У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

25 грудня 2013 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») до
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
управління державної міграційної
служби в Чернігівській області, орган
опіки та піклування Чернігівської
районної державної адміністрації
Чернігівської області, про примусове
виселення мешканців з житла, яке є
предметом іпотеки та зняття з
реєстраційного обліку, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 25 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 23 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ПАТ «Універсал Банк»
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що в
житловому будинку по АДРЕСА_1, який
перебуває в іпотеці ПАТ «Універсал
Банк» та на який за рішення
Чернігівського районного суду від 1
березня 2013 року, яке набрало законної
сили, звернуто стягнення в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором, зареєстровані та проживають
відповідачі. 11 червня 2013 року ПАТ
«Універсал Банк» звернулося до
мешканців будинку з вимогою про
добровільне виселення та зняття з
реєстрації за адресою спірного
будинку, але на сьогоднішній день
відповідачі добровільно виселитись та
знятися з реєстрації відмовляються. За
таких обставин стає неможливим
подальша реалізації іпотечного майна
та виконання рішення суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення боргу за кредитним
договором.

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 25
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 23 жовтня 2013
року, позовні вимоги ПАТ «Уніеврсал
Банк» задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
з житлового будинку по АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
банку, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ «Універсал Банк», суди попередніх
інстанцій, дослідивши докази в справі й
давши їм належну правову оцінку, дійшли
обґрунтованого висновку та правильно
виходили з того, що банком дотримано
встановлений ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» порядок повідомлення
відповідачів про добровільне
звільнення будинку, на який звернуто
стягнення в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
а права малолітніх дітей виселенням не
порушено, оскільки останні були
вселені в житло, яке є предметом
іпотеки, після укладання іпотечного
договору.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 25
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Чернігівської області від 23
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

О.В. Ступак