Справа № 266/3502/13-ц
Провадженя№ 2/266/1195/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.12.2013
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

при секретарі Зіберовій К.О.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому зазначив, що з 2004 року
намагається стягнути з ОСОБА_3 надані
ним їй за договором позики від 02.03.1999 р.
грошові кошти. З цього приводу він
звернувся до суду, рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 25.12.2008 р. його позовні вимоги було
задоволено. На протязі тривалого часу
йдуть судові процеси оскільки
відповідач відмовляється добровільно
повернути запозичені гроші. Для
ініціювання нових судових процесів
відповідач безперервно вигадає
неправдиві факти, надає суду
сфальсифіковані документи, подає
необґрунтовані заяви, скарги, позови
які в жодному разі не були задоволені
судом, чим принижує його як людину. Всі
дії відповідача унеможливлюють
виконання рішення суду щодо повернення
боргу і наносять йому моральну шкоду,
що спричиняє погіршення його здоров'ю.
Моральну шкоду, яка полягає в
погіршенні його здоров'я, а саме
постійних головних болях,
запаморочення, хиткістю при ходьбі,
пригніченому настрою, відсутністю
інтересу до життя, постійних думках про
безкарність відповідача, занепокоєння
відчуття страху смерті, підвищеній
дратівливістю, запальністю, швидкій
стомлюваності, постійному відчутті
слабкості, зниженні пам'яті,
неуважності уваги, стійкій безсонні,
він оцінив в 50000грн. Крім цього він в
минулому шахтар, ліквідатор наслідків
аварії ЧАЕС, на 70 % втратив професійну
працездатність та постійно
знаходиться на лікуванні. Дії
відповідача погіршують його і так
важкий стан здоров'я. Просив суд
стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму
моральної шкоди у розмірі 50000грн.

Позивач до суду не з'явився, надавши
заяву про розгляд справи за його
відсутності, в якій просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 до суду
не з'явилася, хоча про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, причини неявку суду не
повідомила.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надавши заву про розгляд
справи за її відсутності, проти
задоволення позову заперечувала.

Представник відповідача ОСОБА_1
позовні вимоги не визнала у повному
обсязі та заперечувала проти їх
задоволення, зазначивши, що позов
обґрунтовано ст. ст. 13, 15, 16 ЦК України,
але ці норми встановлюють право
громадянина на захист прав при певних
обставинах та у певний спосіб, щодо
підстав звернення з даним позовом, то
вони в позові відсутні. Крім того
зазначила, що позивач надав суду докази
на підтвердження моральної шкоди, а
саме медичні документи в яких
міститься висновок про причинний
зв'язок між станом здоров'я позивача та
органічним розладом особистості,
отриманим під час ліквідації наслідки
ЧАЕС. Вважає позов необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню.

Суд вислухав представника відповідача,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Донецької області
№22/1252/08 від 25.12.2008 р. позовні вимога
ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 суми
боргу, пені, індексації та
відшкодування моральної задоволено
частково, та стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 сума боргу у розмірі
155800 грн. та пеня у розмірі 15000 грн., а
всього 170800 грн.( а. с. 2-3)

Як вбачається з виписки з історії
хвороби стаціонарного хворого № 2247
ОСОБА_2 поступив 19.11.2012 р. на
стаціонарне лікування в 2-ге відділення
ОКПНБ-МПЦ м. Донецька, повторно
протягом року за направленням після
огляду лікаря консультативної
поліклініки МПЦ у зв'язку з вираженою
симптоматикою, затяжною тривалістю
захворювання, неефективністю
амбулаторного лікування, неможливістю
перебування в домашній обстановці.
Страждає на ряд захворювань. Протягом
перебування на стаціонарному
лікуванні в відділенні на протязі
лікування скаржився на постійні
головні болі, запаморочення, шат кість
при русі, пригнічений настрій,
відсутність інтересу до життя,
постійні думки про вже існуючи тяжкі
захворювання, а також ще можливо не
виявлені лікарями , неспокій, відчуття
страху смерті, дратівливість,
запальність, бистра втома, постійне
відчуття слабкості, зниження пам'яті,
не уважність уваги, стійка безсоння.
Клінічний прогноз визначається різко
вираженим зниженням життєдіяльності
організму, що сталося в результаті
органічного розладу особистості по
змішаному
(депресивно-іпохондрическому) типу,
отриманого під час УЛПА на ЧАЕС що
проявилося вираженими органічними
розладами, зі зростанням особистих
змін, депресивними проявами помірного
ступеню тяжкості, емоційною
нестійкістю, зниженням адаптивних
ресурсів особистості, на фоні тяжкої
соматичної та неврологічної патології,
та що привело до утруднення
спілкування, участі в трудовій
діяльності, контролю за своєї
поведінкою, соціальній та трудовій
дезадаптації (а. с. 4-5).

Згідно довідки МСЕК про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках потреби у
додаткових видах допомоги №048777 від
10.01.2013 р. ОСОБА_2 встановлено друга
група інвалідності зі ступеню втрати
професійної працездатності у
відсотках 70 % безстроково на підставі
акту № 63 з 10.01.2013 р. ( а. с. 6).

Згідно посвідчення серія НОМЕР_1,
ОСОБА_2 є особою, яка постраждала
внаслідок чорнобильської катастрофи (
а. с. 7)

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 від
01.10.2001 р. ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, має
право на пільги встановлені
законодавством України для ветеранів
війни інвалідів війни ( а. с. 7) .

Згідно виписки з медичної карти
амбулаторного хворого медико -
психологічного центру обласної
клінічної психоневрологічної лікарні,
№ 1930 від 31.10.2013 р. ОСОБА_2 протягом
тривалого часу страждає на ряд
захворювань , не дивлячись нс
безперервне підтримуюче лікування,
стан залишається нестабільним. З 19.11.12
року по 25.12.12 р. знаходився на
стаціонарному лікуванні у відділенні
№2 ОКПНБ-МПЦ м. Донецька, після виписки
з відділення у зв'язку з закінченням
курсу лікування значних поліпшень
стану здоров'я не настало. Після
виписки був оглянутий МСЕК, визнано
інвалідом 2 групи безстроково. Стан
залишився нестабільним, отримував
підтримуюче лікування. Дане
погіршення помічає з літа того часу,
пов'язує з психотравмуючою ситуацією
особистого характеру - порушення
особистих цивільних прав. У зв'язку з
погіршенням стану здоров'я після
огляду психіатром був направлений на
денний стаціонар. У відділенні на
протязі лікування стан пацієнта був
середньої тяжкості, скаржився на
постійні головні болі, запаморочення,
шат кість при русі, пригнічений
настрій, відсутність інтересу до
життя, постійні думки про вже існуючи
тяжкі захворювання, а також ще можливо
не виявлені лікарями , неспокій,
відчуття страху смерті, дратівливість,
запальність, бистра втома, постійне
відчуття слабкості, зниження пам'яті,
не уважність уваги, стійка безсоння.
Був нетовариським, надавав перевагу
одиноцтву, з навколишніми спілкувався
неохоче. Був зафіксовано на
психотравмуючій ситуації, порушенні
його цивільних прав, пригнічень.
Виписано з відділення у зв'язку з
закінченням курсу лікування, без
значних поліпшень. Рекомендовано
реабілітаційне - відновлюване
лікування амбулаторно.

Таким чином з наданих позивачем
доказів вбачається, що погіршення
здоров'я відбулося внаслідок отримання
УЛПА на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої їй
внаслідок порушення її прав. Яка
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Як вбачається з позовної заяви позивач
просить зтягнути 50000 грн. моральної
шкоди, що полягає у погіршені його
здоров'я внаслідок безпідставної
невивлати відповідачем суми боргу за
вказаним рішенням суду.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до положень п. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
25.05. 2001 року № 5 «Про судову практику в
правах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору
провідшкодування
моральної(немайнової) шкоди
підлягають: наявністьтакої
шкоди, протиправність діяння
її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням
заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій
сумі чи в якій матеріальній формі
позивач оцінює заподіяну йому шкоду та
з чого він при цьому виходить, а
також інші обставини, що мають
значення для вирішення спору.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна особа
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до положень п. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
25.05. 2001 року № 5 Відповідальність
заподіювача шкоди без вини може мати
місце лише у випадках, спеціально
передбачених законодавством.

Оцінивши подані позивачем докази в їх
сукупності суд приходе до висновку, що
позивач не довів, що моральна шкода (ті
наслідки на які посилається позивач)
заподіяна саме протиправними діями
відповідача та знаходиться у
причинному зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 ЗУ
"Про судовий збір", судові витрати
відповідно до ст. 88 ЦПК України
покладаються на державу.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», ст. 23, 268, 1167, 1168 ЦК,
ст. 6, 10, 60, 213-215 ЦПК,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування моральної шкоди -
відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області в м. Маріуполі, через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, у разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Шишилін О. Г.