Справа №505/6274/13-ц
Провадження № 2/505/2674/2013
У Х В А Л А

23.12.2013 року, суддя Котовського
міськрайонного суду Одеської області,
Драгомерецька К.П., розглянувши
матеріали за позовом ОСОБА_2 до ПАТ
"Дельта Банк" про захист прав споживача
та визнання кредитного договору
недійсним,

в с т а
н о в и л а:

ОСОБА_2 20.12.2013 року звернулася до
суду із позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про визнання
кредитного договору недійсним.

Судом встановлено, що позовна
заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120
ЦПК України, а саме: у позовній заяві не
зрозумілі вимоги зазначені в
прохальній частини позову, не
зазначено та не додано доказів на
підтвердження цих вимог, не доданий
документ, що підтверджує сплату
судового збору у розмірі 1 % від ціни
позову, і застосування Закону України
«Про захист прав спроживачів», що
виникають з кредитних правовідносин,
можливе в тому разі, якщо предметом і
підставою позову є питання надання
інформації споживачеві про умови
розміщення коштів в банківській
установі, типи відсоткової ставки,
валютні ризики, процедура виконання
договору тощо, які передують укладенню
договору і після укладення договору
між сторонами виникають зобов'язальні
правовідносини, тому до спорів щодо
виконання цього договору цей Закон не
може застосовуватись, а застосуванню
підлягає спеціальне законодавство про
банківський кредит.

Згідно п п. 2, 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 12
квітня 1996 року «Про практику розгляду
цивільних справ за позовом про
захист прав споживачів", так як
вказаний Закон не визначає певних меж
своєї дії, судам слід мати на увазі, що
до відносин, які ним регулюються,
належать, зокрема, ті, що виникають із
договорів купівлі-продажу, майнового
найму (в тому числі найму (оренди)
жилого приміщення - в частині відносин
між наймачем (орендарем) і наймодавцем
(орендодавцем), який одночасно є
виконавцем комунальних послуг і послуг
по ремонту житлового фонду та
інженерного обладнання), побутового
прокату, безоплатного користування
майном, підряду (в тому числі
побутового замовлення чи
абонементного обслуговування),
доручення, перевезення громадян та їх
вантажу, комісії, схову, страхування, із
договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі про надання
кредитів, відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій,
приймання і зберігання цінних паперів,
надання консультаційних послуг).
Відносини, щодо захисту прав
споживачів можуть виникати також з
актів законодавства або з інших угод,
які не суперечать Закону.

Однак відповідно до ст. 177 ЦК
України речі, у тому числі гроші, та
виконані роботи і надані послуги є
різними видами цивільних прав і
послуга, як об'єкт цивільних
правовідносин -це діяльність, яка
триває у часі і не має уречевленого
результату або результат є
невіддільним від самої діяльності.

Договори про надання послуг в
системі договірних зобов'язань
становлять самостійну групу
цивільно-правових договорів, до яких
кредитний договір не відноситься.

Згідност. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором, отже,
цей договір може бути як відплатним,
так і безвідплатним.

Отже, суть послуги полягає у самій
дії виконавця і не знаходить втілення у
певному матеріальному результаті, а
тому доводи позивача, про те, що
кредитний договір є видом договору про
надання фінансової (банківської)
послуги є помилковим і правових
підстав в даному випадку для
застосування Закону України "Про
захист прав споживачі"немає, оскільки
предметом договору є грошові кошти, а
не надання послуги.

Позовна заява не містить
обґрунтування недійсності кредитного
договору на підставах, визначених ст. 203
ЦК України, що унемоєжливлює
визначення наявності правовідносин,
які склалися між сторонами та фактів,
які необхідно встановити.

Позовна заява не містить
посилання на докази, якими
обґрунтовується відсутність в
договорі істотних умов та ненадання
відповідачем інформації про умови
кредитування.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України
позовна заява, подана без додержання
вимог, викладених у ст. ст. 119-121 ЦПК
України підлягає залишенню без руху з
наданням строку для усунення
недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК
України,суд, -

у х
в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про визнання
кредитного договору недійсним -
залишити без руху.

Повідомити позивача про
необхідність виправити зазначені
недоліки позовної заяви в строк п'ять
днів з дня отримання ним копії
зазначеної ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що в разі
невиконання ухвали суду в зазначений
строк заява буде вважатися неподаною
та повернута йому зі всіма доданими до
неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
К.П. Драгомерецька