У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2013 р. Справа №607/20647/13-ц
Суддя Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області
Стельмащук П.Я., ознайомившись із
заявою Комунального підприємства
теплових мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго» про
видачу судового наказу про стягненя з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за
спожиті послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води ,-

в с т а
н о в и в:

Комунальне підприємство теплових
мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
звернулось в суд із заявою про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 заборгованості за спожиті
послуги з централізованого опалення та
постачання гарячої води в розмірі 4232,89
грн.

Відповідно до Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
від 23.12.2011 N 14, наявність спору про право
(пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК),
яке є підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
статті 267 Цивільного кодексу України .
Разом із тим лише той факт, що договірні
зобов'язання (наприклад, у частині
оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважається наявністю спору про
право.

Із роздруківки заборгованості,
наданої заявником, вбачається, що
заборгованість боржника перед КП
«Тернопільміськтеплокомуненерго»
нарахована за період з 01.02.2010року по
01.10.2013року, однак залишок станом на
01.02.2010року становить 2058,20грн., який
заявник також просить стягнути з
боржників, а відтак період за який
нараховано заборгованість невідомий.

Крім того, завником не подано до суду
договору про забезпечення житла
боржників централізованим опаленням.

Згідно із вимогами п.2 ч.3 ст.100
Цивільного процесуального кодексу
України, суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, якщо
із заяви та поданих документів
вбачається, що між сторонами існує спір
про право.

Враховуючи наведене, з матеріалів
справи вбачається, що між сторонами
існує спір про право, який підлягає
вирішенню в порядку позовного
провадження.

За вказаних обставин у прийнятті заяви
Комунального підприємства теплових
мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго» про
видачу судового наказу про стягненя з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за
спожиті послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води
слід відмовити, що не позбавляє права
заявника звернутись із вказаними
вимогами в порядку позовного
провадження.

Керуючись п.2 ч.3 ст.100 Цивільного
процесуального кодексу України, -

у
х в а л и в:

У прийнятті заяви Комунального
підприємства теплових мереж
«Тернопільміськтеплокомуненерго» про
видачу судового наказу про стягненя з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за
спожиті послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води -
відмовити.

Роз'яснити стягувачу право на
звернення за захистом своїх порушених
прав та інтересів в частині таких
вимог у порядку позовного провадження
до відповідного суду.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя
П.Я.Стельмащук