Справа № 357/5243/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2013 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П.
,

при секретарі - Ткаченко Ю.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої дорожньо -
транспортною пригодою, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області з позовом до ОСОБА_2
Васильовчиа про відшкодування
майнової та моральної шкоди.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що
13.01.2013 року о 18 год. 50 хв. її чоловік
ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки
«Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1, який належить їй
на праві власності, рухаючись в крайній
лівій смузі руху по бульвару 50 років
Перемоги в м. Біла Церква в напрямку
вулиці Вокзальна, потрапив в дорожньо -
транспортну пригоду. Вказана дорожньо -
транспортна пригода настала з вини та
участю водія іншого автомобіля марки
«Шевролет» д.н.з. НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_2. Вказана дорожньо-транспортна
пригода відповідно до постанови
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 07.02.2013 року,
сталася з вини ОСОБА_2. В результаті ДТП
автомобілю марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1,
було завдано механічні ушкодження.
Вартість матеріального збитку
становить 13728,07 грн., з них втрата
товарної вартості, яка не була
відшкодована страховою компанією
становить 2458,22 грн., та 869,85 грн. різниця
суми між виплаченою сумою страхового
відшкодування та вартістю ремонту
автомобіля з урахуванням зносу. З
метою визначення вартості завданої
шкоди за його кошти було проведено
автотоварознавче дослідження. Також в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди йому було завдано моральну
шкоду.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на
його користь матеріальну шкоду в
розмірі 3 728,07 грн., яка складається із
втрати товарної вартості автомобіля в
сумі 2458,22 грн., 869,85 грн різниця суми між
виплаченою сумою страхового
відшкодування та вартістю ремонту
автомобіля з урахуванням зносу, та
витрат на проведення експертного
автотоварознавчого дослідження в сумі
400 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
.

Представник позивача - ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, просив задовольнити в
повному обсязі. Пояснив, що в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю «Хюндай» д.н.з.
НОМЕР_1, було завдано механічні
ушкодження. ПрАТ «СК Уніка» було
частково відшкодовано матеріальну
шкоду без врахування втрати товарної
вартості автомобіля. Також позивачем
були понесені витрати, пов'язані з
проведенням автотоварознавчого
дослідження, в розмірі 400 грн. Внаслідок
протиправних дій ОСОБА_2 позивачу були
спричинені моральні страждання,
оскільки позивачка і її сім'я на
протязі деякого часу були позбавлені
можливості користуватися автомобілем,
так як він знаходився в ремонті. Крім
того, позивач вимушений був постійно
відволікатися від своєї роботи для
вирішення різних питань, пов'язаних з
оформленням документів та
організацією ремонтно-відновлювальних
робіт свого автомобіля. Моральну шкоду
ОСОБА_1 оцінює в 5000 грн.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечував проти стягнення
з нього матеріальної шкоди, яка
складається з втрати товарної
вартості автомобіля в сумі 2458,22 грн.,
869,85 грн. різниця суми між виплаченою
сумою страхового відшкодування та
вартістю ремонту автомобіля з
урахуванням зносу та моральної шкоди в
розмірі 5000 грн. Заперечувала щодо
стягнення 400 грн., сплачених позивачем
за проведення експертного
автотоварознавчого дослідження,
посилаючись на те, що ці витрати мала
сплачувати страхова компанія і його не
повідомляли про день та час проведення
експертного дослідження.

На запитання суду підтвердив, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з
його вини, оскільки він керував
автомобілем Шевролет» д.н.з. НОМЕР_2.

Третя особа - ПрАТ «СК Уніка» в судове
засідання свого представника повторно
не направила, про час та місце рогляду
справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
надані суду докази, приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позову з наступних
підстав.

Судом достовірно встановлено, що 13.01.2013
року о 18 год. 50 хв. її чоловік ОСОБА_3
керуючи автомобілем марки «Хюндай»
д.н.з. НОМЕР_1, який належить їй на праві
власності, рухаючись в крайній лівій
смузі руху по бульвару 50 років Перемоги
в м. Біла Церква в напрямку вулиці
Вокзальна, потрапив в дорожньо -
транспортну пригоду. Вказана дорожньо -
транспортна пригода настала з вини та
участю водія іншого автомобіля марки
«Шевролет» д.н.з. НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_2. Вказана дорожньо-транспортна
пригода відповідно до постанови
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 07.02.2013 року,
сталася з вини ОСОБА_2. В результаті ДТП
автомобілю марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1,
було завдано механічні ушкодження.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 07.02.2013 року, ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП і притягнуто до адміністративної
відповідальності, із застосуванням
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 грн. та постановою
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 04.02.2013 року,
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 КУпАП і притягнуто
до адміністративної відповідальності,
із застосуванням адміністративного
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортними засобами на
два роки.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК Україна
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання своїх трудових ( службових )
обов'язків.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості,
полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Статтею 32 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», передбачено, що страховик не
відшкодовує шкоду, пов'язану з втратою
товарної вартості транспортного
засобу.

Відповідно до п. 1.6 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів
величина втрати товарної вартості,
затвердженої Наказом Фондом
державного майна України Міністерства
юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року,
втрата товарної вартості - умовна
величина зниження ринкової вартості
колісного транспортного засобу,
відновленого за нормативними вимогами
після пошкодження, порівняно з
ринковою вартістю подібного
непошкодженого колісного
транспортного засобу.

Так, висновком експертного
автотоварознавчого дослідження № 9 від
21.01.2013 року визначено вартість
матеріального збитку, спричиненого
власнику автомобіля «Хюндай» д.н.з.
НОМЕР_1, який з урахуванням втрати
товарної вартості складає 13728,07 грн.
Величина втрати товарної вартості
автомобіля внаслідок ремонтних
впливів складає 2458,22 грн.

Відповідно до акту погодження суми
відшкодування від 22 лютого 2013 року ПрАТ
«СК Уніка» ОСОБА_1 було сплачено
страхове відшкодування в сумі 10400,00
грн.. Втрату товарної вартості
автомобіля страховою компанією не
відшкодовано відповідно до ст. 32 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Згідно з ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, збитками є також витрати
позивача на проведення
автотоварознавчого дослідження,
оскільки ОСОБА_1 була вимушена оплатити
вказані витрати з метою визначення
вартості матеріальної шкоди для
подальшого відновлення свого
порушеного права.

Витрати позивача в сумі 400 грн.,
пов'язані з проведенням
автотоварознавчого дослідження,
підтверджуються копією квитанції № 3
від 17.01.2013 року.

Враховуючи встановлені судом
обставини справи, керуючись нормами
права, які регулюють спірні
правовідносини, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог про стягнення
матеріальної шкоди в розмірі 2458,22 грн.,
втрата товарної вартості автомобіля та
витрат на проведення експертного
автотоварознавчого дослідження в сумі
400 грн.

При вирішенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди, суд виходив
із наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК
України, а саме, наявність вини особи,
яка завдала таку шкоду.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичної
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.п.
5,8,9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (не майнової) шкоди»,
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

За моральну (немайнову) шкоду,
заподіяну працівником під час
виконання трудових обов'язків,
відповідальність несе організація з
якою цей працівник перебуває у
трудових відносинах, а останній
відповідає перед нею в порядку
регресу.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості. У випадках, коли межі
відшкодування моральної шкоди
визначаються у кратному
співвідношенні з мінімальним
розміром заробітної плати чи
неоподатковуваним мінімумом доходів
громадян, суд при вирішенні цього
питання має виходити з такого розміру
мінімальної заробітної плати чи
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, що діють на час розгляду
справи. Визначаючи розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, суд повинен наводити в рішенні
відповідні мотиви.

З огляду на положення Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (не майнової) шкоди», суд
врахував істотність вимушених змін у
життєвих і виробничих стосунках
позивача, спричинення негативних змін
у звичайних умовах його життя, що
зумовлено витраченням часу на
документальне оформлення випадку ДТП,
захисту свого порушеного права в
досудовому порядку. Також суд вважає,
що сам факт пошкодження автомобіля
Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1, який належить
позивачу на праві власності,
безперечно заподіяв шкоду його
інтересам і спричинив моральні
переживання.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 400 грн., які підлягають
стягненню з ОСОБА_2 на користь
позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача підлягають стягненню
судові витрати на користь позивача в
розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 215, 217, 218 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої дорожньо -
транспортною пригодою - задоволити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в сумі 2458,22 грн. (дві
тисячі чотириста п'ятдесят вісім
гривень 19 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в сумі 400 грн. (чотириста
гривень 00 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 229,40 грн. (двісті
двадцять дев'ять гривень 40 коп.).

З повним рішенням суду, особи які брали
участь у справі, зможуть ознайомитись 16
серпня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Київської області протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Білоцерківський міськрайонний суд
Київської області.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя О. П. Шовкопляс