суді першої інстанції: Маліновська
В.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Пількевич
ЛюдмилиВолодимирівни, яка діє на
підставі довіреності в інтересах
приватного акціонерного товариства
«Український Страховий Дім» на рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 18 жовтня 2013 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Український Страховий Дім» до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальних
збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітня 2013 року позивач приватне
акціонерне товариство «Український
Страховий Дім» звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальних збитків.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 жовтня 2013 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ПрАТ «Український Страховий Дім»
до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальних збитків.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Пількевич Л.В., яка діє на підставі
довіреності в інтересах приватного
акціонерного товариства «Український
Страховий Дім», подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи, що
мають значення для її вирішення.

Зокрема зазначила, що суд невірно
застосував строк позовної давності,
оскільки відповідно до ст. 261 ЦК
України, за регресними зобов'язаннями
перебіг позовної давності починається
від дня виконання основного
зобов'язання.

Днем виконання основного зобов'язання
слід вважати 16 квітня 2010 року, оскільки,
саме цього дня позивачем страхове
відшкодування страхувальнику
виплачене у повному обсязі.

Позовну заяву подано ж до суду 11 квітня
2013 року, тобто у строк передбачений п.1
ст. 257 ЦК України.

В судове засідання представник ПрАТ
«Український Страховий Дім», ОСОБА_4 не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення (
а.с.99-100). Від представника ПрАТ
«Український Страховий Дім» надійшло
письмове клопотання про розгляд справи
за відсутності позивача.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України,
колегія суддів вважає можливим
розглянути справу у відсутність осіб,
які не з'явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
установлено судом, 4 березня 2009 року
між ОСОБА_5 та Приватним акціонерним
товариством «Український страховий
дім» укладено договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів № НТ-09 575 Кв, предметом якого є
майнові інтереси страхувальника, що не
суперечать чинному законодавству
України, пов'язані з володінням,
розпорядженням та користуванням
транспортним засобом Skоdа Fаbia д.н.з.
НОМЕР_1.

23 листопада 2009 року ОСОБА_5 звернувся до
свого страховика ПрАТ «Український
Страховий Дім» з заявою про подію, що
має ознаки страхового випадку, а саме
пошкодження застрахованого автомобіля
внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди, яка мала місце 20 листопада 2009
року в м. Києві, по проспекту
Повітрофлотському, 21 за участю
застрахованого автомобіля Skоdа Fаbia
д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5,
автомобіля Nissan д.н.з.. НОМЕР_3 під
керуванням ОСОБА_6 та автомобіля ВАЗ
д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4

Відповідно до постанови
Солом'янського районного суду м. Києва
від 17 грудня 2009 року відповідач ОСОБА_4
визнаний винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП.

Відтак, між ОСОБА_5, як особою, якій
заподіяно шкоду через пошкодження її
майна внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_4, та
останнім виникли деліктні
зобов'язання.

Позивачем, ПрАТ «Український
Страховий Дім» визнано зазначену подію
страховим випадком, здійснено
розрахунок розміру страхового
відшкодування на підставі звіту № 5195
про незалежну оцінку з визначенням
вартості матеріального збитку,
завданого власнику колісного
транспортного засобу від 29 грудня 2009
року та здійснено виплату страхового
відшкодування в розмірі 4966, 81 грн., що
підтверджується копіями платіжних
доручень № 3687 від 14 квітня 2010 року на
суму 1966 грн.91 коп., № 3700 від 15 квітня 2010
року на суму 1000 грн., № 3731 від 16 квітня
2010 року на суму 1999 грн.90 коп. (а.с.41-43).

Виплативши своєму страхувальнику
страхове відшкодування, у ПрАТ
«Український Страховий Дім» виникло
право вимоги до винної особи.

Таким чином, у вже наявному деліктному
зобов'язанні відбулася заміна особи,
який належить право вимоги, а тому
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції до спірних правовідносин
правильно застосовані норми ст.993 ЦК
України, що регулюють суброгацію.

Відповідно до ст.993 ЦК України,
положення якої узгоджуються з
положеннями статті 27 Закону України
«Про страхування», до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, які містяться в п.27 постанови
від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» при суброгації
перебіг строку позовної давності
починає обчислюватися з моменту
виникнення страхового випадку.

З огляду на викладене правильним і
таким, що ґрунтується на вимогах
закону, є висновок суду першої
інстанції, що у позивача виникло право
для звернення до суду за захистом
порушеного права з 21 листопада 2009 року,
строк якого відповідно до ст.257 ЦК
України та ст.ст.67-69 ЦПК України сплинув
21 листопада 2012 року.

Оскільки клопотань від позивача про
поновлення пропущеного строку не
надходило, а відповідач просив суд про
застосування позовної давності, з
урахуванням положень частин 3,4 ст.267 ЦК
України правильним є висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог ПрАТ
«Український Страховий Дім»

Доводи апеляційної скарги вказаних
висновків суду першої інстанції не
спростовують і на їх правильність не
впливають, оцінюються судом як обраний
спосіб захисту позивача.

З огляду на викладене
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Пількевич Людмили
Володимирівни, яка діє на підставі
довіреності в інтересах приватного
акціонерного товариства «Український
Страховий Дім»- відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 18 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: