У х в а л а

23 грудня 2013 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Гримич М.К.,

Карпенко С.О.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу
освіти Високопільської районної
державної адміністрації Херсонської
області, Архангельської
загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- ОСОБА_4, про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із вказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що з 1990 року працювала
на посаді вчителя фізкультури в
Аргангельській загальноосвітній школі
І-ІІІ ступенів. 14 серпня 2012 року була
звільнена з роботи на підставі п. 4 ч. 1
ст. 40 КЗпП України. Вважаючи звільнення
незаконним, просила поновити її на
роботі, стягнути середній заробіток за
час вимушеного прогулу та відшкодувати
моральну шкоду.

Рішенням Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
15 березня 2013 року позов задоволено.

Скасовано наказ № 60 від 14 серпня 2012
року відділу освіти Високопільської
районної державної адміністрації про
звільнення ОСОБА_3 та поновлено її на
роботі на посаді вчителя фізкультури
комунального закладу Архангельської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
Високопільської районної ради
Херсонської області.

Стягнуто з районного відділу освіти
Високопільської районної державної
адміністрації Херсонської області на
користь ОСОБА_3 середній заробіток за
час вимушеного прогулу у сумі 14 575,54 грн
та 500 грн у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 15 квітня 2013
року рішення Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від
15 березня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 липня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 15 квітня 2013 року залишено
без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 липня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, яка здана на пошту 28
листопада 2013 року. Одночасно просить
поновити строк подання заяви про
перегляд судового рішення, посилаючись
на поважність причин його пропущення.

Клопотання підлягає задоволенню,
оскільки наведені заявником обставини
свідчать про пропущення строку подання
заяви з поважних причини.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 березня 2012 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 8 вересня 2011 року,
якою справу направлено на новий
розгляду до суду першої інстанції;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 березня 2010
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14 січня 2009 року, якою справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 7 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті. Тому на
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 березня 2012
року та ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 березня 2010
року не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 квітня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду м. Києва від 6 грудня
2012 року у справі про визнання
незаконним звільнення, зміну
формулювання причин звільнення,
стягнення сум та відшкодування
моральної шкоди.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 «Про судову практику
застосування ст.ст. 353-360 ЦПК України»
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Зміст заяви та додане до неї судове
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 квітня 2013
року, на яке заявник посилається як на
приклад неоднакового застосування
одних і тих самих норм матеріального
права, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України,
містить різні підстави та зміст
позовних вимог і різні фактичні
обставини у порівнянні з судовим
рішенням, про перегляд якого просить
заявник.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що заявник не надав різних за
змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції, за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення
строку для подання заяви про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 липня 2013 року
задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк для подання
заяви про перегляд зазначеного
судового рішення.

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
відділу освіти Високопільської
районної державної адміністрації
Херсонської області, Архангельської
загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимого щодо предмета
спору, - ОСОБА_4, про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди до
провадження Верховного Суду України за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 липня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С.Ткачук Судді: В.П.Гончар
М.К.Гримич С.О.Карпенко І.М.Фаловська