АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22
Головуючий в І інстанції Охтень А.А.
Доповідач: Вадзінський П.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця « 11» дня
колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:
Колісниченка А.Г.,

Суддів:
Вадзінського П.О.,

Капітан І.А.,

при секретарі:
Грицак А.М.,

за участю адвоката:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення
Голопристанського районного суду
Херсонської області від 04 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про захист честі,
гідності, стягнення матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що відповідачі по справі тривалий
час ображають її та розповсюджують про
неї неправдиві чутки, внаслідок чого
вона почала нервувати та у неї
погіршився стан здоров?я. Так, згідно
постанови про адміністративне
правопорушення від 19.06.2013 року
відповідач ОСОБА_4 був притягнутий до
адміністративної відповідальності,
оскільки перебуваючи 23.04.2013 року на
території ринку по вул. 1-го Травня в м.
Гола Пристань почав без будь-яких
причин нецензурно виражатися в адресу
ОСОБА_3 У зв?язку з цим, просила стягнути
з відповідачів на свою користь
моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень,
яка виражається в душевних
стражданнях, приниженні її честі та
гідності, а також порушенні нормальних
відносин із оточуючими, витрати
понесені на лікування у розмірі 4 940,72
грн., та судові витрати у розмірі 1234, 55
гривень.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 04
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 в рахунок моральної шкоди 1000
гривень, 100 грн. сплаченого судового
збору, а всього 1100 гривень. В іншій
частині позовних вимог відмовлено за
необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали на
нього апеляційні скарги.

ОСОБА_3, вважаючи рішення незаконним та
необґрунтованим, таким, що винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

ОСОБА_4 посилаючись на незаконність та
необґрунтованість зазначеного рішення
суду, неповне з'ясування судом
обставини, що мають значення для
справи, просив в задоволенні заявлених
позивачем вимог відмовити у повному
обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_4 представник позивачки
ОСОБА_2 її доводи не визнає і вважає їх
безпідставними, просить в задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_4 відмовити.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу ОСОБА_3 до суду апеляційної
інстанції не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача та осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка неодноразово зверталась до
Голопристанського РВ УМВС України в
Херсонській області із заявами по
факту систематичних образ з боку
відповідачів, однак за проведеною
перевіркою у порушенні кримінальної
справи за ст. 296 КК України на підставі
ст. 6 п.2 КПК України позивачу було
відмовлено та рекомендовано провести з
гр. ОСОБА_4 профілактичну роботу.
/а.с.11,12.13,14/.

У зв'язку з подією, яка трапилася 23.04.2013
року на території міського ринку за
адресою: вул. 1-го Травня в м. Гола
Пристань, було складено протокол про
адміністративне правопорушення. /а.с.30/.
Згідно постанови Голопристанського
районного суду Херсонської області від
19.06.2013 року ОСОБА_4 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 173 КУпАП у вигляді штрафу, оскільки
останній, перебуваючи 23.04.2013 року на
території ринку по вул. 1-го Травня в м.
Гола Пристань, почав без будь-яких
причин нецензурно виражатися в адресу
ОСОБА_3 Постанова не оскаржена та
набрала законної сили. /а.с.29/.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦК України відповідно
до Конституції України кожна фізична
особа має право на недоторканість
особистого і сімейного життя, право на
повагу до гідності та честі.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична
особа має право на захист свого
особистого немайнового права від
протиправних посягань з боку інших
осіб. Захист особистого немайнового
права здійснюється способами,
встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та
честі, які є недоторканими. Фізична
особа має право звернутися до суду з
позовом про захист її гідності та
честі.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України № 1 «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27.02.1990 року вибір
способу захисту особистого
немайнового права, зокрема права на
повагу до гідності та честі, належить
позивачу.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в
брутальній, принизливій чи
непристойній формі, що принижують
гідність чи ділову репутацію, на
відповідача може бути покладено
обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до положень ч.3 ст. 23 ЦК
України, розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 3 Постанови № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року з подальшими змінами,
під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

В п. 5 вказаної постанови зазначено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, у відповідності до
п. 9 зазначеної вище постанови, суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, психічних
тощо), яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок по доказуванню обставин,
викладених у позові, належить саме
позивачу.

Враховуючи вимоги розумності та
справедливості при визначенні розміру
грошового відшкодування моральної
шкоди, характер правопорушення,
глибину душевних страждань позивача,
ступень вини ОСОБА_4, який притягнутий
до адміністративної відповідальності
за дрібне хуліганство внаслідок
висловлення нецензурних образ
відносно ОСОБА_3, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про стягнення з відповідача
ОСОБА_4 на користь позивача моральної
шкоди у розмірі 1000 гривень.

Щодо стягнення з відповідачів витрат,
понесених на лікування, позивачем не
доведено, що саме внаслідок душевних
страждань, спричинених образами
відповідачів, погіршився стан її
здоров'я.

Посилання ОСОБА_3 на копії медичної
картки та пояснення лікарів не є
доказами, які підтверджують наявність
причинно - наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою ОСОБА_4 та
погіршенням стану здоров'я ОСОБА_3,
оскільки з вказаних копій, долучених до
позовної заяви, неможливо встановити
факт погіршення здоров'я ОСОБА_3
внаслідок події 23.04.2013 року.

Крім того, посилання апелянта ОСОБА_3 на
систематичність образ з боку
відповідачів є необґрунтованими,
оскільки рішенням Голопристанського
районного суду Херсонської області від
02 серпня 2012 року в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про захист
честі, гідності, стягнення
матеріальної та моральної шкоди з
приводу подій, які мали місце 12.03.2011
року та 05.05.2011 року, відмовлено через
недоведеність заявлених позивачем
вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про
відсутність доказів на підтвердження
факту розповсюдження ним неправдивих
відомостей, що ображають честь та
гідність позивачки, також є
необґрунтованими, оскільки
протиправність його діяння
встановлена Голопристанським районним
судом Херсонської області, що
підтверджується постановою про
притягнення до адміністративної
відповідальності від 19.06.2013 року.

Інші доводи апеляційних скарг до уваги
колегії судді прийняті бути не можуть,
оскільки вони не спростовують
висновків суду і не містять посилання
на нові факти або засоби доказування,
які мають значення для справи, а
вказані в скаргах посилання на
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права
не підтверджені належними доказами.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дослідив
надані ними докази, яким дав правильну
оцінку, та постановив законне й
обґрунтоване рішення.

За таких обставин підстав для
скасування чи зміни рішення суду
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 04
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: