АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Першотравневого
районного суду міста Чернівці від 23
вересня 2013 року,

встановила:

В липні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом.

Просило стягнути з відповідача на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 28 024 гривні 21 копійки.

Посилалося на те, що 12 квітня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір. Відповідно
до умов вказаного договору ОСОБА_1
отримала кредит в розмірі 1246 гривень 77
копійок зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12
відсотків на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Внаслідок неналежного виконання умов
вищевказаного договору станом на 19
червня 2013 року утворилася
заборгованість перед банком в сумі 28 024
гривні 21 копійка, в тому числі: 1246
гривень 77 копійок заборгованості за
кредитом, 7317 гривень 9 копійок
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 366 гривень 60
копійок заборгованості по комісії за
користування кредитом, 17 283 гривні 04
копійки пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, 500
гривень штрафу (фіксована частина), 1310
гривень 68 копійок (процентна ставка).

Заочним рішенням Першотравневого
районного суду міста Чернівці від 23
вересня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить заочне рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Посилається на те, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що 12 квітня 2007
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір.
Відповідно до умов вказаного договору
ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 1246
гривень 77 копійок зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12
відсотків на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Внаслідок неналежного виконання умов
вищевказаного договору станом на 19
червня 2013 року утворилася
заборгованість перед банком в сумі 28 024
гривні 21 копійка, в тому числі: 1246
гривень 77 копійок заборгованості за
кредитом, 7317 гривень 9 копійок
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 366 гривень 60
копійок заборгованості по комісії за
користування кредитом, 17 283 гривні 04
копійки пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, 500
гривень штрафу (фіксована частина), 1310
гривень 68 копійок (процентна ставка).

Строк звернення з позовною заявою про
захист свого порушеного права у банку
сплив 10 квітня 2013 року.

Однак з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна.

Так, за змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи
рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і це
вірно встановлено судом першої
інстанції 12 квітня 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір. Відповідно до умов
вказаного договору ОСОБА_1 отримала
кредит в розмірі 1246 гривень 77 копійок
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12 відсотків на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідно до пункту 5 умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
термін позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кретитом, винагороди,
неустойки, пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю п'ять років( а.с. 39).

Внаслідок неналежного виконання умов
вищевказаного договору станом на 19
червня 2013 року утворилася
заборгованість перед банком в сумі 28 024
гривні 21 копійка, в тому числі: 1246
гривень 77 копійок заборгованості за
кредитом, 7317 гривень 9 копійок
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 366 гривень 60
копійок заборгованості по комісії за
користування кредитом, 17 283 гривні 04
копійки пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, 500
гривень штрафу (фіксована частина), 1310
гривень 68 копійок (процентна ставка).

Судовий наказом від 7 липня 2008 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість в сумі 3461
гривня 37 копійок, яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 1246
гривень 80 копійок, заборгованості по
процентам в сумі 366 гривень 60 копійок,
заборгованості по комісії, 330 гривень 38
копійок пені.

Таким чином станом на 5 липня 2013 року
заборгованість ОСОБА_1 становить 23 752
гривні 90 копійок, що складається з
заборгованості по відсотках в сумі 7 317
гривень 9 копійок, заборгованості по
пені в сумі 14 479 гривень 39 копійок,
штрафу в сумі 1589 гривень 82 копійки,
комісії в сумі 366 гривень 60 копійок.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК
України).

З матеріалів справи вбачається, що
сторони не заявляли клопотання про
застосування строку позовної давності.

Відмовляючи в позові в зв'язку з
спливом строку позовної давності суд
першої інстанції керувався
положеннями пункту 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,

При цьому суд не врахував, що пункт 7 ч. 11
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Вказана правова позиція зазначена в
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року за позовом
кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Суд першої інтенції також не врахував,
що згідно з частиною другою статті 4 ЦК
України основним актом цивільного
законодавства України є Цивільний
кодекс України. Актами цивільного
законодавства є також інші закони
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та цього Кодексу.
Якщо суб'єкт права законодавчої
ініціативи подав до Верховної Ради
України проект закону, який регулює
цивільні відносини інакше, ніж цей
Кодекс, він зобов'язаний одночасно
подати проект закону про внесення змін
до Цивільного кодексу України. Поданий
законопроект розглядається Верховною
Радою України одночасно з відповідним
проектом закону про внесення змін до
Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що в процесі прийняття
спеціального закону - Закону України
«Про внесення змін до Закону України
"Про захист прав споживачів"» від 1
грудня 2005 року, N 3161-IV, яким стаття 11
вказаного Закону було доповнена
положенням про те, що кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, - зміни до ЦК України
Верховною Радою України не
розглядалися та не приймалися,
стосовно спірних правовідносин норми
спеціального закону не можуть
конкурувати з нормами основного акту
цивільного законодавства.

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому його слід скасувати та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
ОСОБА_1 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 23 752 гривні 90
копійок, до складу якої входить з
заборгованості по відсотках в сумі 7 317
гривень 9 копійок, заборгованості по
пені в сумі 14 479 гривень 39 копійок,
штрафу в сумі 1589 гривень 82 копійки,
комісії в сумі 366 гривень 60 копійок.

Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України у
справі слід провести розподіл судових
витрат.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4
Закону України «Про судовий збір»
встановлено розмір судового збору за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру 1 відсоток ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно підпункту 8 пункту 1 частини 2
статті 4 Закону за подання до суду
апеляційної скарги на рішення суду
встановлено розмір судового збору - 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, іншої заяви
і скарги, а у разі подання позовної
заяви майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Із платіжного доручення №BOJ61804W9 від 21
червня 2013 року вбачається, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» за подання до суду
позовної заяви сплатив судовий збір в
сумі 280 гривень 24 копійки (а.с.22)

Із платіжного доручення №PROM4BAPJ5 від 4
жовтня 2013 року вбачається, що апелянт
за подання до суду апеляційної скарги
сплатив судовий збір в сумі 140 гривень 12
копійок (а.с.59).

З мотивувальної частини рішення
вбачається, що колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
на суму 23 752 гривні 90 копійок, що
становить 84,76 відсотки від загальної
суми позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» слід
стягнути 237 гривень 53 копійок судового
збору в рахунок відшкодування витрат
по сплаті судового збору за подання до
суду позовної заяви та 118 гривень 76
копійок в рахунок відшкодування витрат
по сплаті судового збору за подання до
суду апеляційної скарги, в всього
судових витрат на суму 356 гривень 59
копійок.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Першотравневого
районного суду міста Чернівці від 23
вересня 2013 року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 23 752 (двадцять три тисячі сімсот
п'ятдесят дві) гривні 90 копійок, до
складу якої входить з заборгованості
по відсотках в сумі 7 317 (сім тисяч
триста сімнадцять) гривень 9 копійок,
заборгованості по пені в сумі 14 479
(чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят
дев'ять) гривень 39 копійок, штрафу в
сумі 1589 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят
дев'ять) гривень 82 копійки, комісії в
сумі 366 (триста шістдесят шість) гривень
60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 356
(триста п'ятдесят шість) гривень 59
копійок в рахунок відшкодування витрат
по сплаті судового збору за подання до
суду позовної заяви та апеляційної
скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: