Єдиний унікальний номер 205/5249/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2013 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої судді
Остапенко Н.Г.

при секретарі
Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровська цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровський завод
металоконструкцій ім..І.В. Бабушкіна»
про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 19 червня 2013 року звернувся до
суду з позовом, в обґрунтування
позовних вимог зазначив, що будівля
гуртожитку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 є власністю на підставі плану
приватизації від 30.08.1996 р. робочий
гуртожиток був йому переданий та
включений в статутний капітал. Позивач
зареєстрував право власності на
гуртожиток АДРЕСА_1, що підтверджується
витягом з реєстрації прав власності на
нерухоме майно від 08.11.2007року і
являється законним власником АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 та його
неповнолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
проживає в даному житловому приміщенні
на підставі заяви від 30.05.2006р, ОСОБА_2,
електрозварювальника, в якій він
просив позивача поселити строком на
один рік в гуртожиток. Згідно резолюції
на даній заяві відповідачу було
дозволено поселитись в АДРЕСА_1.

На підставі вищезазначеної заяви між
позивачем та відповідачем був
укладений Договір №13/12-99 найма
житлової площі в гуртожитку від 09.01.2012
р, та відповідачі заселились в
кімнатуАДРЕСА_1 в якій проживають на
даний час.

Згідно п.1.5. договору найма передбачено,
що житлова площа надається тимчасово,
строком на 1 рік.

На підставі абз.6 п.7.1 договору найма,
договір найму може бути розірваний
Наймотодавцем в односторонньому
порядку якщо Наймач припинив трудові
відносини з Наймотодавцем.

21.06.2012 р. Наказом №95 АК ОСОБА_2 був
звільнений по п.4 ст.40 КЗпП України за
прогули без поважних причин.

В подальшому, згідно п.7.2 Договору найма
« При розірванні договору Наймач
зобов'язаний звільнити в строк 10
календарних днів займану житлову
площу»

13 липня 2012 року ОСОБА_2 було передано
повідомлення №442-О-17 від 12.07.2012 р. про
звільнення житлової площі в АДРЕСА_1 в
строк до 22 липня 2012 р. Дане повідомлення
відповідач відмовився отримувати в
підтвердження чого був складений акт
від 13.07.2012 р в.о. начальника ЖКУ
Тетерущенко М.Д., швейцаром Яремко О.В.,
Заремба М.І.

По закінченню встановленого терміну
п.7.2. Договору найма , відповідач
займану площу в АДРЕСА_1 не звільнив та
продовжує проживати на даний час.

В подальшому позивач 02.10.2013 р. уточнював
позовні вимоги і просив виселити
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1 який
виступає в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2 із кімнати
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення

В судовому засіданні представник
позивача підтримав уточнені позовні
вимоги і просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, суду пояснив,
що він працював у позивача на посаді
електрозварювальника, та був
звільнений 21.06.2012 р. Наказом №95 АК на
підставі п.4 ст.40 КЗпП України за
прогули без поважних причин із
займаної посади. Також просив в
задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав в повному обсязі.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, відповідачів,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню по
наступних підставах.

Судом встановлено, що на підставі
плану приватизації від 30.08.1996 р. робочий
гуртожиток був переданий позивачу та
включений в його статутний капітал. В
зв'язку з чим позивач зареєстрував
право власності на гуртожиток АДРЕСА_1,
що підтверджується витягом з
реєстрації прав власності на нерухоме
майно від 08.11.2007року і являється
законним власником АДРЕСА_1 (а.с.14-15,16)

Згідно розпорядження № 370 від 16.12.2004
року ОСОБА_2 був прийнятий до
Публічного акціонерного товариства
«Дніпропетровський завод
металоконструкцій ім..І.В. Бабушкіна»
на посаду електрозварювальника на
автоматичні та полу автоматичні машини
зборо-зварювальний цех №1(а.с. 24-26)

На підставі заяви від 30.05.2006р, ОСОБА_2,
який був прийнятий на посаду
електрозварювальника, та договору
найма житла, відповідачу було
дозволено поселитись в АДРЕСА_1 строком
на один рік (а.с.7).

09.01.2012 року між позивачем та
відповідачем був укладений Договір
№13/12-99 найма житлової площі в
гуртожитку, у зв'язку із чим
відповідачі заселились в
кімнатуАДРЕСА_1 в якій проживають на
даний час.(а.с.8-9)

Згідно п.1.5. договору найма передбачено,
що житлова площа надається тимчасово,
строком на 1 рік.

На підставі абз.6 п.7.1 договору найма,
договір найму може бути розірваний
Наймотодавцем в односторонньому
порядку якщо Наймач припинив трудові
відносини з Наймотодавцем.

21.06.2012 р. Наказом №95 АК ОСОБА_2 був
звільнений по п.4 ст.40 КЗпП України за
прогули без поважних причин.(а.с.10)

В подальшому, згідно п.7.2 Договору найма
« При розірванні договору Наймач
зобов'язаний звільнити в строк 10
календарних днів займану житлову
площу»

13 липня 2012 року ОСОБА_2 було передано
повідомлення №442-О-17 від 12.07.2012 р. про
звільнення житлової площі в АДРЕСА_1 в
строк до 22 липня 2012 р. Дане повідомлення
відповідач відмовився отримувати в
підтвердження чого був складений акт
від 13.07.2012 р в.о. начальника ЖКУ
Тетерущенко М.Д., швейцаром Яремко О.В.,
Заремба М.І. (а.с.11,12,13)

Відповідно до ст. 127 ЖК України для
проживання робітників у період роботи
можуть використовуватись гуртожитки.

У відповідності до ст. 132 ЖК України,
відповідач підлягає виселенню з
гуртожитку без надання йому іншого
житлового приміщення, оскільки
працівники підприємств, які поселилися
в гуртожитку в зв'язку з роботою, може
бути виселено без надання іншого
жилого приміщення у разі звільнення за
власним бажанням без поважних причин.

Відповідно до ст. 124 ЖК України
робітники і службовці, що припинили
трудові відносини з підприємством,
установою, організацією підлягають
виселенню з службового жилого
приміщення з усіма особами, які з ними
проживають, без надання іншого жилого
приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК України
сезонні, тимчасові працівники і особи,
що працювали за строковим трудовим
договором, які припинили роботу, а
також особи, що вчились у навчальних
закладах і вибули з них, підлягають
виселенню без надання іншого жилого
приміщення з гуртожитку, який їм було
надано у зв'язку з роботою чи навчанням.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене та
аналізуючи здобуті по справі докази,
суд приходить до висновку, що
відповідачі займають кімнату АДРЕСА_1
самовільно , без правових підстав і
тому суд вважає, що вимоги позивача
законні, обґрунтовані і підлягають
задоволенню у зв'язку з чим відповідачі
підлягають виселенню із зазначеного
гуртожитку.

Керуючись, ст. ст. 321, 391 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 71-72, 124, 132
Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 60,
88, ч. 2 ст. 197, 212, 213-215, 218, ч. 1 ст. 224, ст. ст.
225, 226 Цивільно-процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Дніпропетровський завод
металоконструкцій ім..І.В. Бабушкіна»
про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ІПН:НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:
НОМЕР_2 із кімнати АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення..

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дніпропетровський завод
металоконструкцій ім.. І.В.Бабушкіна»
судові витрати у розмірі 114,70 коп. у
рівних частках з кожного..

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя:
Н.Г. Остапенко