Справа № 450/4449/13-ц Провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2013 р. суддя Пустомитівського
районного суду Львівської області
Мусієвський В.Є., при секретарі Гук
О.П., розглянувши заяву про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Пустомитівського
районного суду Львівської області
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя. Ухвалою
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 27.12.2013 року
провадження у цій справі було відкрито.

Разом із подачею позову до суду
позивачем було подано заяву про
забезпечення позову у цій справі
шляхом заборони проводити будь-які
реєстраційні дії та накладення арешту
на майно зареєстроване на відповідачку
ОСОБА_2, а саме житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1, земельні ділянки
(ділянка1 площею 0,0255 га, кадастровий
номер :01:003:0007, ділянка 2 площею 0,0507
га кадастровий номер :01:003:0008)
загальною площею 0,0762 га, призначені для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, розташовані в АДРЕСА_2 та
автомобіль марки «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1.

Свої вимоги мотивує тим, що
відповідачка має можливість вчиняти
нотаріальні дії по перереєстрації
спірного майна та його відчуження, що в
подальшому може унеможливити
виконання прийнятого по справі
рішення.

У відповідності до вимог ст.151 ч.1 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Статтею 151 ч.3 ЦПК
України передбачено, що забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити
виконання рішення суду. Згідно вимог
ст.152 ч.1 п.2 ЦПК України одним з видів
забезпечення позову є заборона вчиняти
певні дії.

Заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до вимог
ст.153 ч.1 ЦПК України.

Проаналізувавши вимоги позивача, суд
приходить до висновку про відмову в
забезпеченні позову з наступних
підстав.

Відповідно до п. 4 ППВСУ «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Окрім того, згідно положень ст. 60 ЦПК
України, котрі підлягають застосуванню
і при розгляді заяви про забезпечення
позову, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Всупереч цим вимогам,
заява не містить належного
обґрунтування необхідності
застосування обраного позивачем виду
забезпечення позову, а також того, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення у цій
справі.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення або отримання копії
такої.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи.

СуддяВ. Є. Мусієвський