№ 2/679/383/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2013 року
Нетішинський міський суд
Хмельницької області у складі:
головуючої судді Фурсевич О.В.,

при
секретарі Ткачук Т.А.,Федорчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Нетішин
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
комунального підприємства
Нетішинської міської ради
«Житлово-комунальне об'єднання»,
ОСОБА_2, яка представляє свої інтереси
та інтереси малолітніх дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка представляє
інтереси малолітньої дочки ОСОБА_7,
треті особи, що не заявляють
самостійних позовних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
виконавчий комітет Нетішинської
міської ради, служба у справах дітей
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради про визнання права на
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н
О В И В:

Згідно позовної заяви, заяви про
зміну позовних вимог, пояснень
позивачки та її представника в
судовому засіданні, її батьки ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 вселилися в кімнати АДРЕСА_1 на
підставі ордеру № 1556, виданого
виконавчим комітетом Нетішинської
міської ради від 25.03.1992 року, однак з
невідомих причин там не
зареєструвалися. Позивачка з
народження (ІНФОРМАЦІЯ_1 року) фактично
проживає у спірних кімнатах без
реєстрації. В ІНФОРМАЦІЯ_2 році
народилася її сестра ОСОБА_7, яка також
стала там проживати. У 2011 році її сестра
- відповідачка ОСОБА_2 зареєструвалася
в спірних кімнатах на підставі рішення
суду. Позивачка пояснила, що коли
отримала паспорт та вирішила
зареєструватися в кімнатах, то
вияснила, що з народження
зареєстрована в бабусі в АДРЕСА_2 разом
з матір'ю і сестрою ОСОБА_7. Після цього
в січні 2011 року вона поїхала в
смт.Орілька Харківської області
доглядати свою прабабусю, де
познайомилася зі своїм цивільним
чоловіком. В березні 2011 року вони разом
з чоловіком приїхали в м.Нетішин, де
жили в гуртожитку в спірних кімнатах,
але змушені були повернутися в
Харківську область, оскільки там щодо
чоловіка проходив судовий процес. В
червні - липні 2011 року вони знову
приїхали в м.Нетішин для того, щоб
зібрати документи, оскільки позивачка
була вагітна. Під час приїзду,
приблизно два тижні також проживали в
гуртожитку в кімнатах АДРЕСА_1 області
дитину. В жовтні 2012 року вона разом з
чоловіком та дитиною приїхала в
АДРЕСА_2, оскільки в них були фінансові
проблеми, а бабуся обіцяла їм
допомагати, якщо вони доглядатимуть за
нею та дідусем. В лютому 2013 року між її
чоловіком та дідусем виник конфлікт,
тому вони разом з чоловіком і дитиною
стали проживати в кімнатах № АДРЕСА_1,
зі згоди сестри ОСОБА_2., яка там жила з
чоловіком, двома дітьми та сестрою
ОСОБА_7. 28 травня 2013 року позивачка
пішла разом зі своїми дітьми та сестрою
ОСОБА_7 гуляти, а в цей час ОСОБА_2
винесла її речі в складову кімнату і
після повернення не впустила її в
спірні кімнати № АДРЕСА_1, а згодом
змінила замок у вхідних дверях в дане
житло. На даний час позивачка разом з
дітьми проживає в бабусі в АДРЕСА_2
Вважає, що в силу ст.64, 65 ЖК України як
член сім'ї наймача набула рівного з
батьками та сестрами права на
користування кімнатами.

На підставі наведеного, позивачка
просить визнати за нею право на
проживання в кімнатах АДРЕСА_1,
зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у
здійснені нею права користування
кімнатами АДРЕСА_1, шляхом її вселення в
зазначені жилі приміщення.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні
вимоги не визнала, просила відмовити в
їх задоволенні. Пояснила, що дійсно
позивачка без реєстрації проживала в
кімнатах № АДРЕСА_1, але в січні 2011 року
добровільно вибула на постійне місце
проживання до матері ОСОБА_6 в АДРЕСА_3
Після від'їзду вона ще приїжджала один
чи два рази, останній в червні - липні 2011
року, ночувала в гуртожитку, а потім
йшла до бабусі. Відповідачка пояснила,
що неодноразово просила позивачку
разом вирішити питання їх реєстрації у
спірних кімнатах, але вона нічого не
робила. 10 травня 2011 року рішенням
Нетішинського міського суду за нею
було визнано право на проживання в
кімнатах № АДРЕСА_1, на підставі якого
01.06.2011 року вона там зареєструвалася
разом з чоловіком та двома дітьми.
Перебуваючи в смт.Орілька позивачка
познайомилася з ОСОБА_9 та стала
проживати з ним однією сім'єю, а
ІНФОРМАЦІЯ_3 року в них народився син
ОСОБА_10 В жовтні 2012 року на прохання їх
бабусі ОСОБА_11 позивачка разом з
цивільним чоловіком і сином приїхали в
м.Нетішин і стали проживати по АДРЕСА_2,
де й зареєстрували дитину. На початку
лютого 2013 року вночі позивачка
попросилася переночувати в неї в
спірних кімнатах, так як посварилася з
бабусею ОСОБА_11 Враховуючи те, що вона
була з малолітнім сином та на
останньому місяці вагітності,
відповідачка дозволила їм залишитися.
Після того, як ІНФОРМАЦІЯ_4 року
позивачка в м.Нетішин народила сина
ОСОБА_7 вона забрала їх з пологового
будинку до свого житла, оскільки її
цивільний чоловік житла в м.Нетішин
немав, а в бабусі був незадовільний
стан здоров'я. Відповідачка зазначила,
що в подальшому на її вимоги залишити
кімнату в гуртожитку, позивачка
постійно обіцяла знайти інше житло і
переїхати, але нічого не робила для
цього, тому 28 травня 2013 року вона
заборонила їй проживати в себе. Вважає,
що позивачка не набувала права на
проживання в спірних кімнатах, так як
має право проживати в АДРЕСА_2, де
зареєстрована разом з дітьми.

Представник відповідачки просив
в задоволенні позову відмовити,
оскільки позивачка взагалі не набула
права на проживання в спірних кімнатах,
так як її батьки не дотримались
встановленого порядку вселення та
вчасно не зареєструвалися там. Крім
того позивачка зареєстрована за іншою
адресою, а в спірних кімнатах не
проживала більше одного року без
поважних причин.

Відповідач ОСОБА_5 в судове
засідання надіслав заяву, в якій просив
розгляд справи проводити у його
відсутності.

Відповідачка ОСОБА_6, яка
представляє інтереси малолітньої
дочки ОСОБА_7 в судове засідання не
з'явилася, але надіслала заяву в якій
просила розгляд справи проводити у її
відсутності, позовні вимоги визнала.

Представник відповідача
комунального підприємства
Нетішинської міської ради
«Житлово-комунальне об'єднання» в
судовому засіданні пояснила, що
гуртожиток по АДРЕСА_1 призначений для
проживання малосімейних громадян і
підпорядкований підприємству з 2001
року. До 2006 року нарахування плати за
комунальні послуги здійснювалося
залежно від кількості проживаючих,
тому періодично комісії проводили
обстеження кімнат, зокрема № АДРЕСА_1.
На ім'я ОСОБА_6 був відкритий особовий
рахунок для сплати комунальних послуг.
Тому достовірно відомо, що до 2006 року в
спірних кімнатах фактично проживали
позивачка, відповідачка ОСОБА_2, ОСОБА_5
та їх мати ОСОБА_6 З 2006 року плата за
комунальні послуги стала
нараховуватись залежно від площі
займаних кімнат, тому хто саме проживав
там з цього часу представнику невідомо.
До підприємства неодноразово
зверталася ОСОБА_6 з проханням
зареєструвати її та дітей в спірних
кімнатах на підставі ордеру, але їй
було відмовлено, оскільки ордер
видавався в 1992 році на ім'я ОСОБА_8 і на
час звернення втратив свою чинність.
Представник пояснила, що не заперечує
проти задоволення позовних вимог, якщо
судом буде встановлено, що позивачка не
втратила право на проживання в спірних
кімнатах.

Представник третьої особи
виконавчого комітету Нетішинської
міської ради в судове засідання
надіслав заяву, в якій просив розгляд
справи проводити у його відсутності,
позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи служби
у справах дітей виконавчого комітету
Нетішинської міської ради в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
пояснила, що так як ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 є дітьми ОСОБА_6, фактично та
постійно жили у спірних кімнатах, тому
вони мають однакові права на
проживання в них.

Суд, вислухавши пояснення
учасників судового засідання, свідків,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступних
міркувань.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 - бабуся позивачки та
відповідачки ОСОБА_2. пояснила, що ордер
на вселення в кімнати АДРЕСА_1 був
виданий ОСОБА_8., але з невідомих їй
причин він, його дружина та діти не були
там зареєстровані, хоча фактично
проживали. Позивачка зареєстрована в
її квартирі в АДРЕСА_2 з народження, але
постійно жила в спірних кімнатах, поки
не поїхала в Харківську область для
того, щоб доглядати прабабусю. Коли
приїжджала, то жила в гуртожитку. В
минулому році вона повернулася та
проживала декілька місяців в її
квартирі. Після того як ОСОБА_2 вигнала
позивачку з дітьми зі спірних кімнат,
то вона знову стала жити в неї. Останні
два тижні в її квартирі проживає і
малолітня ОСОБА_7. Свідок пояснила, що
вона та її чоловік люди похилого віку,
хворіють, тому їм важко проживати разом
маленькими дітьми. Вважає, що позивачка
має таке ж право на проживання в
спірних кімнатах як і її сестра ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_13 - бабуся позивачки
та відповідачки ОСОБА_2. пояснила, що її
син ОСОБА_8, невістка та їх дочка ОСОБА_2
заселилася в кімнати АДРЕСА_1 на
підставі ордеру, але не
зареєструвалися там. Після народження
позивачки та ОСОБА_7 вони також стали
проживати там. Пізніше, коли ОСОБА_2
вирішила через суд узаконити своє
проживання в кімнатах, позивачка
відмовилася брати в цьому участь, тому
вона зареєструвалася сама. В цей час
позивачка поїхала в Харківську область
до матері, створила сім'ю. Вона іноді
приїжджала і жила в бабусі по АДРЕСА_2.
Востаннє вона приїхала вагітна, з
дитиною і чоловіком в кінці 2012 року та
знову ж поселилася в бабусі, а коли та
вигнала їх, ОСОБА_2 впустила їх
проживати до себе в спірні кімнати.

Отже, судом встановлено та не
заперечується сторонами, що ОСОБА_8,
його дружина ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_2
вселилися в кімнати АДРЕСА_1 на
підставі ордеру № 1556 від 25.03.1992 року,
однак не зареєструвалися там.
Позивачка ОСОБА_1 з народження по
січень 2011 року фактично проживала без
реєстрації в кімнатах АДРЕСА_1, хоча
зареєстрована в АДРЕСА_2 В січні 2011 року
вона поїхала в смт.Орілька Лозівського
району Харківської області, але в тому
ж році декілька раз приїжджала в
м.Нетішин. Зокрема в червні - липні 2011
року позивачка приїжджала та ночувала
в гуртожитку в спірних кімнатах, що
підтвердила в судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_2, отже вона не
втрачала інтересу до цього житла.
Пізніше в жовтні 2012 року позивачка на
прохання бабусі ОСОБА_11 приїхала з
чоловіком і сином в м.Нетішин та стала
проживати по АДРЕСА_2. В лютому 2013 року
зі згоди відповідачки ОСОБА_2.
позивачка поселилася в спірних
кімнатах. 28 травня 2013 року відповідачка
ОСОБА_2 заборонила їй проживати в
кімнатах № АДРЕСА_1, винесла її речі в
складову кімнату та змінила замок у
вхідних дверях.

