Провадження № 2/522/8264/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Приморський районний
суд м. Одеси, у складі

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третьої особи ОСОБА_4
про усунення від права на спадкування
за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Приморського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до ОСОБА_3, за участю третьої
особи ОСОБА_4, в подальшому уточнивши
її, в якій просить усунути відповідача
від права спадкування за законом
відповідача після смерті ОСОБА_5,
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що
квартира АДРЕСА_1 належала їй та
покійним батькам на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого
органом приватизації державного
житлового фонду Приморського району
від 16 грудня 1997 року № 01160, яке
зареєстроване в ОМБТІ та РОН 05 січня 1998
р. № 543 на праві приватної спільної
сумісної власності. Вона постійно
проживала разом з батьками та
доглядала їх до смерті.

Після смерті матері позивачки - ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона фактично
вступила в управління та володіння
спадкового майна, а саме продовжувала
проживати у квартирі, оплачувати
комунальні послуги, здійснювала
ремонтні роботи та доглядала з батьком,
який тяжко захворів та через похилий
вік був у безпорадному стані, тобто
потребував постійного піклування,
догляду та матеріальної допомоги. Крім
неї в батьків є ще двоє дітей - син
ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4, які після
смерті матері не зверталися з заявою до
нотаріальної контори про вступ у
спадщину за законом.

Також вказує, що ОСОБА_3 з квітня місяця
1993 року по 2007 рік мешкав в США.
Відповідач не піклувався про своїх
батьків та не допомагав їм матеріально.
Тому ОСОБА_2 просить усунути
відповідача від спадкування за законом
після смерті ОСОБА_5

В судовому засіданні ОСОБА_2 позов
підтримала у повному обсязі та просила
його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав,
заперечував проти задоволення
вищевказаного позову, оскільки вважає,
що він має право на спадкування за
законом на 5/9 частин квартири АДРЕСА_1,
після смерті батьків, так як не
ухилявся від їх утримання. Також
вказує, що батьки не знаходились у
безпорадному стані, і не потребували
додаткового догляду. На останнє судове
засідання відповідач не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_2
підтримала, оскільки вважає дані
вимоги обґрунтованими.

Вивчивши матеріали справи у їх
сукупності, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 23 лютого 2012
року (а. с. 44) були задоволенні позовні
вимоги ОСОБА_2, усунено ОСОБА_3 від права
на спадкування за законом частини
квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, а
також визнано за позивачкою право на
обов'язкову частку в спадщині після
смерті ОСОБА_1

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 23 квітня 2013 року (а. с. 85)
вищевказане заочне рішення скасоване
за заявою ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що він
був неналежним чином повідомлений про
розгляд справи, оскільки був
зареєстрований та постійно проживав на
території Російської Федерації. Тому
справа була продовжена слуханням по
суті.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та її
покійним батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_5
належала в рівних частинах квартира
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
органом приватизації державного
житлового фонду Приморського району
від 16 грудня 1997 року № 01160, яке
зареєстроване в ОМБТІ та РОН 05 січня 1998
р. № 543 (а. с. 6).

Відповідно до довідки-виписки з
домової книги про склад сім'ї та
реєстрацію від 08 липня 2010 року, та
довідок № 526, № 527 від 01 вересня 2011 року
ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в
квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 8, 9). До смерті там
також були зареєстровані та проживали
ОСОБА_1 та ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданого відділом РАГС
Жовтневої райадміністрації виконкому
Одеської міськради (а. с. 11).

Після її смерті відкрилась спадщина на
її частку.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є дітьми покійної
ОСОБА_5, не зверталися з заявами про
прийняття спадщини, а ОСОБА_2, в свою
чергу, спадщину прийняла фактично,
тобто продовжувала там проживати,
сплачувала комунальні послуги та
доглядала за хворим батьком.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень до ЦК України від
16.01.2003р. Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_5
відкрилась у період дії ЦК Української
РСР 1963 року, то відповідно до ч. 1, 2 ст. 549
даного Кодексу визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном .

У судовому засіданні доведено, що після
смерті матері позивачка продовжувала
проживати у квартирі АДРЕСА_1,
оплачувала комунальні послуги,
здійснювала ремонтні роботи та
доглядала за батьком, який тяжко хворів
та через похилий вік був у безпорадному
стані, потребував постійного
піклування, догляду та матеріальної
допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданого першим відділом
РАЦС Приморського районного
управління юстиції м. Одеси (а. с. 10).

На підставі заповіту від 22 квітня 1999
року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, ОСОБА_1 заповів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках
кожному свою частину квартири АДРЕСА_1
(а. с. 15).

Однак у зв'язку з пропуском строку на
прийняття спадщини після смерті
батька, ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом про надання їй додаткового
строку для прийняття вищевказаної
спадщини.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 23 квітня 2012 року (а. с. 75),
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від
01 жовтня 2012 року (а. с. 78), у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено.

Таким чином, ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_3 не
вступили у спадщину на частину
квартири АДРЕСА_1 після смерті батька
ОСОБА_1

В свою чергу, ОСОБА_2, яка є особою
досягнувшою пенсійного віку та
інвалідом третьої групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням серії НОМЕР_3 від 30 серпня
2004 року (а. с. 17) та довідкою МСЕ №097606 від
26 червня 2003 року (а. с. 18), то вона на
підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України має
обов'язкову частку у спадщині після
смерті ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

На підставі п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2007 р. №7
«Про судову практику у справах про
спадкування» - вимоги про усунення
спадкоємця від права на спадкування
може бути пред'явлено особою, для якої
таке усунення породжує пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

У судовому засіданні підтвердився факт
того, що ОСОБА_3 тривалий час мешкав за
межами України, і на даний час є
громадянином Російської Федерації, що
підтверджується копією паспорту (а. с.
70). Однак відповідач не піклувався про
батьків та не надавав їм жодної
матеріальної допомоги.

Згідно договорів замовлення на
організацію проведення поховання від 20
листопада 2000 року, 20 жовтня 2007 року (а. с.
12-14), рахунків про оплату комунальних
послуг (а. с. 19-21), ОСОБА_2 проводила
поховання батьків та сплачувала
рахунки.

Крім того, з письмової заяви ОСОБА_7 (а.
с. 23), яка є колишньою дружиною
відповідача та має спільну з ним дитину
- доньку ОСОБА_8, вбачається, що
позивачка дійсно постійно проживала з
батьками та допомагала їм, тобто
утримувала їх матеріально, а
відповідач зі свого боку жодним разом
ніякої допомоги не надавав. Аналогічні
свідчення містяться також у заявах
доньки відповідача - ОСОБА_8 (а. с. 102), а
також ОСОБА_9, котра є сусідкою
позивачки та проживає у квартирі
АДРЕСА_2 (а. с. 24).

До того ж, в судовому засіданні було
встановлено, що покійні батьки
допомагали ОСОБА_3 грошима, що
підтверджується відповідними заявами
на відправлення переказу (а. с. 25, 26).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не
доглядав батьків та не допомагав їм
матеріально.

Згідно вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України
потенційний спадкоємець усувається
від права на спадкування за законом,
але на відміну від осіб, зазначених у ч.
3 та 4, щодо яких закон говорить про
безумовну втрату права на спадкування
у разі встановлення певних фактів, він
визнається негідним спадкоємцем на
розсуд суду.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими
вимоги позивачки щодо усунення ОСОБА_3
від права спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5

У відповідності до ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а згідно
ст. 16 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод передбачено право на
справедливий суд, зокрема кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 549 ЦК УРСР у редакції 1963
року, ст. ст. 15, 16, 1224, 1258, 1261 ЦК України, п.
6 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2007 р. №7 «Про судову
практику у справах про спадкування»,
ст.ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 208-209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за
участю третьої особи ОСОБА_4 про
усунення від права на спадкування за
законом, - задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 від права спадкування
за законом після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року на квартиру
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.Б. Свячена