при цьому зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали та
просили у їх задоволенні відмовити,
пояснивши, що доводи, на які
посилається ОСОБА_2 у своєму позові є
надуманими та такими, що не
відповідають дійсності.

Відповідач за первісним позовом та
його представник у судовому засіданні
заявлені зустрічні позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та просили
їх задовольнити, позовні вимоги ОСОБА_1
не визнали у повному обсязі та просили
у їх задоволені відмовити, надавши суду
аналогічні пояснення тим, що викладені
у зустрічній позовній заяві.

Представник третьої особи за первісним
позовом Органу опіки та піклування
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради у судовому засіданні не
заперечувала проти задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 та визначення
місця проживання малолітньої ОСОБА_3,
2007 року народження, за місцем
проживання її матері за адресою:
.АДРЕСА_3

Представник третьої особи за
зустрічним позовом Служби у справах
дітей Старобешівської районної
державної адміністрації у судовому
засіданні вважав можливим визначити
місце проживання малолітньої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем
проживання її батька ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1, пояснивши, що при визначенні
місця проживання дитини необхідно
враховувати думку самої дитини, а
оскільки малолітня ОСОБА_3 виявила
бажання проживати разом з батьком, при
цьому, останнім створені усі необхідні
умови для її нормального життя та
розвитку та з урахуванням того, що
дитина проживає на теперішній час зі
своєю рідною бабусею ОСОБА_5 та батьком,
яких вона любить, необхідно визначити
місце проживання дитини саме з батьком.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, представника третьої
особи за первісним позовом, показання
свідків та перевіривши матеріали
справи, суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.
10 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 64 ЦПК України вказано,
що письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Частиною 2 тієї ж статті передбачено, що
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 141 Сімейного
кодексу України передбачено, що мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.150 СК України
батьки зобов'язані виховувати своїх
дітей, піклуватися про їхнє здоров'я,
фізичний, духовний, моральний розвиток,
навчання, готувати їх до самостійного
життя.

Відповідно до ст. 160 СК України,
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

За правилами ч.1 ст.161 СК
України якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися судом. При вирішенні
спору щодо місця проживання дитини
суд бере до уваги ставлення батьків
до виконання своїх батьківських
обов'язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

За приписами ст. 9
Конвенції про права дитини від 20
листопада 1989 року дитина не повинна
розлучатися з батьками всупереч
їхньому бажанню, за винятком випадків,
коли компетентні органи згідно з
судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Принцип 6 Декларації
прав дитини, за яким малолітня дитина
може бути розлучена зі своєю матір'ю
лише у винятковій ситуації не можна
тлумачити таким чином, що у матері
малолітньої дитини мається перевага
перед батьком при вирішенні питання
щодо визначення місця проживання
дитини, приймаючи до уваги рівність
прав обох батьків щодо дитини, що
витікає як зі ст.141 СК України, так зі
змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не
співпадає з поняттям «визначення місця
проживання», оскільки мати дитини у
разі визначення місця проживання
дитини з батьком не обмежена у своєму
праві на спілкування з дитиною, турботу
відносно дитини та участь у вихованні
дитини і може реалізувати свої права
шляхом домовленості з батьком дитини
щодо встановлення часу спілкування або
за рішенням органу опіки та піклування,
або за судовим рішенням. Обмеження у
цьому разі стосується тільки місця
проживання дитини до досягнення нею
віку 14 років.

Так, у судовому засіданні встановлено,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
фактичних шлюбних відносинах з 2005 року,
проти чого не заперечували сторони у
судовому засіданні.

Від фактичних шлюбних відносин в них
народилася дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується
наданою суду копією свідоцтва про
народження. (а.с.6)

Судом встановлено, що батько та мати
дитини ОСОБА_3, 2007 року народження,
проживають окремо, кожен з батьків
позитивно характеризується, про що
ними надані відповідні характеристики
(а.с.7,41,73,76)

При цьому, суд не приймає до уваги
громадську характеристику на ОСОБА_2
(а.с.72), яка була складена головою
комітету мікрорайону «Чулковка»
Пролетарського району м. Донецька 10
лютого 2013 року, оскільки вказана
характеристика була складена на особу,
яка не проживає у цьому мікрорайоні, а
також, як вбачається з її змісту,
характеристика складена зі слів
жильців вулиці Петлякова у м. Донецьку,
в той час, як у судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_2 проживає за
адресою: АДРЕСА_1

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1
працює у КЛПУ «ДОКТМО» та має
стабільний заробіток (а.с.10,11),
відповідач за первісним позовом також
офіційно працевлаштований на ТОВ
«Спеценергомонтаж» та має стабільний
заробіток. (а.с.110)

Також, у судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить будинок
АДРЕСА_2 що підтверджується наданою
суду копією договору купівлі н продажу
від 22.03.2004 року та копією Витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно. (а.с.13-14,15)

При цьому, у відповідності до акту
обстеження житлово - побутових умов від
16.01.2013 року за адресою: АДРЕСА_2
складеного головою комітету
мікрорайону «Чулковка» Пролетарського
району м. Донецька, у будинку на момент
обстеження ніхто не проживає, меблів не
має, дитячих та дорослих речей не має.
ОСОБА_1 вивезла з будинку меблі та речі,
а ОСОБА_2 вивіз диван та стіл. У будинку
не має світла, води. Каналізація не
працює. (а.с.108)

З наданого суду акту обстеження
житлово - побутових умов від 23.01.2013 року
№14 за адресою: АДРЕСА_3, складеного
головою комітету мікрорайону
«Сільський», вбачається, що ОСОБА_1
проживає за вказаною адресою у будинку,
який складається з чотирьох кімнат без
комунальних зручностей з водопроводом.
Разом з нею проживають її чоловік
ОСОБА_6, 1978 року народження та її донька
ОСОБА_4, 2003 року народження. Матеріальні
та житлово - побутові умови проживання
ОСОБА_1 гарні. (а.с.75)

У відповідності до наданої суду
копії свідоцтва про право власності на
житло від 12.03.1998 року та копії
технічного паспорту на квартиру,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, загальна площа квартири
становить 51,7 метрів квадратних та
складається з двох ізольованих кімнат.
Квартира обладнана водопостачанням
(горячим, холодним), каналізацією,
газопостачанням, централізованим
опаленням, телевізійною антеною
колективного користування. (а.с.36,37,38)

З акту обстеження житлово -
побутових умов від 21.01.2013 року сім'ї
ОСОБА_7, яка є рідною матір'ю ОСОБА_2,
проти чого не заперечували сторони у
судовому засіданні, за адресою: АДРЕСА_1
проживає ОСОБА_7 разом зі своїм сином
ОСОБА_2 та онукою ОСОБА_3, 2007 року
народження. Дитина проживає разом з
батьком та бабусею без реєстрації з
вересня 2012 року по теперішній час. (а.с.
40)

Крім того, у відповідності до Акту
обстеження умов проживання від 22.03.2013
року, складеного комісією у складі
керівника служби у справах дітей,
секретаря Новосвітської селищної ради
з метою виявлення місця та умов
проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
адресою: АДРЕСА_1 умови проживання
дитини добрі. В квартирі у наявності
усі необхідні меблі, чисто, багато
іграшок. Для розвитку, виховання дитини
умови створені. На час відвідування
вдома була бабуся ОСОБА_7 та онука
ОСОБА_3. дівчина жвава, розповіла про те,
як і де малює, грає, показала свої речі.
Взаємовідносини у сім'ї довірливі,
дитина дуже любить бабусю та батька,
про мати не розповідає. Також в ході
розмови з дівчинкою було встановлено,
що остання проживає у добрих умовах,
звикла до них і змінювати їх не бажає.
(а.с.111)

На підставі цього, службою у
справах дітей Старобешівської
райдержадміністрації 25 березня 2013 року
було надано висновок про можливість
проживання малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 раз ї її батьком ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.112)

Судом не приймається до уваги надана
суду копія акту обстеження житлово -
побутових умов проживання ОСОБА_1 від
28.11.2012 року, відповідно до змісту якого
вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та донька
ОСОБА_3, 2007 року народження. ОСОБА_2 ніде
не працює, продає майно сумісно нажите,
погрожує знищити майно, до будинку не
впускає, а тому ОСОБА_1 змушена
проживати разом з дітьми у своєї сестри
за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.16), а також
надані суду фотокартки у кількості 15
штук, надані відповідачем за первісним
позовом на підтвердження житлово -
побутових умов дитини (а.с.), оскільки
вказані у акті доводи спростовуються
наданими суду іншими письмовими
доказами, а фотокартки не були завірені
належним чином, а тому не є належними у
справі доказами.

Як вбачається з висновку Органу опіки
та піклування Пролетарської районної в
м. Донецьку ради від 21.10.2013 року № 01-11-1863
вбачається, що Орган опіки та
піклування, враховуючи біологічну
необхідність малолітньої дитини
проживати разом з матір'ю вважає
доцільним проживання малолітньої
ОСОБА_3, 2007 року народження з її матір'ю
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.130)

З наданих суду довідок дошкільних
закладів вбачається, що з 14.04.2010 року по
20.11.2012 року малолітня ОСОБА_3
відвідувала КДНЗ «Ясла - Садок № 346
«Гніздечко» м. Донецька, а з 24.12.2012 року
по теперішній час відвідує дошкільний
заклад «Малятко» Ново - світської
селищної ради. (а.с.74, 107)

Таким чином, в судовому
засіданні встановлено, що дитина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з листопада 2012 року
постійно проживає разом зі своїм
батьком - ОСОБА_2, до цього проживала
разом з батьком та матір'ю ОСОБА_1.

