АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22
Головуючий в І інстанції Диба Ю.В.
Доповідач: Вадзінський П.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця « 18» дня
колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:
Колісниченка А.Г.,

Суддів:
Вадзінського П.О.,

Капітан І.А.,

при секретарі:
Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Нововоронцовського районного
суду Херсонської області від 13
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, до
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання права
власності, поділ спільного майна
подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивач звернувся
до суду з вказаним позовом, посилаючись
на те, що з 2007 року по червень 2013 року
ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 проживали в
громадянському шлюбі. Між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю. У 2010 році ними за
спільні кошти придбано житловий
будинок для сумісного проживання,
розташований по АДРЕСА_1, заплативши за
придбаний будинок 40 000 гривень.
Будинок був оформлений на ОСОБА_4 В 2011
році сторони у справі переїхали на
постійне місце проживання до с.
Гаврилівка в придбаний будинок, де
сумісно проживали до 2013 року. За час
сумісного проживання сторонами в липні
2012 року було придбано автопричеп, який
також, за згодою позивача був
зареєстрований на відповідача. Але з
часом спільне життя з відповідачкою не
склалося. Одразу після розірвання
стосунків, позивач запропонував
відповідачці добровільно переоформити
частину будинку на позивача або
виплатити грошову компенсацію.
Відповідачка відмовила йому в цьому та
запропонувала залишити будинок,
аргументуючи тим, що будинок належить
лише їй. На підставі ст.ст. 60, 61,74 СК
України з урахуванням уточнених
позовних вимог позивач просив:
встановити факт проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 02.10.2008 року по 25.06.2013 року;
визнати об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
за адресою: АДРЕСА_1; визнати об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4
автомобільний причеп: номерний знак
НОМЕР_1, марка (модель) МВ 183631; визнати за
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
спірного житлового будинку з
господарськими спорудами,
розташованого за адресою АДРЕСА_1 в
рівних частках - по 1/2 частки за кожним,
та визнати за ним право власності на 1/2
частку автомобільного причепу:
номерний знак НОМЕР_1, марка (модель) МВ
183631. Судові витрати покласти на
відповідача.

Рішенням Нововоронцовського районного
суду Херсонської області від 13
листопада 2013 року у задоволенні
заявлених позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2, діючий в інтересах ОСОБА_3, не
погоджуючись із вказаним рішенням
суду, вважаючи його незаконним і
необґрунтованим, таким, що прийнято з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, подав апеляційну
скаргу. Просив рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник відповідача ОСОБА_5
її доводи не визнає, рішення суду
першої інстанції вважає законним і
обґрунтованим. Просила в задоволенні
апеляційної скарги відмовити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача та осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 19.10.2010 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений договір
купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_4
придбала житловий будинок № 117 з
надвірними будівлями та спорудами, що
знаходиться по АДРЕСА_1. /а.с.52/.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач послався, як на доказ
проживання однією сім'єю з
відповідачкою без реєстрації шлюбу, на
акт від 11.07.2013 року, складений сусідами,
довідку навчального закладу від 11.07.2013
року та довідку сільської ради про
склад сім'ї від 25.06.2013 року. Однак
вказані письмові докази були
спростовані доказами, поданими в
подальшому відповідачем.

Так, в спростування наданого позивачем
акту від 11.07.2013 року, складеного ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, про те, що по АДРЕСА_2
проживала сім'я в складі 4 чоловік:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її діти, відповідачем
надано до суду пояснювальну записку
від 14.08.2013 року за підписом цих же
сусідів про те, що вищезазначений акт
вони підписали на прохання ОСОБА_3,
оскільки останній хотів вдочерити
доньку ОСОБА_4 Просили підписаний ними
акт від 11.07.2013 року вважати недійсним,
так як він отриманий ОСОБА_3 обманним
шляхом. /а.с.26/.

Довідка навчального закладу від 11.07.2013
року є також неналежним доказом,
оскільки зі змісту пояснювальної
записки ОСОБА_10, яка в період з 01.07.2013
року по 12.07.2013 року виконувала обов'язки
директора, вбачається, що довідка була
видана ОСОБА_3 на його прохання
допомогти в прискоренні документів для
усиновлення доньки відповідачки
ОСОБА_11. /а.с.31/.

Крім того, з доповідних записок
вчителів навчального закладу від 14.08.2013
року вбачається, що у період з 2007 по 2010
рік вихованням, піклуванням та
матеріальним забезпеченням ОСОБА_11
займалася її мати ОСОБА_4, дуже рідко з
дозволу мами ОСОБА_11 забирав знайомий
матері. /а.с.27-30/.

Довідка № 776 від 25.06.2013 року, видана
виконкомом Гаврилівської сільської
ради Нововоронцовського району
Херсонської області про склад сім'ї
ОСОБА_3, в якій зазначено, що останній
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 та має склад сім'ї:
співмешканка - ОСОБА_4, пасинка - ОСОБА_11,
є такою, що не підтверджує факт
проживання позивача і відповідача
однією сім'єю, оскільки на спростування
вказаної інформації відповідачем
надано копії довідок цієї ж
Гаврилівської сільської ради від 05.07.2013
року № 791 та № 793, згідно яких ОСОБА_4 має
склад сім'ї - донька ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, однак за вказаною
адресою не проживає. /а.с.32/.

Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь - якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

При застосуванні статті 74 СК України
слід виходити з того, що указана норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю, а також якщо вони проживають
однією сім'єю без шлюбу в період,
протягом якого придбано спірне майно.

Якщо сторони й перебували у фактичних
шлюбних відносинах, але не проживали
разом на період придбання спірного
майна, незалежно від причин, положення
статті 74 СК України на ці
правовідносини не поширюється.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За п.20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" - при
застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ
майна осіб, які проживають у фактичних
шлюбних відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Правове значення в даному випадку має
доведеність обставин, на які
посилається позивач в підтвердження
вимог про встановлення факту
проживання однією сім'єю та про поділ
майна.

Так, сторона позивача не надала суду
достовірних та переконливих доказів
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
які б підтверджували, що між сторонами
дійсно склалися подружні відносини,
притаманні фактичному подружжю,
надавалася взаємна матеріальна
допомога, велося спільне господарство,
придбавалося за спільні кошти певне
майно та продукти харчування та інші
суттєві обставини, які підтверджують
факт проживання чоловіка та жінки
однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Посилання апелянта на показання
свідків, як на підтвердження факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу у зазначений
позивачем час та придбання в цей період
житлового будинку, колегія суддів до
уваги не приймає, оскільки на час
розгляду справи, як судом першої
інстанції так і судом апеляційної
інстанції, факт проживання ОСОБА_3
однією сім'єю з ОСОБА_4 без реєстрації
шлюбу в установленому порядку не
встановлений, а отже належними
доказами не підтверджений.

З огляду на наведене, виходячи з
принципу процесуального рівноправ'я
сторін та враховуючи обов'язок кожної
сторони довести ті обставини на які
вона посилається, обґрунтовуючи
заявлені вимоги чи заперечуючи їх, та
зважаючи на те, що позивач у
встановленому законом порядку
належними і допустимими доказами,
виходячи з предмету та підстав позову,
не підтвердив своїх вимог, та не
спростував заперечення, надані
відповідачкою, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови позивачу у
задоволенні заявлених вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що обставини
щодо встановлення факту проживання
однією сім'єю позивача та відповідачки
без реєстрації шлюбу є недоведеними, а
рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Висновки суду відповідають обставинам
справи в межах наданих сторонами
доказів та нормам матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують, а тому підлягають
відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в
інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Нововоронцовського районного
суду Херсонської області від 13
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: