Справа № 2-2392/11
Провадження № 2/204/85/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіній А.С.

за участю представника позивача
Мальцева В.П.

за участю відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представника відповідача
ОСОБА_4

за участю представника 3-ї особи

Виконавчого комітету
Красногвардійської

районної ради
Фортуна М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства „Перший Український
Міжнародний банк" до ОСОБА_7, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на майно, яке перебуває в
іпотеці та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства „Перший Український
Міжнародний банк", треті особи приватні
нотаріуси Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Виконавчий комітет
Красногвардійського районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання
недійсним договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2011 року позивач звернувся з
позовною заявою до суду, в якій просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки № 5901190 від 30.11.2007
року, а саме: нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, для задоволення вимог
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки з укладенням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру права власності, а
також наданням позивачу всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу, та стягнути з відповідачів
судові витрати. В обґрунтування позову
позивач вказав на те, що 30 листопада 2007
року між Закритим акціонерним
товариством «Перший Український
Міжнародний Банк», правонаступником
всіх прав та зобов'язань якого є
Публічне акціонерне товариство
«Перший Український Міжнародний Банк»,
та ОСОБА_10 був укладений Кредитний
договір № 5901154 від 30.11.2007 року,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався надати позичальнику
кредит у розмірі 75000,00 доларів США, а
позичальник зобов'язався використати
кредит за цільовим призначенням,
сплатити проценти за користування
кредитом та повернути Банку кредит
частинами в розмірах, в порядку та в
строки, визначені Кредитним договором.
В забезпечення виконання взятих на
себе зобов'язань ОСОБА_10 за Кредитним
договором між Закритим акціонерним
товариством «Перший Український
Міжнародний Банк», правонаступником
всіх прав та зобов'язань якого є
Публічне акціонерне товариство
«Перший Український Міжнародний Банк»,
та ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2 30
листопада 2007 року був укладений
Договір іпотеки № 5901190, відповідно до
умов якого відповідачі поручились
перед Банком за виконання Позичальника
зобов'язань за Кредитним договором.
Предметом вищевказаного Договору
іпотеки є квартира АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 Позичальник - ОСОБА_10
померла. Спадкоємці, відповідачі по
даній справі, про відкриття спадщини не
повідомили Банк та не надали копію
свідоцтва про смерть Спадкодавця. У
зв'язку з цим, позивачем була
підготовлена і направлена до Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори заява про
включення боргових вимог до спадкової
маси. 10 серпня 2010 року позивач отримав
лист-відповідь від Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної, згідно якого ніхто з
спадкоємців ОСОБА_10 з заявами про
прийняття спадщини чи відмову від неї
не звертався. Приймаючи до уваги, що з
моменту смерті Позичальника минуло
шість місяців, спадкоємці вважаються
такими, що фактично прийняли спадщину.
Позивач належним чином виконав свої
обов'язки за Кредитним договором,
відкривши Позичальнику позичковий
рахунок та надавши йому обумовлені
Кредитним договором грошові кошти у
повному обсязі. Позичальник, в свою
чергу, зобов'язався використати кредит
за цільовим призначенням, сплатити
проценти за користування кредитом та
повернути Банку кредит в повному
обсязі в порядку та у строки,
обумовлені Кредитним договором. За
період часу з 30.11.2007 року по 27.03.2009 року
ОСОБА_10 виконувалися умови кредитного
договору в повному обсязі, однак
починаючи з 28.02.2009 року остання
повністю припинила виконання взятих на
себе зобов'язань за кредитним
договором. У зв'язку з чим, станом на
04.05.2011 року, заборгованість ОСОБА_10
перед Позивачем з основної суми
кредиту, процентів за користування
кредитом, за порушення умов Кредитного
договору, становить 80236,05 доларів США.
Відповідно до умов п. 1.6 Договору
іпотеки, за рахунок Предмету іпотеки
позивач має право задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням (щодо
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом, пені, штрафи
та всі інші суми, передбачені кредитним
договором), а також відшкодувати в
повному обсязі всі свої витрати,
пов'язані із реалізацією прав, що
випливають з Іпотечного договору
(зокрема, але не виключно, пов'язані із
зверненням стягнення на предмет
іпотеки та його реалізацією, включаючи
витрати на оплату винагороди залученим
експертам, організацію торгів тощо).
Пункт 4.1 Договору іпотеки передбачає
право позивача звернути стягнення на
Предмет іпотеки та одержати
задоволення своїх вимог з вартості
Предмету іпотеки переважно перед
іншими кредиторами Іпотекодавців в
тому числі у випадку невиконання
вимоги позивача, як Іпотекодержателя,
про дострокове виконання Основного
зобов'язання (повернення основної суми
кредиту та сплати відсотків за
користування кредитом). У зв'язку з чим
позивач був вимушений звернутися до
суду.

В травні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з зустрічною позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний банк»,
треті особи: Приватні нотаріуси
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Виконавчий комітет
Красногвардійського районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання
недійсним договору іпотеки, в якому
просив визнати договір іпотеки № 5901190
від 30.11.2007 року укладений між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний банк» та
ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2
недійсним, в задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
міжнародний банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на майно, що перебуває в
іпотеці відмовити, а також стягнути з
відповідача судові витрати. В
обґрунтування зустрічного позову
позивач вказав на те, що в позовній
заяві позивач стверджує, що 30.11.2007 року
між Банком та ОСОБА_10 був укладений
кредитний договір відповідно до якого
Банк видав ОСОБА_10 грошові кошти в
розмірі 75000 доларів США. З метою
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_10 за кредитним договором, між
Банком з одного боку та ОСОБА_10, ОСОБА_3,
ОСОБА_7., ОСОБА_2 з другого боку було
укладено Договір іпотеки № 5901190 від
30.11.2007 року, предметом якого є квартира
яка розташована в АДРЕСА_1 і належить
позивачу та членам його сім'ї на праві
власності з 1995 року. Позивач вважає, що
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк» щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
за Договором іпотеки № 5901190 від 30.11.2007
року є безпідставними і такими що не
відповідають дійсності. Так, в 1984 році
позивач одружився з ОСОБА_10 На той час
він, як працівник ВО «Південний
машинобудівний завод», стояв на черзі
для отримання житла. В 1989 році він
отримав квартиру АДРЕСА_1. В 1984 році у
них народилася донька ОСОБА_7, а в 1990
році народився син ОСОБА_3. В 1993 році
шлюб між ним та ОСОБА_10 був розірваний,
але вона продовжувала проживати у
вищезазначеній квартирі. В 1995 році він
оформив документи на приватизацію
квартири АДРЕСА_1 і в якості членів
своєї сім'ї та співвласників записав
дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_3, а також колишню
дружину ОСОБА_10 В цій квартирі вони всі
разом проживали до 2004 року, потім
ОСОБА_10 переїхала на інше місце
проживання, а діти залишилися
проживати з позивачем. З 2004 по 2008 роки
позивач фактично з ОСОБА_10 не
спілкувався, ніяких спільних інтересів
у них не було, стосунків не підтримував.
Де і з ким вона проживала позивачу не
було відомо. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10
померла. Через деякий час після смерті
ОСОБА_10 до позивача в квартиру прийшли
співробітники Банку і повідомили, що
ОСОБА_10 отримала кредит в розмірі 75000,00
доларів США і не повернула його. Від цих
же співробітників Банку йому стало
відомо, що на його квартиру оформлена
іпотека в 2007 році і приватним
нотаріусом ОСОБА_9 накладена заборона
відчуження зазначеної квартири.
Позивач звернувся до Банку і там
побачив, що від його імені договір
іпотеки на квартиру підписала його
донька ОСОБА_7 на підставі довіреності
від 23.10.2007 року, посвідченої приватним
нотаріусом ОСОБА_8 Цю довіреність він
бачив вперше. Підпис від його імені на
довіреності виконано не ним, а іншою
особою, можливо колишньою дружиною
ОСОБА_10 З приватним нотаріусом ОСОБА_8
позивач ніколи не спілкувався, ніяких
нотаріальних дій в неї не здійснював,
де знаходиться офіс цього нотаріуса
позивачу не відомо. Окрім того, позивач
дізнався, що договір іпотеки
підписував його неповнолітній син
ОСОБА_3 на підставі дозволу опікунської
ради виконавчого комітету
Красногвардійської районної ради м.
Дніпропетровська № 289 від 20.09.2007 року.
Про існування такого дозволу позивач
також дізнався вперше. До опікунської
ради його не запрошували і його думки,
як батька неповнолітнього сина ОСОБА_3,
щодо надання згоди ОСОБА_10 на отримання
кредиту під заставу квартири ніхто не
питав, що є порушенням. У зв'язку з чим,
позивач був вимушений звернутися до
суду з даним позовом.

