Справа № 101/2136/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Алуштинський
міський суд АР Крим

в складі

головуючого судді Скісова
Є.М.

при секретарі
Ремжиной К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті справу за
позовом ОСОБА_4 до територіальної
громади в особі Алуштинської міської
ради про встановлення факту володіння
будівлею на праві приватної власності,
визнання права власності на спадкове
майно,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду із
позовом до територіальної громади в
особі Алуштинської міської ради з
позовом про визнання права власності
на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, який ще
за життя 22.06.1999 року склав заповіт,
згідно якого зробив розпорядження, а
саме належну йому на праві приватної
власності квартиру АДРЕСА_1, а також
інше майно, яке на час смерті буде
належати йому він заповідає ОСОБА_4.
Спадкове майно належало померлому
спадкодавцю на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу,
який був укладений в Алуштинському
філіалі Севастопольської біржі
нерухомості 14 травня 1999 року та
зареєстрований в Сімферопольському
міжміському бюро реєстрації та
інвентаризації під реєстровим номером
152.

У встановлений за законом строк вона
звернулась в Алуштинську міську
державну нотаріальну контору з заявою
про вступ у права спадкування, але
отримала постанову від 19 березня 2013
року про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, а саме видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом. З постанови вбачається, що
підставою для відмови у вчиненні
нотаріальної діє є наявність
правовстановлюючого документу на ім'я
спадкодавця, який не посвідчено
нотаріально. Отримати спадщину у
встановленому за законом порядку, а
саме свідоцтво про право на спадщину за
заповітом вона не може, оскільки
правовстановлюючим документом на
спадкове майно є договір
купівлі-продажу не посвідчений
нотаріально, а укладений на товарній
біржі, а тому вона була вимушена
звернутися до суду з позовом про
встановлення факту володіння
квартирою та визнання права власності
на неї.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та
її представник ОСОБА_6 на задоволені
позову наполягали.

Представник відповідача до суду не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи у його відсутність.

Вислухавши позивача, та її
представника суд вважає, що позов слід
задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповів
ОСОБА_4 належну йому на праві власності
приватну квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується заповітом серії АВВ №
839242, видане приватним нотаріусом
Алуштинського міського нотаріального
округу ОСОБА_1, 22 червня 1999 року( а.с.5).

14 травня 1993 року Алуштинською
філією Севастопольської біржі
нерухомості посвідчено договір
купівлі-продажу нерухомості, а саме
квартири за адресою: АДРЕСА_1 за яким
покупцем є ОСОБА_3 ( а.с.6).

Як вбачається з постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 19 березня 2013 року ОСОБА_4 відмовлено
у вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, оскільки договір купівлі
продажу нерухомого майна не
посвідчений нотаріально ( а.с.8).

Вказані обставини з'явилися
перешкодою для позивача при отриманні
нею свідоцтва про право власності на
квартиру в нотаріальній конторі, куди
вона звернулася після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Стаття 1233 ЦК України вбачає, що
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як вбачається зі ст. 1236 ЦК України
дія заповіту визначається під час
відкриття спадщини, а ст. 1220 ЦК
передбачено, часом відкриття спадщини
є день смерті особи, або день з якого цю
особу об'явлено померлою.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4
своєчасно звернулася до приватного
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3, тобто є
особою, яка прийняла спадщину. Однак,
отримати правовстановлюючі документи
на спадкове майно не змогла оскільки
договір купівлі-продажу квартири не
було посвідчено нотаріально, а тому
існують перешкоди у отриманні
спадкоємцем-позивачем документів про
право власності на спадкове майно
після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного враховуючи,
що позивач є спадкоємцем за заповітом
після смерті ОСОБА_3 та своєчасно
подала заяву про прийняття спадщини,
але отримати свідоцтво про право
власності на спадкове майно вона не
може на підставах того, що договір
купівлі- продажу нерухомого майна, а
саме квартири АДРЕСА_1, не був
посвідчений нотаріально.

Крім того, право власності ОСОБА_4
на спадщину ніким не оспорюється, суд
вважає, що позовні вимоги можуть бути
задоволені.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,213,215,218,256 ЦПК
України, на підставі ст.1217, ЦК України,
суд,-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_4 - задовольнити
повністю.

Встановити факт володіння на праві
приватної власності ОСОБА_3 квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4, як за спадкоємцем за
заповітом, складеним ОСОБА_3 22.06.1999 року
право власності на спадкове майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в порядку
ч. 1 ст. 294 ЦПК України, а саме: апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Алуштинського
Є.М. Скісов

міського суду