Позивачем за первісним
позовом належним чином та належними
доказами не обґрунтовано своє
заперечення щодо можливості
встановлення місця проживання доньки з
батьком, а її посилання на те, що дитина
має жіночу стать, а тому повинна
проживати разом з нею не
безпідставними, оскільки чинним
законодавством встановлені рівні
права та обов'язки батьків стосовно
дитини незалежно від її статі.

Крім того, позивачем за первісним
позовом у судовому засіданні не було
безспірно доведено та не були надані
належні докази того, що умови
проживання за адресою: АДРЕСА_3, де вона
на теперішній час проживає, однак не
зареєстрована за вказаною адресою у
встановленому законом порядку, разом з
ОСОБА_9 та своєю старшою донькою ОСОБА_4,
2003 року народження, є сприятливими для
нормального проживання та розвитку
малолітньої ОСОБА_3, 2007 року народження.

Згідно з міжнародними та
національними правовими нормами до
прав дитини належить, зокрема, право на
врахування її думки щодо питань, які
стосуються її життя. Зокрема,
відповідно до положень ст. 12 ч. І
Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про
права дитини»(ратифікована Україною 27
лютого 1991 р.), держави-учасниці
забезпечують дитині, здатній
сформулювати власні погляди, право
вільно висловлювати ці погляди з усіх
питань, що стосуються дитини, причому
поглядам дитини приділяється належна
увага згідно з її віком і зрілістю. З
цією метою дитині, зокрема, надається
можливість бути заслуханою в ході
будь-якого судового чи
адміністративного розгляду, що
стосується дитини, безпосередньо або
через представника чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства.

За нормами ст. 171 Сімейного
кодексу України думка дитини має бути
врахована при вирішенні питань, що
стосуються її життя.

З'ясовуючи обставини дотримання вимог
законодавства щодо встановлення місця
проживання малолітньої доньки ОСОБА_3,
2007 року народження, судом приймається
до уваги, що дитина більш схильна до
спілкування з батьком, тобто з ОСОБА_2, з
яким проводить більше часу, дитині
виповнилося на момент її опиту у
судовому засіданні 08.10.2013 року у
присутності спеціаліста шість років.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 суду пояснили,
що донька ОСОБА_3, 2007 року народження, на
теперішній час проживає зі своїм
батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, у
дівчинки з батьком склалися добрі
стосунки, батько створив для неї усі
необхідні умови для нормального
проживання та розвитку дитини,
піклується за неї, водить до дитячого
садку. Дитина дуже любить свого батька.
При цьому свідки пояснили, що коли у
гості до дівчинки приїжджала її мати
ОСОБА_1, дитина до неї не ніякого
інтересу не виявляла, а сама мати
вживала спиртні напої та навіть не
погралася з дитиною, після чого поїхала
до м. Донецьку.

Аналізуючи вищевикладене та надані у
сукупності докази, суд приходить до
висновку про необгрунтованість
первісних позовних вимог ОСОБА_1 про
визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за її
місцем проживання, оскільки позивачем
за первісним позовом та її
представником у судовому засіданні не
було надано доказів того, що за адресою
проживання ОСОБА_1 створені усі
необхідні умови для нормального життя
та розвитку малолітнього дитини, крім
того, з урахуванням думки самої
малолітньої ОСОБА_3, яка виявила
бажання проживати разом з батьком,
тобто з ОСОБА_2 за місцем його
проживання, а також з урахуванням того,
що при визначенні місця проживання
малолітньої ОСОБА_3 за місцем
проживання відповідача за первісним
позовом, дитина буде проживати зі своїм
рідним батьком та зі своєю рідною
бабусею, тобто з особами, які є для неї
рідними та до спілкування з якими вона
звикла, в той час, як ОСОБА_1 на
теперішній час проживає зі своїм
чоловіком ОСОБА_9, з яким малолітня
ОСОБА_3, як було встановлено у судовому
засіданні, ніколи не проживала, що може
негативно вплинути на її психічний
стан та подальший психологічний
розвиток дитини, суд вважає за доцільне
визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
місцем проживання її батька ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1, відмовивши ОСОБА_1 у
задоволенні її позовних вимог у
повному обсязі.

Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України, питання щодо розподілу
судових витрат, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для їх розподілу, оскільки такі
вимоги не заявлялися.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 81,82, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Орган опіки та піклування
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради "про визначення місця проживання
дитини" - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: Служба у справах дітей
Старобешівської районної державної
адміністрації «про визначення місця
проживання дитини» - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем проживання її
батька ОСОБА_2, 1962 року народження, за
адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.В. Масендич