Справа № 1519/2-1044/11
№пр.2/521/2797/13
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2013 року Малиновський районний
суд м.Одеси у складі:
головуючого судді -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача: КП «ОМБТІ та РОН», про
визнання договору купівлі - продажу
недійсним, про визнання дійсним
договору купівлі - продажу, виселення,
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
квартиру, за позовом ОСОБА_3 до
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
права власності, суд-
До Малиновського районного суду
м. Одеси, 18.01.2007 року, звернулась ОСОБА_2
із позовною заявою до ОСОБА_3 про
визнання права власності на квартиру,
зобов'язання зареєструвати право
власності на квартиру, зазначаючи, що
20.09.2005 року купила у ОСОБА_4 квартиру
АДРЕСА_1 за усним договором
купівлі-продажу. У зв'язку з
відсутністю на день укладення
правочину усіх необхідних
правовстановлювальних документів,та,
як наслідок, відсутності можливості
для укладення нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу,
ОСОБА_4 посвідчила довіреність, в тому
числі й з правом розпорядження
вказаною квартирою, на ім'я позивача -
Після придбання вказаної квартири
у вказаній квартирі була здійснена
реконструкція та ремонт на кошти
позивача, в результаті якої була
збільшена площа квартири та покращені
побутові умови. Вказані будівельні
роботи були проведені артіллю
відповідача - ОСОБА_3 У зв'язку з
проведеною реконструкцією, позивачка
не мала можливості оформити право
власності на спірну квартиру на своє
імя, та, враховуючи необхідність
легалізації проведеної реконструкції,
погодилась на пропозицію ОСОБА_3
оформити права власності на вказану
квартиру на його ім'я, однак за умови
подальшого переоформленням спірної
квартири на ім'я ОСОБА_2
08.12.2005 грудня між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
був укладений договір купівлі-продажу,
за яким ОСОБА_2 діюча від імені ОСОБА_4
продала ОСОБА_3 вказану квартиру.
Посилаючись на те, що відповідачем були
порушені домовленості, позивач,
керуючись ст.ст. 328, 346 ЦК України
просила визнати за нею право власності
на вказану квартиру, а також
зобов'язати КП «ОМБТІ» зареєструвати
право власності на вказаною квартиру
У процесу розгляду справи позовні
вимоги ОСОБА_2 неодноразово
уточнювались. Відповідно до остаточних
вимог, викладених у заяві від 26.04.2011
року (т.2 а.с. 60) ОСОБА_2 просила суд
визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4
і ОСОБА_3 08 грудня 2005 року, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_1,
недійсним як укладений під впливом
обману; визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 дійсним;
виселити ОСОБА_5 з усіма сумісно
проживаючими особами з квартири
На підтвердження своїх вимог ОСОБА_2
просила суд допитати у якості свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, та надала в якості доказів
копію договору купівлі-продажу від
13.03.2004 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_11,
зареєстрованого в реєстрі за №3072, між
ОСОБА_12 та ОСОБА_4, на якому, за
твердженням позивачки, власноручно
ОСОБА_4 було нанесено напис: «Я получила
от ОСОБА_13 15 000 у.е. за АДРЕСА_1.
Претензий не имею». Також позивачкою
було надано до суду оригінал розписки
від 17.09.2006 року, відповідно до тексту
якої ОСОБА_3 ніби то визнавав, що
власницею спірної квартири є ОСОБА_2 На
підтвердження своєї позиції вона
посилалася ще й на те, що в неї
зберігаються оригінали
правовстановлюювальних документів на
спірну квартиру, в тому числі договір
купівлі-продажу квартири від 08.12.2005,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
та її представник позовні вимоги
підтримали повністю та просили суд їх
Відповідач ОСОБА_3 та його представник
з позовними вимогами ОСОБА_2 не
погодилися та просили відмовити у їх
Відповідач ОСОБА_5 та його представник
з позовними вимогами не погодились та
просили відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2
Представники відповідача Малиновської
районної адміністрації м.Одеси та
третьої особи - КП "ОМБТІ та РОН" будучи
сповіщеними належним чином, в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомили.
10.04.2006 року ОСОБА_3 звернувся до
Малиновського районного суду м.Одеси з
вимогою про визнання за ним права
власності на реконструйовану квартиру
АДРЕСА_1, - загальною площею 57,6 кв.м.
Ухвалою Малиновського районного суду
від 26 листопада 2007 року, цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - КП «ОМБТІ та РОН» про
визнання права власності на квартиру,
стягнення моральної шкоди було
об'єднано в одне провадження з
цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до
Малиновської районної адміністрації,
третя особа - КП «ОМБТІ та РОН», про
визнання права власності.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та
його представник позовні вимоги
підтримали та просили суд
задовольнити їх у повному обсязі.
ОСОБА_2 та її представник з позовними
вимогами ОСОБА_3 не погодились та
просили відмовити у задоволенні його
ОСОБА_5 та його представник позовні
вимоги ОСОБА_3 підтримали та просили
суд задовольнити їх у повному обсязі.
Крім того, ОСОБА_5 звернувся до
Малиновського районного суду з позовом
про визнання за ним права власності на
На підтвердження своїх вимог ОСОБА_5
надав до суду в якості доказів
попередній договір, укладений між ним
та ОСОБА_3 через ПП "Агентство з продажу
нерухомості "Альянс-Таїрово" від 20.12.2006
року, щодо укладення у майбутньому
основного договору - договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
документи, що підтверджують
матеріальні витрати на благоустрій
спірного житла, колективну заяву
сусідів, яка підтверджує той факт, що
він зі своєю сім'єю постійно мешкають
за адресою: АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та
його представник позовні вимоги
підтримали повністю та просили суд їх
Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
ОСОБА_5 визнав та надав пояснення з
ОСОБА_2 та її представник позовні
вимоги ОСОБА_5 не визнали та просили суд
відмовити у їх задоволенні.
Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, вивчивши обставини
справи і представлені сторонами
докази, вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що первісно,
квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 на
підставі Договору купівлі-продажу від
13.03.2004 року, зареєстрованого за № 3072.
20 вересня 2005 року ОСОБА_4 надала ОСОБА_2
довіреність, посвідчену приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_15,
зареєстровану в реєстрі за № 2751, з
правом розпорядження квартирою
08 грудня 2005 року ОСОБА_2, діючи на
підставі вказаної довіреності, уклала
з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_1,
19 грудня 2005 року ОСОБА_3 зареєстрував
право власності на квартиру АДРЕСА_1, -
про що свідчить витяг з реєстру №9337932
від 19.12.2005 року КП "ОМБТІ та РОН".
Провівши реконструкцію спірної
квартири, про що свідчить Технічний
висновок про можливість збереження
реконструкції квартири АДРЕСА_1, від 2006
року виготовлений приватним
підприємством «Відкриття», що діяло на
підставі ліцензії Серія АБ, № 116332,
виданої Одеською обласною державною
адміністрацією 08.11.2004 року, та
технічний паспорт спірної квартири від
16.02.2006 року, ОСОБА_3 звернувся до
Малиновського районного суду м.Одеси з
вимогою про визнання за ним права
власності на реконструйовану квартиру
Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси по справі №2-3636/2006 від 18.05.2006
року позовні вимоги ОСОБА_3 було
задоволено у повному обсязі - визнано
за ним право власності на
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 57,6 кв.м., житловою
площею 21,0 кв.м., підсобною площею 36,6
кв.м.

