АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Морозов М.О.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Махлай Л.Д.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 20 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 20 листопада 2013 року в
порядку забезпечення позову накладено
арешт на автомобіль марки Chevrolet Aveo 4, 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, виконання ухвали покладено на
ВДВС Святошинського районного
управління юстиції у м. Києві.

22 листопада 2013 року ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просила її
скасувати та постановити нову ухвалу
про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову. В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказала, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152
ЦПК України забезпечення позову
допускається лише шляхом накладення
арешту на майно, що належить
відповідачеві і знаходиться у нього
або інших осіб. Також апелянт вказала,
що на даний час є власником спірного
автомобіля, так як продала його 08
грудня 2012 року ОСОБА_4, що
підтверджується довідкою-рахунком №
89868. На думку апелянта, суд першої
інстанції вказаній обставині належної
оцінки не дав, а тому безпідставно
наклав арешт на майно, яке належить
особі, яка не бере участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

04 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив
визнати автомобіль марки Chevrolet Aveo 4, 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, стягнути з
ОСОБА_1 на мою користь вартість Ѕ
частини вказаного автомобіля у сумі 36
500 грн., визнати право власності на
вказаний автомобіль за ОСОБА_1,
зобов'язати ОСОБА_1 надати технічний
паспорт на автомобіль і договір
купівлі-продажу автомобіля.

Того ж дня ОСОБА_2 подав заяву, у якій в
порядку забезпечення позову просив
накласти арешт на легковий автомобіль
марки Chevrolet Aveo 4, 2008 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, і
заборонити ОСОБА_1 використання
вказаного автомобіля.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався ст.ст. 152
ЦПК України та виходив з того, що
неприйняття заходів забезпечення
позову може призвести до негативних
наслідків щодо можливого ускладнення
судових процесуальних дій і виконання
рішення суду у майбутньому, а позов
слід забезпечити шляхом накладення
арешту на спірний автомобіль. Також суд
першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 на
даний час немає права власності на
спірний автомобіль, а тому вимога про
заборону його використання задоволена
бути не може.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з п.п.1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб; забороною
вчиняти певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно з довідкою-рахунком від 08 грудня
2012 року автомобіль марки Chevrolet Aveo 4, 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, продано ОСОБА_4 (а.с. 16).

Судом першої інстанції було
встановлено, що спірний автомобіль уже
не належить ОСОБА_1, однак при цьому не
взято до уваги, що арешт може бути
накладено лише на майно, яке належить
відповідачеві, і не перевірено за ким
на даний час зареєстровано право
власності на вказаний автомобіль в
органах ДАІ.

З огляду на викладене, ухвала
Святошинського районного суду м. Києва
від 20 листопада 2013 року підлягає
скасуванню в частині задоволення заяви
ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на автомобіль марки
Chevrolet Aveo 4, 2008 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, з направленням
зазначеного питання на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1
ст. 312, ст.ст. 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 20 листопада 2013 року в
частині задоволення заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на автомобіль марки Chevrolet Aveo 4, 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, - скасувати та передати
зазначене питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді