РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» грудня 2013 року
м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд
м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Апаллонової Ю.В.

при секретарі Франчук Г.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Орджонікідзевського
районного суду в м. Запоріжжя цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договорами позики, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу та збитків
за договорами позики.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що між позивачем, та
відповідачем впродовж 2011-2012 років було
укладено декілька безпроцентних
договорів позики, згідно яких позивач,
ОСОБА_4, передала відповідачу ОСОБА_2 у
борг грошові суми в іноземній валюті -
доларах США, які остання зобов'язалася
повернути в обумовлені в договорах
позики строки, про що надала позивачу
письмові розписки.

Так, у лютому місяці 2011 року позивач
передала відповідачу у борг грошові
кошти у сумі 500 (п'ятсот) доларів США, які
остання зобов'язалася повернути до
01.06.2011 року, про що надала позивачу
власноручно написану розписку. Однак,
взяті на себе зобов'язання відповідач
не виконала, у встановлений строк гроші
не повернула.

14.03.2011 року позивач передала
відповідачу у борг грошові кошти у сумі
500 (п'ятсот) доларів США, які остання
зобов'язалася повернути до 01.07.2011 року,
про що надала власноручно написану
розписку. Однак, взяті на себе
зобов'язання відповідач не виконала, у
встановлений строк гроші не повернула.

16.04.2011 року позивач знов надала
відповідачу у борг грошові кошти у сумі
700 (сімсот) доларів США, які остання
зобов'язалася повернути до 31.12.2011 року,
про що надала власноручно написану
розписку, але гроші не повернула.

У червні місяці 2011 року позивач
передала ОСОБА_2 у борг грошові кошти у
сумі 800 (вісімсот) доларів США, які
остання зобов'язалася повернути також
до 31.12.2011 року, про що надала
власноручно написану розписку, а гроші
в обумовлений строк знов не повернула.

28.07.2012 року позивач надала
відповідачу у борг 300 (триста) доларів
США строком до 01.12.2012 року, а 16.08.2012 року
надала у борг відповідачу ще 1200 (тисяча
двісті) доларів США, які ОСОБА_2
зобов'язалася повернути позивачу в
строк до 31.12.2012 року, але не зробила
цього. Факт отримання відповідачем
вказаних грошових сум також
підтверджуються власноручно
написаними ОСОБА_2 письмовими
розписками, датованими 28.07.2012 роком та
16.08.2012 роком відповідно.

Позивач неодноразово зверталася до
відповідача з проханням повернути їй
кошти, але остання стверджувала, що у
зв'язку з незадовільним матеріальним
становищем не в змозі розрахуватися з
боргами, але запевняла, що гроші
обов'язково поверне у найближчий час.
Відповідач свої обов'язки за
договорами позики не виконала, почала
уникати зустрічей з позивачем, через що
позивач вимушена була звернутися до
суду.

Посилаючись на вищевикладене просила
суд стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 4000 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ на день
подачі позову складає 31 972,00 гривні, три
проценти річних від суми за весь час
прострочення повернення боргу, що
становить 1 530,71 грн.та судові витрати у
розмірі 335,03 грн., а разом 33 837,74 грн.

Представник позивача в суді позов
підтримала, при цьому зазначила, що на
сьогоднішній день грошові кошти
позивачу не повернуті. Просила позов
задовольнити та стягнути з відповідача
на користь позивача борг в розмірі 31
972,00 гривні, 3 % річних від суми за весь
час прострочення повернення боргу, що
становить 1 530,71 грн. та судові витрати у
розмірі 335,03 грн., а разом 33 837,74 грн.

Відповідач визнала позов частково, а
саме в частині позову про стягнення
боргу за розпискою від 16.08.2012 року на
суму 1200 доларів США, зазначивши при
цьому, що гроші по іншим розпискам вона
повертала позивачу, сплачуючи при
цьому проценти. Просила суд відмовити в
задоволенні позову про стягнення боргу
за іншим розпискам.