25 травня 2007 року ОСОБА_3 зареєстрував в
КП "ОМБТІ та РОН" право власності на
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1, - про
що свідчить витяг з реєстру №14691683 від
25.05.2007 року.

11 червня 2007 року ОСОБА_2 звернулася до
Малиновського районного суду м. Одеси
із заявою про перегляд рішення по
справі №2-3636/2006 у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Ухвалою Малиновського районного суду
м.Одеси по справі №2-3636/2006 від 26.11.2007
року рішення суду по справі №2-3636/2006 від
18.05.2006 року було скасовано, справу
призначено до розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог щодо визнання договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, суд
виходить з наступного.

Так, в якості правової підстави
заявленої позовної вимоги, позивач
посилається на обставини введення її в
оману з боку ОСОБА_3 стосовно наміру
ОСОБА_4 відчужити вказану квартиру.

Разом з тим, ОСОБА_2 діяла на підставі
довіреності, тобто не була стороною
оспорюваного правочину.

Відповідно до ст. 239 ЦК України
правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він
представляє. Частина 3 статті 238 ЦК
України передбачає, що представник не
може вчиняти правочин від імені особи,
яку він представляє, у своїх інтересах.

Оскільки на момент вчинення
оспорюваного правочину, саме ОСОБА_4
була його стороною, однак остання з
відповідними позовними вимогами до
суду не з'являлась, суд вважає, що
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_2, яка діяла як представник -
відсутні Враховуючи те, що вказана
довіреність ніким не оспорювалась, а
отже насправді між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
виникли відносини доручення (вказано у
самому тексті довіреності), що
унеможливлює укладення між ними
договору купівлі-продажу.

Крім того, відмовляючи в позовних
вимогах в цієї частині, суд також
керується тією обставиною, що
відповідно до ст. 230 ЦК Україн обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Як випливає зі змісту абз. 2 ч. 1 ст. 229 ЦК
України, істотне значення має обман
щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей
і якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Обман щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Згідно з п. 20 Постанови пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» № 9
від 06.11.2009, правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення іншої сторони в
оману щодо обставин, які впливають на
вчинення правочину. На відміну від
помилки, ознакою обману є умисел у діях
однієї зі сторін правочину. Наявність
умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка
діяла під впливом обману.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд заслухавши показання свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
доходить до висновку про те, що зміст
їхніх показань не стосується предмету
спору та виходить за межі заявлених
ОСОБА_2 позовних вимог.

Твердження ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3
факту, що саме вона є власницею спірної
квартири спростовується поясненнями
самого ОСОБА_3 та висновком
судово-почеркознавчої експертизи
№11565/02 від 02.02.2012 року, відповідно до
якого рукописний запис «ОСОБА_3» та
підпис від імені ОСОБА_3, розміщений
нижче тексту наданої на експертизу
розписки від 17.09.2006, записи якої
починаються та закінчуються словами:
«Расписка Я, ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_1
выданый Малиновским РВ ОГУ УМВД
Украины в Одесской обл. 22.08.1997...» -
«...Истинной хозяйкой (владелецей)
АДРЕСА_1 является ОСОБА_13, которая
купила её у ОСОБА_16 20 августа сентября
2005 г., частный нотариус г. Одесса ОСОБА_17
реестр № 2751 по генеральной
доверенности. 17 сентября 2006 г. /ОСОБА_13/
ОСОБА_3», виконаний не ОСОБА_3, а іншою
особою з наслідуванням почерку та
підпису ОСОБА_3, не виключаючи його
виконання шляхом перерисовки на
просвіт якогось запису ОСОБА_3

Запис «ОСОБА_3» та підпис від імені
ОСОБА_3, розміщені у нижній частині
наданої на експертизу розписки від
17.09.2006, виконані шляхом перерисовки на
просвіт або з наслідуванням його
почерку і підпису. Моделлю послугували
запис «ОСОБА_3» та підпис ОСОБА_3,
розміщені у оригіналі першого
примірника договору купівлі-продажу
квартири (бланк ВСК № 630151) від 08.12.2005,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_1, або копії цього
документу.

Експерт ОСОБА_18, допитана у судовому
засіданні у якості свідка, у повному
обсязі підтвердила висновки судо-
почеркознавчої експертизи.

Вказане спростовує твердження ОСОБА_2
про те, що вона під впливом обману з
боку ОСОБА_3 змушена була укласти
договір купівлі-продажу від 08.12.2005 року
спірної квартири, реєстраційний №10573.

Таким чином, наявність умислу в діях
ОСОБА_3 та сам факт обману з його боку
суд вважає недоведеним.

Відмовляючи в задоволені позовної
вимоги ОСОБА_2 в частині визнання
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_19 та
ОСОБА_2 дійсним, суд виходить з
наступного.

Так, в якості підтвердження факту
укладення вказаного договору, позивач
надав суду примірник розписки,
складеної в простій письмовій формі, з
якої вбачається, що ОСОБА_4 отримала
від ОСОБА_2 15000 у.е. за квартиру АДРЕСА_1.

Разом з тим, із статтями 210 та 640 ЦК в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин, не є вчиненим
також правочин у разі нездійснення
його державної реєстрації, якщо
правочин підлягає такій реєстрації.
Відповідно до п. 13 Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» вирішуючи спір
про визнання правочину, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
дійсним, судам необхідно враховувати,
що норма частини другої статті 220 ЦК (
435-15 ) не застосовується щодо
правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і
державній реєстрації, оскільки
момент вчинення таких правочинів
відповідно до статей 210 та 640 ЦК
пов'язується з державною реєстрацією,
тому вони не є укладеними і не
створюють прав та обов'язків для
сторін.

Враховуючи те, що на момент складення
розписки, діючим на той час
законодавством було передбачено
обов'язкове нотаріальне посвідчення та
державна реєстрація договору
купівлі-продажу нерухомого майна, суд
вважає, що підстави для визнання
вказаного договору дійсним - відсутні.

Констатувавши відсутність у позивача
будь-яких майнових прав на вказане
нерухоме майно, суд відмовляє також в
задоволенні позовної вимоги в частині
виселення відповідача ОСОБА_5 з
спірного приміщення, оскільки право
такої вимоги належить виключно
власнику житлового приміщення.

Розглядаючи вимоги ОСОБА_3 до
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
права власності суд відмовляє в
задоволенні позовної заяви з наступних
підстав.

Так, правовою підставою для заявленого
позову є положення ст. 376 ЦК України.

Судом встановлено, що 08.12.2005 року ОСОБА_3
придбав за договором купівлі-продажу
квартиру АДРЕСА_1. Договір посвідчено
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
та зареєстровано у реєстрі за №10573.

Суд констатує, що дійсно, ОСОБА_3 є
власником вказаного приміщення,
оскільки набув його в порядку
передбаченим законом.

Разом з тим, в результаті проведеної
реконструкції площа спірного
приміщення була збільшена.

Відповідно до п. 6 Пленуму ВССУ «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», право власності на
самочинно збудовані житлові будинки,
будівлі, споруди, інше нерухоме майно
не набувають як особи, які здійснили це
будівництво, так і їхні спадкоємці. Це
майно не є об'єктом права власності,
воно не може бути предметом поділу та
встановлення порядку користування в
судовому порядку; на нього не може бути
звернено стягнення за виконавчими
документами, у тому числі продаж його з
прилюдних торгів.

Вимоги особи, яка самочинно збудувала
нерухоме майно, або заінтересованої
особи, що не пов'язані з правом
власності на ці будівлі, зокрема, про
визнання права на матеріали, одержані
при їх знесенні, підлягають розгляду
судами на загальних підставах.

При розгляді справ зазначеної
категорії судам слід мати на увазі, що
відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII
спори з питань містобудування
вирішуються радами, інспекціями
державного будівельного
архітектурного контролю у межах їх
повноважень, а також судом відповідно
до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті 15
ЦК, частина перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не надано
жодного доказу на підтвердження факту
звернення до органів державної влади
щодо прийняття до експлуатації
реконструйованої квартири, суд
відмовляє в задоволенні позовної
заяви.

При відмові в задоволенні позовної
заяви ОСОБА_3 суд констатує, що ОСОБА_3 є
власником спірної квартири, в межах, що
існували до здійснення реконструкції,
а також є власником будівельних
матеріалів, що були використані при
здійсненні реконструкції.

Розглянувши вимоги ОСОБА_5 а, суд також
відмовляє в задоволенні позовної
заяви.

20.12.2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 через
ПП "Агентство з продажу нерухомості
"Альянс-Таїрово" було укладено
попередній договір, відповідно до
якого предметом договору є
зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у
майбутньому укласти основний договір -
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 (п. 1 договору), у договорі
встановлено строк укладення основного
договору - до 10.06.2007 року (п.1 договору),
ОСОБА_3 отримав аванс у розмірі 173 400
(сто сімдесят три тисячі чотириста)
гривень (п. 5 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України,
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України,
попередній договір укладається у
формі, встановленій для основного
договору.

За ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу квартири укладається
у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України,
договір, який потребує і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації є
укладеним з моменту його державної
реєстрації.

Згідно з п. 8 Постанови пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» № 9
від 06.11.2009, згідно із статтями 210 та 640 ЦК
України не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації. Вирішуючи спір про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
частини другої статті 220 ЦК України не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та
640 ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є
укладеними і не створюють прав та
обов'язків для сторін.

За таких підстав, суд відмовляє в
задоволені вимог ОСОБА_5 про визнання
права власності на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 210, 229, 230, 238, 239, 244, 383, 635, 640, 655, 657
ЦК України, ст.ст. 3, 60, 61, 62, 63, 64, 212, 213, 214,
215, 216 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
права власності - відмовити.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності на квартиру АДРЕСА_1 -
відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
про визнання договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 08 грудня 2005 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_1, зареєстрованого у
реєстрі за №10573, недійсним як
укладеного під впливом обману,
визнання договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 дійсним, виселення
ОСОБА_5 з усіма сумісно проживаючими
особами з квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції.. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
О.М. Буран

27.1