Справа №568/832/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

В складі:

Головуючий суддя:
Прачук Л.І.

При секретарі судового засідання:
Дубнік О.В.

За участю:

представників позивача: адвоката
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

представників відповідача:
ОСОБА_3, ОСОБА_4

третьої особи:
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Радивилів цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
Трипілля», за участю третьої особи, що
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_5 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди заподіяної в
дорожньо-транспортній пригоді

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача на його
користь заподіяну йому матеріальну
шкоду в сумі 17683 грн.34 коп. і моральну
шкоду в сумі 2000 грн., витрати на
проведення оцінки вартості заподіяної
майнової шкоди та судовий збір. В
обґрунтування позову посилається на
те, що в результаті ДТП, яка сталася з
вини водія ОСОБА_5, який керував
трактором Т-150 К д.н.з.НОМЕР_1, що
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
Трипілля», йому була заподіяна згадана
шкода. Відшкодувати шкоду в
добровільному порядку відповідач
відмовляється. Майнова шкода була
заподіяна при наступних обставинах:
09.11.2012 року о 13 год. 00 хв. на 4 км+850 м а/д
«Савчуки-Козин-Ситне» в с.Зарічне
Радивилівського району водій ОСОБА_5
керуючи трактором Т-150 К д.н.з.НОМЕР_1 і
виїжджаючи з прилеглої території
(території току) на головну дорогу, не
переконавшись, що це буде безпечно і не
створить перешкоди або небезпеки іншим
учасникам руху, не дав дороги водію
автомобіля марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_4
ОСОБА_7, який рухався по головній
дорозі, допустив зіткнення в
результаті чого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження. Водій
ОСОБА_5 на момент скоєння ДТП керував
належним відповідачу трактором Т-150К
перебуваючи в трудових відносинах з
останнім. Вина ОСОБА_5 в скоєнні ДТП
доводиться постановою Радивилівського
районного суду про притягнення його до
адмінвідповідальності за ст. 124
КУпАП..Моральну шкоду обґрунтовує тим,
що він зазнав душевних страждань через
пошкодження його власного майна. Він та
члени його сім'ї значний час не могли
користуватися автомобілем, було
порушено його буденне життя, створено
моральний, побутовий та психологічний
дискомфорт.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 в процесі розгляду
справи збільшив позовні вимоги і
просить стягнути з відповідача 27539,27
грн. в т.ч. 23095,51 грн. - майнова шкода,
2000грн. -моральна шкода, 500 грн. - витрати
на оцінку майна, 1692,80 грн. - витрати на
проведення судово-медичної експертизи
і 250,96 грн. - сплаченого судового збору.
Дав покази в межах заявлених позовних
вимог.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1
збільшені позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. Показав, що водій
ОСОБА_5 порушив вимоги Правил
дорожнього руху, тому сталася згадана
ДТП. Позивачу завдано матеріальної і
моральної шкоди, яку вважає доведеною.
ОСОБА_5 на момент скоєння ДТП перебував
в трудових відносинах з відповідачем
по справі. Власником автомобіля є ТзОВ
«Агрофірма Трипілля», який і повинен
відшкодувати шкоду відповідно до вимог
чинного законодавства. В добровільному
порядку відповідач відмовляється це
зробити.

Представник відповідача ТзОВ
«Агрофірма Трипілля» ОСОБА_4 позовні
вимоги визнав частково. Показав, що
факт ДТП мав місце, відповідач по
справі є власником транспортного
засобу, а ОСОБА_5 на час скоєння ДТП був
їх працівником. Вважає, що розмір
заподіяної майнової шкоди є значно
завищений, поскільки автомобіль був в
занедбаному стані, недоглянутий,
корпус прогнив. Крім того вважає, що в
даній ДТП є і вина представника
позивача ОСОБА_2, який був за кермом, а
саме перевищення швидкості руху. Проте
працівники ДАІ не зафіксували даний
факт. Пояснив, що батькам позивача він
пропонував грошову допомогу, однак
вони відмовились.

Представник відповідача директор ТзОВ
«Агрофірма Трипілля» ОСОБА_3 позову не
визнав. Вважає позовні вимоги
недоведеними і просить в позові
відмовити. Не заперечує, що ТзОВ
«Агрофірма Трипілля» є власником
трактора Т-150 К д.н.з.НОМЕР_1 і той факт,
що ОСОБА_5 на час скоєння ДТП 09.11.2012 року
перебував в трудових відносинах з
відповідачем. Разом з тим в разі
задоволення позовних вимог в частині
стягнення майнової шкоди просить
вирішити питання про передачу
відповідачу пошкодженого автомобіля
ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_4, який має певну
цінність.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково. Показав, що факт ДТП 09.11.2013
року дійсно мав місце. В той час він
перебував в трудових відносинах з ТзОВ
«Агрофірма Трипілля», працював
трактористом. Але вважає, що автомобіль
ВАЗ 21099 їхав з перевищенням швидкості.