Представник відповідача підтримав
відповідача та просив суд прийняте
рішення, яким позов задовольнити
частково у розмірі 1200 доларів.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача та
відповідача, дослідивши письмові
докази по справі, в тому числі
оригінали боргових розписок, прийшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за заявою
фізичних або юридичних осіб, у межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів, наданих сторонами й іншими
особами, що беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57, 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлені наступні обставини
і визначені відповідно до них
правовідносини.

У лютому 2011 року позивач передала
відповідачу у борг грошові кошти у сумі
500 (п'ятсот) доларів США, які остання
зобов'язалася повернути до 01.06.2011 року,
про що надала позивачу власноручно
написану розписку (а.с. 9). Однак, взяті
на себе зобов'язання відповідач не
виконала, у встановлений строк гроші не
повернула.

14.03.2011 року позивач передала
відповідачу у борг грошові кошти у сумі
500 (п'ятсот) доларів США, які остання
зобов'язалася повернути до 01.07.2011 року,
про що надала власноручно написану
розписку (а.с. 10). Однак, взяті на себе
зобов'язання відповідач не виконала, у
встановлений строк гроші не повернула.

16.04.2011 року позивач знов надала
відповідачу у борг грошові кошти у сумі
700 (сімсот) доларів США, які остання
зобов'язалася повернути до 31.12.2011 року,
про що надала власноручно написану
розписку (а.с. 11), але гроші не повернула.

У червні місяці 2011 року позивач
передала ОСОБА_2 у борг грошові кошти у
сумі 800 (вісімсот) доларів США, які
остання зобов'язалася повернути також
до 31.12.2011 року, про що надала
власноручно написану розписку (а.с. 12), а
гроші в обумовлений строк знов не
повернула.

28.07.2012 року позивач надала відповідачу
у борг 300 (триста) доларів США строком до
01.12.2012 року, що підтверджується
розпискою від 28.07.2012 року (а.с. 13), а 16.08.2012
року надала у борг відповідачу ще 1200
(тисяча двісті) доларів США, які ОСОБА_2
зобов'язалася повернути позивачу в
строк до 31.12.2012 року, що підтверджується
розпискою від 28.07.2012 року (а.с. 14). Гроші
по вказаним розпискам відповідачем
повернуті не були.

Обставини щодо написання та отримання
грошей за розписками відповідач
визнала, а тому в силу ст. 61 ч.1 ЦПК
України дані обставини не підлягають
доказування. Крім того, вони
підтверджуються поясненнями
представника позивача, матеріалами
справи, а також оригіналами розписок
оглянутими у судовому засіданні.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цьогоКодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій же сумі, що були передані йому
позичальником) у строк та в порядку
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 3 % річних від простроченої
суми, що складає 1530,71 грн.

Таким чином, відповідачем взяті на себе
зобов'язання за договорами позики не
виконано, внаслідок чого утворилась
заборгованість, а тому сума
заборгованості підлягає стягненню з
боржника, отже позовні вимоги ОСОБА_4
про стягнення заборгованості законні,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Посилання відповідача ОСОБА_4 на ті
обставини, що вона повертала гроші за
усіма розписками окрім розписки від
16.08.2012 року є безпідставними, оскільки
на підтвердження їх не надано жодного
належного та допустимого доказу. Однак
у відповідності до ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути 335,03 грн. в рахунок
відшкодування сплаченого судового
збору.( а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 509, 526, 543, 551, 554, 610-612, 625,
629, 1048, 1049, 1052, 1054 ЦК України, ст. ст. 10,11, 60,
74, 88, 212, 214, 215, 224 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договорами позики -
задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце
реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 суму
боргу в розмірі 31972 (тридцять одну
тисячу дев'ятсот сімдесят дві) грн. 00
коп., 3% річних від простроченої суми
заборгованості у сумі 1530 (одна тисяча
п'ятсот тридцять) грн. 71 коп. та судові
витрати у розмірі 335 (триста тридцять
п'ять) грн. 03 коп., а разом 33837 (тридцять
три тисячі вісімсот тридцять сім) грн.
74 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд
м.Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Ю.В. Апаллонова