суді першої інстанції: Виниченко
Л.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача -
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 5 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року позивач ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що останні чотири
роки вона самостійно утримує спільну
дитину, яка проживає з нею. Відповідач
від виконання свого обов'язку щодо
утримання дитини ухиляється,
добровільно матеріальну допомогу на
утримання дочки не надає. У зв'язку з
чим просила стягнути з відповідача
аліменти на утримання доньки за
минулий період з травня 2010 року по
травень 2013 року у сумі 37370 грн., а також
аліменти в твердій грошовій сумі в
розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 17
червня 2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 5 листопада 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволені частково,
стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на
утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 17
червня 2013 року і до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення є
необґрунтованим, судом неповно
з'ясовані обставини, які мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
обставини, які суд вважав
встановленими недоведені.

В судове засідання ОСОБА_4 не з'явилася,
про день та час розгляду повідомлена
належним чином, подала до суду заяву, в
якій просила розглянути справу у її
відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
проти апеляційної скарги заперечували
і просили рішення як законне і
обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи,
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 11 вересня 1999 року по 21 жовтня 2008
року, від якого мають спільну дитину
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом
з матір»ю.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Судом установлено, що відповідач
постійно ніде не працює, має мінливий
дохід.

За правилами ст.184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

За таких обставин, та, враховуючи
положення ст.184 СК України, за
правилами якої якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі, суд обґрунтованого дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог в частині визначення аліментів в
твердій грошовій сумі.

Крім того, суд з огляду на вимоги ст.182
СК України, встановивши всі обставини,
врахувавши матеріальне становище
платника аліментів, який, будучи
працездатним, ніде не працює, має
мінливий дохід, а також обов'язок обох
батьків утримувати свою дитину,
визначив розмір аліментів на рівні 650
грн. щомісяця.

Надані позивачем розрахунки її витрат
необхідних для нормального
матеріального забезпечення
малолітньої доньки не є
обґрунтованими, належними та
допустимими доказами не підтверджені.

Крім того, за правилами норм
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, суд при
визначенні розміру аліментів повинен
враховувати не лише матеріальне
становище дитини, а і стан здоров»я,
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів непрацездатних батьків, інші
обставини, що мають значення для
справи.

Що стосується посилань в апеляційній
скарзі на хворобливий стан здоров»я
дитини, що відповідно потребує
додаткових витрат на ліки, то колегія
суддів вважає, що такі посилання не
можуть бути прийняті в якості підстав
для скасування оскаржуваного рішення,
оскільки позивач не позбавлена
можливості за певних умов звернутися
до відповідача з вимогою про стягнення
додаткових витрат на дитину.

Згідно із ст.191 СК України аліменти за
минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач подасть суду докази того,
що він вживав заходи щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження факту ухилення
відповідача від сплати коштів на
утримання дитини, позивачем у
передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України
порядку позивачем суду не надано.

Виходячи із змісту ст.191 СК України, та
за відсутності доказів звернення
позивача до різних органів з метою
одержання аліментів з відповідача
протягом останніх трьох років, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про бездоказовість
позовних вимог про стягнення аліментів
за минулий час.

До таких висновків, суд дійшов з
дотриманням законодавства щодо
всебічності й повноти з'ясування
дійсних обставин справи, прав та
обов'язків сторін в даних
правовідносинах, належної правової
оцінки наданих сторонами в справі
доказів та норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на їх правильність, не
містять у собі посилань на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, а доводи про
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, спростовуються
наявними в її матеріалах та
дослідженими в судовому засіданні
доказами. За таких обставин підстав для
скасування оскаржуваного рішення
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 5 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: