Справа №490/5036/13-ц 23.12.2013 23.12.2013 23.12.2013
Провадження №22-ц/784/4115/13
Суддя першої інстанції - Прохоров П.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 рудня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем - Шпонарською О.Ю.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 25 листопада 2013 року по
цивільній справі

за позовом

ОСОБА_2

до

Комунального підприємства
«Експлуатаційне лінійне управління
автодоріг»

(надалі - КП «ЕЛУ автодоріг»)

про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки фактичного
розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до КП «ЕЛУ автодоріг» про
стягнення середнього заробітку за
весь час затримки фактичного
розрахунку при звільненні.

Позивач зазначав, що з 2008 року працював
у відповідача електромеханіком 5-го
розряду дорожньо-мостової дільниці, 14
грудня 2011 року був звільнений з
займаної посади. Рішенням Апеляційного
суду Миколаївської області від 25
грудня 2012 року було змінено дату його
звільнення з 14 грудня 2011 року на 20
грудня 2011 року та зобов'язано
відповідача виплатити йому заробітну
плату за вказаний період.

Посилаючись на те, що заробітна плата
за період з 14 грудня 2011 року по 20 грудня
2011 року відповідачем була виплачена
лише 27 грудня 2012 року, позивач просив
стягнути з КП «ЕЛУ автодоріг» середній
заробіток за несвоєчасний розрахунок
при звільненні у розмірі 30 441,30 грн. за
період з 20 грудня 2011 року по 26 грудня 2012
року.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 25 листопада 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
посилаючись на незаконність
оскаржуваного рішення, просив його
скасувати та задовольнити його позов в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом з 2008 року
ОСОБА_2 перебував в трудових
відносинах з КП «ЕЛУ автодоріг» та
працював електромеханіком 5-го розряду
дорожньо-мостової дільниці, наказом
директора КП «ЕЛУ автодоріг» від 14
грудня 2011 року за №55/1 його було
звільнено з займаної посади на
підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку з скороченням штату.

При звільненні ОСОБА_2 підприємством з
ним було проведено повний розрахунок з
виплати належних йому всіх сум і спору
щодо їх розміру не існувало.

Не погодившись із звільненням, ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відповідача про поновлення його на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Апеляційного суду
Миколаївської області від 25 грудня 2012
року скасовано рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 18
вересня 2012 року та ухвалено нове, яким
змінено дату звільнення ОСОБА_2 з
роботи в КП «ЕЛУ автодоріг» відповідно
до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 14 грудня 2011
року на 20 грудня 2011 року, зобов'язано КП
«ЕЛУ автодоріг» виплатити ОСОБА_2
заробітну плату за період з 14 по 20
грудня 2011 року включно, в задоволенні
вимог ОСОБА_2 до КП «ЕЛУ автодоріг» про
поновленні на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відмовлено (а.с.12-13).

У зв'язку з вказаним рішенням, 26 грудня
2012 року в трудову книжку позивача
зроблено відповідний запис, а 27 грудня
2012 року виплачено заробітну плату з 14
грудня по 20 грудня 2011 року, спір про її
розмір між сторонами відсутній
(а.с.14-15).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

З урахуванням встановленого та
положень вищевказаних норм, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відсутність порушення строків
розрахунку при звільненні та вини
підприємства, а також відсутність
спору щодо розміру належних всіх сум
ОСОБА_2 від КП «ЕЛУ автодоріг» при
звільненні, тому обґрунтовано відмовив
у задоволенні позову.

Посилання на недійсність запису в
трудовій книжці від 14 грудня 2011 року на
увагу суду не заслуговують, оскільки
таке не є підставою для стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують обґрунтованих висновків
суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 25 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:
Судді: