Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року Новоазовський
районний суд Донецької області у
складі:

судді
Безрук Т. В.,

при секретарі
Нуйкіной В. М., Ясиненко Л. В.,

за участю представників сторін
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Новоазовську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
права спільної сумісної власності на
житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
вказаним позовом до відповідача,
зазначивши в обґрунтування своїх
позовних вимог, що з 09.08.1989 року по 07.06.2013
року перебувала з відповідачем ОСОБА_4
у зареєстрованому шлюбі. За час
перебування у шлюбі ними був
побудований житловий будинок АДРЕСА_1,
правовстановлюючі документи на який
оформлені на ім'я відповідача. У
вказаному будинку вони обидва
зареєстровані та проживала всі ці роки.
В травні 2013 року при зустрічі з
відповідачем вони обговорили питання
щодо розділу будинку, відповідач
погоджувався сплатити їй грошову
компенсацію вартості її частки в
будинку, проте до теперішнього часу
цього не виконав, а потім взагалі
повідомив, що ділити нема чого,
оскільки будинок належить лише йому.

Просила визнати за нею та
відповідачем право спільної сумісної
власності на вказаний житловий будинок
в рівних частках по ? частині за кожним.

В судовому засіданні представник
позивача адвокат ОСОБА_1 підтримала
позовні вимоги позивача з зазначених у
позовній заяві підстав, просила їх
задовольнити. Судові витрати зі сплати
звіту про експертну оцінку нерухомого
майна просила віднести за рахунок
позивача.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
оскільки спірний житловий будинок був
побудований виключено за гроші батьків
відповідача, позивач ніякої участі в
його будівництві ні грошима, ні власною
працею не приймала, тому і не має права
на цей будинок.

Суд, вислухавши в судовому
засіданні представників сторін,
допитавши свідка, дослідивши письмові
матеріали справи і давши оцінку
добутим доказам в їх сукупності, вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі, виходячи
з наступного.

Судом з копії рішення
Новоазовського районного суду від
07.06.2013 року встановлено, що сторони з
09.08.1989 року перебували у
зареєстрованому шлюбі. Вказаним
рішення суду шлюб між сторонами
розірвано (а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва про право
власності на споруду від 11.01.1999 року
вбачається, що ОСОБА_4 на праві
власності належить житловий будинок,
розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 48).

Відповідно звіту про експертну
оцінку нерухомого майна від 30.11.2013 року
вартість зазначеного житлового
будинку загальною площею 78,9 кв.м,
житловою площею 43,3 кв.м з
господарськими спорудами становить
202109 гривень (а.с. 64-84).

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні показала, що була подругою
батьків відповідача, у зв'язку з чим їй
відомо, що участі у будівництві
спірного будинку ніхто окрім батьків
відповідача не приймав.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині і чоловікові на праві спільної
сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст.63 СК України, дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст.70 СК України і ч.2 ст.372 ЦК
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Суд, проаналізувавши добуті у
судовому засіданні докази, приходить
до висновку, що житловий будинок
АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя позивача
ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4, оскільки
останній набув право власності на
нього перебуваючи в зареєстрованому
шлюбі з позивачем.

Суд вважає, що не є слушними
заперечення представника відповідача,
що позивач не має права на спірний
житловий будинок, оскільки не приймала
ніякої участі в його будівниці,
оскільки це не знайшло свого
підтвердження належними та
допустимими доказами в судовому
засіданні. А одні лише свідчення свідка
ОСОБА_5 в тій частині, що будинок
будувався виключно за гроші батьків
відповідача, на думку суду, не є
належним доказам на підтвердження цих
обставин.

Враховуючи зазначене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі, і визнає
за позивачем та відповідачем право
спільної сумісної власності на
вказаний житловий будинок в рівних
частках по ? частині за кожним.

На підставі ст. 88 ЦПК України,
враховуючи, що вартість спільного
житлового будинку становить 202109
гривень, а суд стягує з відповідача на
користь держави судовий збір в сумі 1010,
55 гривень, а з позивача стягує 781, 14
гривень з урахуванням сплачених нею
при подачі позову 229, 41 гривні т(а.с. 2).

Керуючись ст.ст.10,60,61,79,88,209,213-215 ЦПК
України, ст.ст.60,62,63,70 Сімейного кодексу
України, ст.372 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання права спільної сумісної
власності на житловий будинок -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право
спільної сумісної власності на
житловий будинок загальною площею 78,9
кв.м., житловою площею 43,3 кв.м з
господарськими спорудами до нього,
розташований по АДРЕСА_1, в рівних
частках по ? частині за кожним з них.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
держави судовий збір в сумі 1010 (одна
тисяча десять) гривень 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в сумі 781 (сімсот
вісімдесят одну) гривню 14 копійок.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Донецької області через Новоазовський
районний суд протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя