Р І Ш Е Н Н Я

ІМ ЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 2/257/2104/13

19 грудня 2013 року Київський
районний суд міста Донецька в складі:

головуючого - судді Ополинської І.Г.,

при секретарі - Дємєнчук К.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди, заподіяної їй внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
мотивуючі тим, що 16 червня 2009 р. о 19 год.
45 хвил. у м. Донецьку в Київському
районі на перехресті пр. Партизанський
та пр. Київський з вини ОСОБА_3 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів «Шкода Октавиа» дн НОМЕР_1,
яким керував відповідач ОСОБА_3 та
автомобілем «КІА Серато» дн НОМЕР_2 під
його керуванням, який належить йому на
праві власності, та автомобілем марки
«Мерседес» держномер НОМЕР_3. Внаслідок
такої дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль «КІА Серато» отримав
технічні ушкодження, а він зазнав
моральної та матеріальної шкоди, через
те, що автомобіль був на ремонті. Розмір
матеріальної шкоди, підтверджений
актом спеціаліста авто товарознавчого
дослідження № 1393/09-06 в розмірі 85901,04 грн.
Страховою компанією «ТАС» сплачено 25500
грн. із вказаної суми матеріальної
шкоди. В теперішній час матеріальна
шкода дорівнює 60401,04 грн. Крім того, він
просила стягнути на свою користь з
ОСОБА_3 моральну шкоду, яку він зазнав
через неправомірні дії відповідача,
ушкодження його автомобілю, що полягає
у перенесеному ним нервовому
потрясінні, занепокоєності, порушенні
звичного укладу життя, душевної
рівноваги. Невирішена проблема з
ремонту автомобілю тривалий час тяг
додаткові страждання, що полягали в
щоденному напруженні. Розмір
відшкодування моральної шкоди він
оцінив в сумі 10 000 грн. і просив стягнути
їх з відповідача на свою користь.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1
підтримав позовну заяву, надав
пояснення, аналогічні викладеним у
позові. Просив суд позов задовольнити
повністю.

Представник позивача - ОСОБА_2, який
діяв на підставі перевірених судом
повноваженнях (згода), в судовому
засіданні, надав пояснення аналогічні
поясненням Позивача. Просив суд позов
задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні Відповідач позов
не визнав, пояснивши, що дійсно з його
вини за вказаними в позові ОСОБА_1
обставинами 16 червня 2009 року відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів «Шкода Октавиа» дн НОМЕР_1,
яким він керував та автомобілем «КІА
Серато» дн АН НОМЕР_2 під керуванням
Позивача, та «Мерседес» держномер
НОМЕР_3. Однак, заперечував проти
задоволення матеріальної шкоди саме в
такому розмірі, який вказаний
Позивачем, оскільки такий розмір є
надто збільшеним, за реальні
ушкодження завдані в результаті
дорожньо-транспортної пригоди. Крім
того, заперечував проти задоволення
моральної шкоди, оскільки Позивачем
вказана ним сума не доведена. Просив
суд відмовити у задоволенні цього
позову повністю.

В судовому представник відповідача -
ОСОБА_4, який діяв на підставі
перевірених судом повноваженнях
(договір), в судовому засіданні, надав
пояснення аналогічні поясненням
Позивача. Просив суд позов
задовольнити у повному обсязі.

Вислухав пояснення сторін та їх
представників, свідка, дослідив
матеріали справи, матеріали справи про
адміністративне правопорушення №3-7/11 у
відношенні ОСОБА_3, оцінивши надані
суду докази та встановлені обставини у
їх сукупності, суд вважає, що заявлений
позов є частково обґрунтованим та
підлягає частковому задоволенню за
наступними підставами.

Так, правовідносини, що виникли між
сторонами регулюється ст.ст.8,55,41
Конституції України, загальними
нормами цивільного законодавства
України щодо відшкодування шкоди, а
також ст. 48 Закону України « Про
власність», Законом України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» ( далі - Закон України про
«ОСЦВВНТЗ» ).

Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі (
право власності чи інше) володіє
транспортним засобом, використання
якого утворює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду
України в п.2 « Про практику розгляду
судом цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6 ,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв`язок .

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов»язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Порядок здійснення страхового
відшкодування на території України
чітко врегульований Законом України
про «ОСЦВВНТЗ» та Законом України
«Про страхування».

Так, відповідно до ст.ст. 22,28-30 Закону
України «Про страхування» при настанні
страхового випадку страховик,
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Шкода,
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана,
наряду з іншими випадками, з
пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу.

Відповідно до ст.28 Закону України
про «ОСЦВВНТЗ» у зв»язку з ушкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов»язані відновлюваним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Виходячи з положень ст.36 п.3.3
Закону України про «ОСЦВВНТЗ», якщо
особа, яка має право на отримання
відшкодування, не задоволено рішенням
страховика відносно розміру виплати
страхового відшкодування, воно має
право подати скаргу до страховика про
перегляд вищезгаданого рішення. Якщо
прийняте рішення не задовольняє таку
особу, то вона вправі пред»явити позов
до суду відносно відшкодування шкоди у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.37 п.п.37.4,37.5 Закону
України про «ОСЦВВНТЗ» під час
вирішення питання про страхове
відшкодування страховик вправі
здійснювати виплату страхового
відшкодування безпосередньо
потерпілому чи узгодженим з ним
підприємствам, організаціям, що
надають послуги з ремонту ушкодженого
майна. Страхувальником, або особою,
відповідальність якої застрахована,
потерпілому має бути компенсована сума
франшизи у повному обсязі одночасно з
виплатою страховиком страхового
відшкодування.

Відповідно до ст.32 п.32.7 Закону
України про «ОСЦВВНТЗ» у
відповідності до цього Закону не
відшкодовуються шкода, пов»язана з
втратою товарної вартості
транспортного засобу.

Відповідно до положень
Конституції України, зокрема статей
32,46,62 і чинного законодавства, фізичні
та юридичні особи мають право на
відшкодування моральної (немайнової )
шкоди, заподіяної внаслідок порушення
їх прав, свобод та законних інтересів.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
на відшкодування моральної шкоди, яка
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за заявою осіб, зазначених у
п. 5 Цього кодексу в межах заявлених
ними вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, доказів.

Під час розгляду даної цивільної
справи судом були створені всі умови
для реалізації прав та обов»язків
учасниками судового розгляду, у тому
числі й в частині подання ними доказів
та клопотань, проведення експертиз.
Однак, учасники судового розгляду,
розпорядившись своїми правами на
власний розсуд, відмовились від
надання суду інших доказів у
підтвердження своїх вимог та
заперечень і вважали, що наявні всі
документи для вирішення справи по суті,
тому суд розглядає справу на підставі
тих доказів що містяться у справі і
вважає що в ній міститься достатньо
документів для правильного та
об»єктивного розгляду.

Як встановлено судом і таке вбачається
з матеріалів справи, 16.06. 2009 року о 19
год. 45 хвил. у м. Донецьку в Київському
районі на перехресті пр. Партизанський
та пр. Київський з вини ОСОБА_3, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів «Шкода Октавиа» дн НОМЕР_1,
яким керував відповідач ОСОБА_3 та
автомобілем «КІА Серато» дн НОМЕР_2 під
керуванням його власника ОСОБА_1, та
автомобіля марки «Мерседес» держномер
НОМЕР_3 ОСОБА_8.

Такі обставини встановлені Постановою
Київського районного суду м. Донецька
від 18 травня 2011 р. /а.с.7-10/

Постановою Апеляційного суду
Донецької області від 13 липня 2011 року
постанову Київського районного суду м.
Донецька від 18 травня 2011 р. залишена
без змін. Така постанова набрала
законної сили. /а.с.11-13/

Вищевказане рішення суду набрало
законної сили, і відповідно до ст. 61 ЦПК
України встановлена у судовому рішенні
вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП не підлягає
доведенню.

Ураховуючи вищенаведене, позов про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди саме з відповідача - ОСОБА_3 є
обґрунтованим, та ОСОБА_3 є належним
відповідачем у цій справі і має нести
відповідальність за заподіяну
Позивачеві шкоду з огляду на таке.

Так, розв»язуючи цей спір в частині
відшкодування Позивачеві матеріальної
шкоди, суд погоджується з визначеним
Позивачем розміром такого
відшкодування і задовольняє такі
вимоги з огляду на таке.

На час дорожньо-транспортної пригоди,
автомобіль «КІА Серато» дн НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_1 на праві власності,
був застрахований у ЗАТ СК «ТАС».

Умовами вказаного вище договору ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
25 500 гривень на одного потерпілого,
франшиза за Договором ставить 510 грн., а
ліміт відповідальності страховика за
шкоду, заподіяну життю та здоров'ю
потерпілих, становить 51 000 грн. на
одного потерпілого.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль Позивача «КІА
Серато» дн НОМЕР_2 був застрахований і
зазнав технічних ушкоджень, а ОСОБА_1
зазнав матеріальної шкоди , пов»язаної
з витратами на ремонт цього автомобіля.

Судом встановлено що, відповідно до
висновку авто-товарознавчого
дослідження спеціаліста ОСОБА_6 №
1393/09-06 від 15.07.2009 р. вартість
відновлюваного ремонту автомобіля
«КІА Серато» дн НОМЕР_2 становить 1117, 59
грн. /а.с.14-28/.

Такий висновок повністю підтриманий
спеціалістом ОСОБА_6 в судовому
засіданні, попередженим про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиві показання, тому
суд вважає такий висновок об»єктивним
і приймає до уваги.

Позивач звернувся за виплатою
страхового відшкодування до своєї
компанії ЗАТ СК «ТАС», від якої у
встановлений законом строк отримав
страхове відшкодування в розмірі 25500
грн.

Діючи у відповідності з вказаним
висновком авто-товарознавчого
дослідження спеціаліста ОСОБА_6 №
1393/09-06 від 15.07.2009 р. Позивач звернувся до
підприємства «Транс-Практіка», яким
було надано заказ-наряд від 20 жовтня 2009
року, в якому було зазначено перелік
робіт та їх вартість в загальній сумі
71000 грн., потрібні для від ремонтування
автомобілю «КіА Серато» дн НОМЕР_2./а.с.
137/

Судом було перевірено дійсність сплати
вказаної суми грошей Позивачем та
виконання вказаного вище заказу-наряду
від 20 жовтня 2009 року підприємством
«Транс-Практіка», щодо від
ремонтування автомобіля «КІА Серато»,
звернувшись з відповідним запитом. /а.с.
139/

Відповіддю директора ПП
«Транспрактіка» суду було повідомлено,
що заказ наряд № 4849 від 20.10.09 р., в якому
було зазначено перелік робіт та
матеріалів необхідних для від
ремонтування автомобіля «КІА»
держномер НОМЕР_2, замовник ОСОБА_1, було
виконано у повному обсязі та передано
транспортний засіб замовнику 21.12.2009 р.
Вартість виконаних робіт згідно заказу
- наряду № 4849 від 20.10.2009 р. склала - 71000
грн., дана сума була сплачена
замовником - ОСОБА_1 у повному обсязі
21.12.2009 р. /а.с.144-145/

Таким чином, суд приймає до уваги
добиті судом докази, оскільки не
довіряти таким доказам, у суду не має
підстав.

За наявності прийнятих судом до уваги
вищевказані докази про розмір
заподіяної шкоди суд приймає до уваги
доводи Позивача про розмір
матеріальної шкоди та задовольняє
вказані вимоги в цій частині повністю в
розмірі вказаним ним в позовній заяві -
60 401,04 грн.

Встановивши правові підстави для
задоволення позовних вимог в частині
відшкодування матеріальної шкоди, суд
не приймає до уваги доводи Відповідача
та представника відповідача, за якими
вони цей позов не визнали у вказаній
частині, тим більше, що у порушення
вимог ст.60 ЦПК України стороною
Відповідача не було надано суду
жодного доказу у підтвердження своїх
заперечень.

Отже, Позивач правомірно звернув свої
вимоги до цього відповідача, розмір
вимог матеріального характеру
підтвердив, тому суд задовольняє ці
вимоги повністю і стягує суму
матеріального відшкодування з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1

Однак, розв»язуючи цей спір в частині
відшкодування Позивачеві моральної
шкоди, суд не може погодитись з
визначеним Позивачем розміром такого
відшкодування і частково задовольняє
такі вимоги з огляду на таке.

Позивач наполягав на відшкодуванні
йому моральної шкоди в загальній сумі
10000 грн.

Разом з тим, заперечуючи проти позову,
Відповідач та представник Відповідача
вважав, що Позивачем не надано доказів
про спричинення йому моральної шкоди.

Проаналізувавши наведені вище докази
та встановлені обставини у їх
сукупності, суд не може прийняти до
уваги доводи Відповідача та його
представника щодо невизнання позову в
частині відшкодування Позивачу
моральної шкоди, тому що вони є
безпідставними, не ґрунтуються на
законі та спростовуються матеріалами
справи.

Відповідно до ч.2 п.3 ст.23 ЦК України
особа має на відшкодування моральної
шкоди, яка полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку, крім іншого, із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Так, як роз»яснено в постанові ПВСУ № 5
від 25.05.01 р. суд повинен з»ясувати чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних страждань, в якій
грошовій сумі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань , яких зазнав позивач,
характеру немайновості втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з врахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Тобто, предметом доведення крім
наявності самого факту моральної шкоди
підлягає доказуванню її глибина, від
якої залежить розмір та форма
відшкодування.

Судом встановлено, що
позивачеві дійсно завдано моральної
шкоди неправомірними діями ОСОБА_3,
який порушив Правила дорожнього руху
України, що, в свою чергу, потягло
виникнення даного ДТП. Вже сам факт
дорожньо-транспортної пригоди з
ушкодженням автомобіля свідчить про
завдання моральної шкоди Позивачеві і
таке приймається судом до уваги.

В цій частині твердження
представника відповідача про те, що
факт моральної шкоди є недоведений суд
до уваги не приймає, оскільки суд
враховує, що внаслідок ушкодження
автомобілю « Лексус» дн НОМЕР_4 під час
ДТП ОСОБА_7 переніс стрес, нервував,
змушений був змінити свій звичний
спосіб життя через неможливість
використання власного транспортного
засобу, витрачати час на організацію
його ремонту, оскільки такі обставини
також знайшли своє підтвердження в
ході розгляду справи.

Оскільки позивач заявляє
про відшкодування йому моральної
шкоди, передбаченої пунктом 3 частини
другої статті 23 ЦК України, а ОСОБА_3
винний у вчиненні даного ДТП,
враховуючи той факт, що Позивач не
зазнав каліцтва чи іншого пошкодження
здоров»я і судом не встановлено інших
обставин, прямо передбачених ст.1 та 2
частини другої ст.23 ЦК України, то у
відповідності до положень ст.22 ЗУ про
«ОСЦВВНТЗ» обов»язок відшкодування
моральної шкоди, в даному випадку,
законодавством України та умовами
договору страхування покладений саме
на відповідача ОСОБА_3 і Позивач
правомірно просив суд стягнути з
останнього розмір немайнової шкоди.

Разом з тим, при вирішенні
питання про розмір відшкодування
моральної шкоди, суд виходить з того, що
порушене право Позивача підлягає
захисту і поновленню.

Проаналізувавши всі
встановлені обставини та надані суду
докази у їх сукупності, суд, виходячи з
принципу розумності, виваженості та
справедливості, дістається висновку,
що розмір відшкодування, на якому
наполягав Позивач не відповідають
глибині тих моральних страждань, яких
він зазнав з приводу ушкодження його
автомобіля і вважає за можливе вимоги
Позивача про відшкодування йому
моральної шкоди задовольнити частково
та визначити розмір відшкодування в
сумі 1000 грн.

Інших обставин, які б мали
суттєве значення у справі судом
встановлено не було.

Частково задовольнивши позовні вимоги
суд, відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України, присуджує з другої сторони
понесені Позивачем та документально
ним підтверджені судові витрати у
справі пропорційно до розміру
задоволених вимог і вважає, що з
Відповідача на користь Позивача
належить стягнути судові витрати в
загальній сумі 619,39 грн., виходячи з
розрахунку: 712,3 (сума сплаченого
судового збору) : ( 70401,04 (сума
матеріальної та моральної шкоди разом,
яку Позивач просив стягнути з
Відповідача) : 61401,04 (сума матеріальної
та моральної шкоди разом , яка
задоволена судом ) = 619,39 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.8,55,41
Конституції України, загальними
нормами цивільного законодавства
України щодо відшкодування шкоди, а
також ст. 48 Закону України « Про
власність», Законом України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 23, 1166,1167, 1187, 1194 ЦК
України, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 61, 79, 88,
84, 131, 209, 214- 215, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 60 401 ( шістдесят тисяч чотириста
одна ) грн. 04 коп., в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, 1000
(одна тисяча) грн., в рахунок
відшкодування моральної шкоди та
судовий збір в розмірі 619 (шістсот
дев'ятнадцять) грн. 39 коп., а всього
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 62
020 (шістдесят дві тисячі двадцять) грн. 43
коп.

У задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено
24 грудня 2013 р.

Апеляційна скарга на
рішення може бути подана до
Апеляційного суду Донецької області
через Київський районний суд
м.Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
І.Г.Ополинська