Ухвалою суду основний та зустрічний
позови були об'єднані в одне
провадження.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом та
відповідача за зустрічним позовом
Мальцев В.П. позовні вимоги позивача за
первісним позовом підтримав та просив
задовольнити в повному обсязі,
посилався на обставини викладені в
позовній заяві. Проти задоволення
зустрічного позову заперечував та
просив ОСОБА_2 відмовити в задоволенні
в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
та його представник в судовому
засіданні заперечували проти
задоволення первісного позову, просили
задовольнити зустрічний позов в
повному обсязі, при цьому посилалися на
обставини викладені в зустрічній
позовній заяві.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3
в судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовної заяви Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний банк».

Приватні нотаріуси Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
та ОСОБА_9 в судове засідання не
з'явилися, про час та місце слухання
справи були повідомлені належним
чином, раніше надали суду заяви в яких
просили розглянути справу без їх
участі.

Представник Виконавчого комітету
Красногвардійського районної у м.
Дніпропетровську ради Фортуна М.Ю. в
судовому засіданні просив розглянути
справу відповідно до чинного
законодавства.

Вислухавши сторони, свідка, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
первісний позов задоволенню не
підлягає, а зустрічний позов підлягає
частковому задоволенню по наступним
підставам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений термін,
відповідно до закону, договору.

У судовому засіданні було встановлено,
що 30 листопада 2007 року між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк», та
ОСОБА_10 був укладений Кредитний
договір № 5901154, відповідно до умов
якого позивач зобов'язався надати
ОСОБА_10 кредит у розмірі 75000,00 доларів
США, а ОСОБА_10 зобов'язалася
використати кредит за цільовим
призначенням, сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 11,90% та
повернути Банку кредит частинами в
розмірах, в порядку та в строки,
визначені Кредитним договором, але не
пізніше ніж до 28.11.2020 року (а.с.7-11).

Банк виконав у повному обсязі умови
Кредитного договору № 5901154 від 30.11.2007
року надавши ОСОБА_10 грошові кошти у
розмірі 75000,00 доларів США, які остання
отримала особисто 30.11.2007 року, що
підтверджується меморіальним валютним
ордером № 375456519 від 30.11.2007 року (а.с.16).

В свою чергу, ОСОБА_10, в період часу з
30.11.2007 року по 27.03.2009 року виконувала
умови кредитного договору в повному
обсязі.

Проте, з 28 березня 2009 року ОСОБА_10
перестала виконувати умови Кредитного
договору № 5901154 від 30.11.2007 року, не
сплачує проценти за користування
кредитом та не здійснює повернення
кредиту щомісячними платежами
відповідно до графіку (а.с.12-15).

У зв'язку з вищевказаним, ОСОБА_10 станом
на 04.05.2011 року має заборгованість, яка
складає 80236,05 доларів США, яка
складається з наступного:
заборгованість за основною сумою
кредиту в розмірі 71732,30 доларів США,
заборгованість за процентами за
користування кредитом, в розмірі 8503,75
доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла.

На підставі вищевказаного, позивачем 28
липня 2010 року була направлена заява про
включення боргових вимог до спадкової
маси до Третьої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори за вих.
№ DNI-23/276 від 28.07.2010 року (а.с.37).

Листом від 06 серпня 2010 року за вих. №
2155/02-14, Третя Дніпропетровська державна
нотаріальна контора повідомила
позивача, що ніхто з спадкоємців
ОСОБА_10 з заявами про прийняття
спадщини чи відмову від неї не
звертався (а.с.39).

В забезпечення виконання ОСОБА_10
зобов'язань за Кредитним договором №
5901154 від 30.11.2007 року, між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк», та
ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2 30
листопада 2007 року був укладений
Договір іпотеки № 5901190, відповідно до
умов якого відповідачі поручились
перед Банком за виконання Позичальника
зобов'язань за Кредитним договором
(а.с.18-25). Предметом вищевказаного
Договору іпотеки № 5901190 від 30.11.2007 року
є квартира, реєстраційний номер: 20098706;
загальна площа: 81,9 кв.м., житлова площа:
49,5 кв.м., яка складається з: 1 - коридор, 2 -
комора, 3 - кухня, 4, 5, 8, 9 - житлові
кімнати, 6 - ванна, 7 - вбиральня, 1, 11 -
лоджії, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_10, ОСОБА_7,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить на праві
спільної приватної власності, на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 27.01.1995 року, яке видане на
підставі наказу ВО «Південний
машинобудівний завод» від 27.01.1995 року
за № 134-95 (а.с.123).

Вищевказаний Договір іпотеки № 5901190
від 30.11.2007 року, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
та зареєстрований в реєстрі за № 13
(а.с.25 на обороті).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Згідно ст. 578 ЦК України майно, що є у
спільній власності, може бути передане
у заставу лише за згодою усіх
співвласників.

У відповідності до ст. 589 ЦК України, у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів.

Відповідно до умов п. 1.6 Договору
іпотеки, за рахунок Предмету іпотеки
позивач має право задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням (щодо
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом, пені, штрафи
та всі інші суми, передбачені кредитним
договором), а також відшкодувати в
повному обсязі всі свої витрати,
пов'язані із реалізацією прав, що
випливають з Іпотечного договору
(зокрема, але не виключно, пов'язані із
зверненням стягнення на предмет
іпотеки та його реалізацією, включаючи
витрати на оплату винагороди залученим
експертам, організацію торгів тощо).

Пункт 4.1 Договору іпотеки передбачає
право позивача за первісним позовом
звернути стягнення на Предмет іпотеки
та одержати задоволення своїх вимог з
вартості Предмету іпотеки переважно
перед іншими кредиторами
Іпотекодавців.

У відповідності до ст. 12 Закону України
«Про іпотеку», у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушення у не менш ніж
тридцятиденний строк. У цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення на предмет
іпотеки.

В зв'язку з вищевказаним, Банк
звернувся до суду з даним позовом та
просив звернути стягнення на предмет
іпотеки за договором іпотеки № 5901190 від
30.11.2007 року, а саме: нерухоме майно -
квартира, реєстраційний номер:20098706;
загальна площа: 81,9 кв.м., житлова площа:
49,5 кв.м. складається з: 1 - коридор, 2 -
комора, 3 - кухня, 4, 5, 8, 9 - житлові
кімнати, 6 - ванна, 7 - вбиральня, 1, 11 -
лоджії, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, для задоволення вимог
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки з укладенням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру права власності, а
також наданням позивачу всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Разом з тим, ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічним позовом в якому просив
визнати договір іпотеки № 5901190 від
30.11.2007 року укладений між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний банк» та
ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2
недійсним, оскільки вищевказаний
договір він не укладав та свою згоду на
його укладання не надавав, довіреності
на підставі якої було підписано від
його імені договір іпотеки, не
підписував. Крім того, нотаріальну
згоду ОСОБА_2 та ОСОБА_10 від 09.10.2007 року
на укладання договорів іпотеки та
додаткових договорів до договору
іпотеки в інтересах неповнолітнього
сина ОСОБА_3 також не підписував.

У зв'язку з чим, за клопотанням позивача
за зустрічним позовом ОСОБА_2 була
призначена по справі почеркознавча
експертиза, але за відсутністю
необхідної кількості вільних зразків
підпису та почерку ОСОБА_2 за 2006-2008 роки,
експертом було відмовлено в надані
експертного висновку.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно вимог ст. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Так, спірний Договір іпотеки № 5901190 від
30.11.2007 року, був укладений між Закритим
акціонерним товариством «Перший
Український Міжнародний Банк»,
правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк», та
ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_3, та на підставі
довіреності від 23.10.2007 року з ОСОБА_2.

ОСОБА_3 на момент укладання
вищевказаного договору був
неповнолітнім, у зв'язку з чим, договір
був підписаний його матір'ю ОСОБА_10, на
підставі рішення виконавчого комітету
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради від 20.09.2007 року
за № 289 (а.с.113). Дане рішення виконкому
було постановлене на підставі
нотаріальної згоди ОСОБА_2 та ОСОБА_10
від 09.10.2007 року на укладання договорів
іпотеки та додаткових договорів до
договору іпотеки в інтересах
неповнолітньому сину ОСОБА_3 (а.с. 112)

А від імені ОСОБА_2, при підписанні
Договору іпотеки № 5901190 від 30.11.2007 року,
діяла його дочка ОСОБА_7, на підставі
довіреності від 23.10.2007 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрованої в реєстрі за № 8530
(а.с.110). Як пояснила у судовому
засіданні відповідачка ОСОБА_7 вона не
була присутня при наданні довіреності
від імені батька та не знає чи видавав
та підписував дану довіреність ОСОБА_2

Крім того, згідно Подорожнього листа №
137125 вантажного автомобіля в
міжнародному сполученні від 05.10.2007
року, виданого Виробничим об'єднанням
«Південний машинобудівний завод»,
ОСОБА_2 та його напарник ОСОБА_15, в
період з 05 жовтня 2007 року по 25 жовтня 2007
року були у відрядженні в Росії в м. Аша
(а.с.166).

Згідно листа Виробничого об'єднання
«Південний машинобудівний завод» від
16.05.2012 року за № 81/64, ОСОБА_2 дійсно
працює в об'єднанні водієм в цеху № 81
(а.с.99).

Крім того, вищевказані обставини,
зокрема щодо перебування ОСОБА_2 в
період з 05 жовтня 2007 року по 25 жовтня 2007
року у відрядженні в Росії в м. Аша,
підтвердив допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_15, який є
напарником ОСОБА_2 та був у відрядженні
в той самий час разом з ним. Саме він
заповнював розділ про час та місце
прибування у подорожньому листі.

Суд не бере до уваги посилання
представника позивача за первісним
позовом щодо невідповідності
подорожнього листа встановленій формі,
оскільки у графі «Виїзд дозволено
наказом» - не зазначено номеру наказу,
тому що дані посилання є безпідставні і
не обґрунтовані, оскільки не доводять
недійсності цього подорожнього листа.
Крім того, як вбачається з подорожнього
листа водій ОСОБА_2 та його напарник
ОСОБА_15 в день вибуття проходили
медичний огляд, який засвідчено
штампами та підписами лікарів, їм було
виплачено грошові кошти за поїздку, та
згідно листа відмічено виїзд з гаражу
05.10.2007 року та повернення в гараж 25.10.2007
року. Всі ці відмітки виконані на
офіційному бланці з водяним знаком, та
підписані різними спеціалістами.
Належних та допустимих доказів які б
свідчили про підробку даного документу
представником позивача за первісним
позовом не надано.

Таким чином, станом на дату посвідчення
довіреності від імені ОСОБА_2 на ім'я
його дочки ОСОБА_7, а саме 23 жовтня 2007
року, та станом на дату посвідчення
нотаріальної згоди ОСОБА_2 та ОСОБА_10 на
укладання договорів іпотеки та
додаткових договорів до договору
іпотеки в інтересах неповнолітньому
сину ОСОБА_3, а саме 09.10.2007 року, які були
посвідчені приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_2
перебував за межами України, у зв'язку з
чим не міг надати таку довіреність та
нотаріальну згоду на оформлення
договору іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 ЦК України
правочин, вчинений неповнолітньою
особою за межами її цивільної
дієздатності без згоди батьків
(усиновлювачів), піклувальників, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом заінтересованої особи.

У зв'язку з вищевказаним, з урахуванням
того, що ОСОБА_2 не міг надати 23.10.2007 року
довіреність на ім'я своєї дочки та
09.10.2007 року нотаріальну згоду на
оформлення правочину неповнолітнім,
оскільки був за межами України, що
повністю знайшло своє підтвердження в
ході судового розгляду, суд вважає за
необхідне задовольнити вимоги ОСОБА_2 в
частині визнання Договору іпотеки №
5901190 від 30.11.2007 року укладеного між
Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний банк»
та ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2
недійсним.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне відмовити Публічному
акціонерному товариству «Перший
Український Міжнародний Банк» в
задоволенні його первісних позовних
вимог.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_2 за
зустрічним позовом щодо стягнення
витрат на правову допомогу, то вони
задоволенню не підлягають по наступним
підставам.

Згідно до п. 2, ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать: витрати на правову
допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем на підтвердження оплати з
витрат на правову допомогу надано
квитанцію до прибуткового ордера від
31.03.2012 року, у якій зазначено що адвокат
ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 3000 грн. за
надання юридичних послуг.

Проте, згідно ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні. Проте, позивачем не надано
доказів щодо відпрацьованих годин
особою, яка надавала правову допомогу,
а саме адвокатом ОСОБА_4

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
на користь ОСОБА_2 слідує стягнути
судовий збір за подачу зустрічного
позову в розмірі 107 грн. 30 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 203, 215, 222, 526, 530, 575, 578, 1050 ЦК України,
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», Закону України «Про іпотеку»,
ст. ст. 10, 11, 57-61, 79, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позову
Публічного акціонерного товариства
„Перший Український Міжнародний банк"
до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на майно,
яке перебуває в іпотеці - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства „Перший
Український Міжнародний банк", треті
особи приванті нотаріуси
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Виконавчий комітет
Красногвардійського районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання
недійсним договору іпотеки -
задовольнити.

Визнати договір іпотеки № 5901190 від
30.11.2007 року укладений між Закритим
акціонерним товариством „Перший
Український Міжнародний банк" та
ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2 -
недійсним.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства „Перший Український
Міжнародний банк" на користь ОСОБА_2
судові витрати у розмірі по 107 грн. 30
коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т. О. Дубіжанська