Заслухавши сторін, дослідивши
представлені сторонами письмові
докази суд встановив наступне:

Повідомлення по факту даної ДТП
внесено до ЄРДР за № 0000136 від
26.03.2013 року. Постановою слідчого від
31.03.2013 року кримінальне провадження по
справі закрите в зв»язку з відсутністю
складу кримінального правопорушення
передбаченого ч.1ст.286 КК України.(а.с.7)

Вина ОСОБА_5 у скоєнні згаданої дорожно
- транспортної пригоди доводиться
постановою судді Радивилівського
районного суду від 07.05.2013 року про
притягнення ОСОБА_5 до
адмінвідповідальності за 124 КУпАП
України. З даної постанови вбачається
доведеною вина ОСОБА_5 в скоєнні
згаданої дорожньо-транспортної
пригоди однак адміністративне
провадження стосовно нього закрите у
зв'язку із закінченням строків
притягнення до адміністративної
відповідальності. Постанова набрала
законної сили і сторонами не
оскаржувалася в апеляційному порядку.
. (а.с.8)

Трактор Т-150 К д.н.з. НОМЕР_1
належить на праві власності ТзОВ
«Агрофірма Трипілля». На даний
транспортний засіб відсутній
страховий поліс цивільно-правової
відповідальності.

На час скоєння адміністративного
правопорушення ОСОБА_5 перебував в
трудових відносинах з відповідачем.

Відповідно до ч.1ст.1172 ЦК України
юридична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним трудових (службових)
обов»язків.

Відповідно до ч.2ст.1187 ЦК України
шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Аналогічне зазначено в п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6:
не вважається володільцем джерела
підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка управляє
джерелом підвищеної небезпки у зв»язку
з трудовими відносинами з володільцем
цього джерела (шофер, машиніст,
оператор тощо).

ТзОВ «Агрофірма Трипілля» є
належним відповідачем по справі як
власник джерела підвищеної небезпеки і
він повинен відшкодувати заподіяну
шкоду.

За клопотанням відповідача по справі
призначалася судова авто товарознавча
експертиза. Згідно висновку №2529
судової автотоварознавчої експертизи
ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21099,
реєстраційний номер НОМЕР_4 на момент
ДТП (без врахування пошкоджень
отриманих під час ДТП) становить 23095
грн. 51 коп.. Вартість відновлювального
ремонту даного автомобіля виходячи з
даних про автомобіль отриманих під час
експертного огляду 05.11.2013 року
становить 30708 грн. 22 коп..(а.с.63-81).

Відповідно до П.15 постанови Пленуму
ВССУ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року №4 якщо
пошкоджений транспортний засіб не може
бути відновленим або вартість його
відновлювального ремонту з
врахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження. Таким
чином розмір матеріального збитку
завданого власнику автомобіля
становить 23095 грн. 51 коп.. І ця сума
збитку підлягає до відшкодування.

В обґрунтування позову в частині
моральної шкоди позивач посилається на
душевні страждання, які він зазнав в
результаті пошкодження його майна. Суд
знаходить позов в цій частині також
обґрунтованим і доведеним. Відповідно
до ч.1п.4 ст.23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
якщо моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких особа зазнала у
зв»язку із знищенням чи пошкодженням
її майна. При цьому суд враховує
тривалість цих страждань - від дня
пошкодження майна (автомобіля) 09.11.2012
року до дня розгляду справи минуло
понад рік, позивач не міг
використовувати дане майно за
призначенням.

В п.15 згаданої вище Постанови Пленуму
ВССУ від 01.03.2013 року №4 зазначено, що
порядок відшкодування заподіяної
шкоди регламентовано ст..30 Закону
№1961-ІУ і транспортний засіб вважається
фізично знищеним, якщо його ремонт є
технічно неможливим чи економічно
необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу згоден
із визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою
витрати на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди.

Виходячи з висновку судової авто
товарознавчої експертизи автомобіль
ВАЗ 21099 є фізично знищеним транспортним
засобом. Позивач погодився з даним
висновком експертизи і на підставі
висновку збільшив розмір позовних
вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
запереченні на позов заявив вимогу про
передачу відповідачу пошкодженого
транспортного засобу в разі
задоволення позовних вимог.

Згідно п.14 згаданої вище Постанови
Пленуму ВССУ суд, ухвалюючи рішення про
стягнення на користь потерпілого
відшкодування вартості майна, що не
може використовуватися за
призначенням, але має певну цінність, з
врахуванням принципу диспозитивності
за заявою заподіювача шкоди одночасно
повинен вирішити питання про передачу
цього майна після відшкодування
збитків особі, відповідальній за шкоду.

Суд знаходить можливим і обґрунтованим
задовільнити заяву відповідача і
передати йому пошкоджене майно після
відшкодування заподіяних збитків.

До стягнення також підлягають сплачені
позивачем судові витрати по справі в
межах задоволеного позову в т.ч.
витрати на проведення експертизи і
сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст.1167,1166,1172,1187 ЦК України,
Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки»,
ст..ст.10,11,62,212,213,ч.1п.1ст.205 ЦПК України
суд

Вирішив:

Позов задовільнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Трипілля»
(юридична адреса: 35523 с.Зарічне
Радивилівського району Рівненської
області код 34463741) на користь ОСОБА_6 27539
(двадцять сім тисяч п»ятсот тридцять
дев»ять) грн. 27 коп. в т.ч.: 23095 грн.51 коп. -
майнова шкода, 2000 грн. - моральна шкода,
500 грн. - витрати на оцінку майна, 1692 грн.
80 коп. - витрати на проведення
судово-товарознавчої експертизи, 250
грн. 96 коп. - сплачений судовий збір.

Після відшкодування заподіяних
збитків ОСОБА_6 легковий автомобіль
марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_4, як фізично
знищений транспортний засіб, передати
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Трипілля»
.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
шляхом подання в 10-денний строк
апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк
апеляційної скарги рішення набирає
законної сили по закінченню цього
строку, а при поданні апеляційної
скарги рішення набирає законної сили
по закінченню розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення буде виготовлено
31.12.2013 року.