Відповідно до рішення Нетішинського
міського суду Хмельницької області від
10 травня 2011 року, за ОСОБА_2 визнано
право на проживання в кімнатах АДРЕСА_1

Згідно довідки комунального
підприємства Нетішинської міської
ради "Житлово - комунальне об'єднання" №
2479 від 12.09.2013 року, в АДРЕСА_1 проживають
і зареєстровані ОСОБА_2, її чоловік
ОСОБА_5, діти: ОСОБА_3., ОСОБА_4

Згідно довідки комунального
підприємства Нетішинської міської
ради "Житлово - комунальне об'єднання"
№1922 від 13.09.2013 року та поквартирної
карточки, в АДРЕСА_2 проживають і
зареєстровані ОСОБА_12, дружина ОСОБА_11,
донька ОСОБА_6, син ОСОБА_2, внучки
ОСОБА_1, ОСОБА_7, правнуки ОСОБА_10, ОСОБА_9

Згідно свідоцтв про народження, в
позивачки є двоє дітей: ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, який
народився в смт.Орілька Лозівського
району Харківської області та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, який
народився в м.Нетішин Хмельницької
області.

Відповідно до ст.65 ЖК України,
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим

приміщенням, якщо при вселенні між
цими особами, наймачем та членами
його сім'ї, які проживають з ним, не
було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно ч.1, 2 ст.64 ЖК України, члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки.

Згідно п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" N 2 від 12.04.1985 року, коли
відсутній повернувся на жилу площу за
згодою членів сім'ї, його не можна
вважати таким, що втратив право на
жилу площу.

З наведеного вбачається, що
проживаючи з народження разом зі
своїми батьками в кімнатах АДРЕСА_1,
позивачка як член сім'ї набула рівного
з іншими членами сім'ї права
користуватися вказаним жилим
приміщенням. Незважаючи на те, що
позивачка тривалий час була відсутня в
спірних кімнатах, з лютого 2013 року вона
знову почала там проживати зі згоди
своєї сестри ОСОБА_2., а тому не втратила
права на вказану жилу площу.

Згідно ст.ст.33, 47 Конституції
України, держава гарантує кожному, хто
на законних підставах перебуває на
території України, свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання. Держава гарантує право на
житло і створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду.

Крім того, в пункті 15 Постанови
Верховного Суду України "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" № 9 від 01.11.1996
року роз'яснено, що наявність чи
відсутність прописки самі по собі не
можуть бути підставою для визнання
права користування жилим приміщенням
за особою, яка там проживала чи
вселилась туди як член сім'ї наймача
(власника) приміщення, або ж для відмови
їй у цьому.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивачка
правомірно набула права на проживання
в кімнатах АДРЕСА_1, однак відповідачка
ОСОБА_2 чинить їй перешкоди в
користуванні вказаними кімнатами.
Отже, порушені права позивачки
підлягають захисту шляхом визнання за
нею права на проживання в кімнатах
АДРЕСА_1, а також слід зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у
вселенні та користуванні спірними
кімнатами.

Керуючись ст.ст.64, 65 ЖК України,ст.ст.33, 47
Конституції України, п.15 Постанови
Верховного Суду України "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя" № 9 від 01.11.1996
року, п.10 Постанови Пленуму Верховного
суду України "Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України" N 2
від 12.04.1985 року, ст.ст. 3, 10, 60, 79, 84, 88, 208, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право на проживання в
кімнатах АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкоди у вселенні та користуванні
кімнатами АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 114 гривень 70
копійок.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Хмельницької області через
Нетішинський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: