Справа №490/7970/13-ц 18.12.2013 18.12.2013 18.12.2013
Провадження № 22ц/784/3954/13
Головуючий у першій інстанції Прохоров
Категорія 45 Доповідач в
апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Богатирьовій В.А.,

за участю представника позивача
ОСОБА_3,

представника відповідача Бондаря
В.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Миколаївської
міської ради

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 07 листопада 2013 року у
справі за позовом

ОСОБА_5

до

Миколаївської міської ради (далі -
міська рада),

третя особа - фізична особа-підприємець
ОСОБА_6

про визнання недійсними та скасування
пунктів рішення Миколаївської міської
ради і визнання недійсним договору
оренди землі,

В С Т А Н О В И
Л А :

15 липня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, вимоги якого в
подальшому збільшив, до Миколаївської
міської ради про визнання незаконними
та скасування п. 28 та 28.1 рішення
Миколаївської міської ради від 22
листопада 2012 року № 22/38 «Про вилучення,
надання, передачу за фактичним
землекористуванням, продовження
строку користування земельними
ділянками юридичним особам,
громадянам, зміну цільового
призначення земельної ділянки та
внесення змін до рішень міської ради та
виконкому Миколаївської міської ради
по Ленінському району м. Миколаєва» та
визнання недійсним договору оренди
землі № 9200 укладеного 04 квітня 2013 року
між Миколаївською міською радою та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6
(далі - ФОП ОСОБА_6.).

Позивач зазначав, що 22 листопада 2012
року Миколаївською міською радою було
прийнято рішення № 22/38 «Про вилучення,
надання, передачу за фактичним
землекористуванням, продовження
строку користування земельними
ділянками юридичним особам,
громадянам, зміну цільового
призначення земельної ділянки та
внесення змін до рішень міської ради та
виконкому Миколаївської міської ради
по Ленінському району м. Миколаєва»,
одним із пунктів якого було
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 195
кв. м. в оренду ФОП ОСОБА_6, за рахунок
земель міста, не наданих у власність
або користування, у тому числі 123 кв. м.
під капітальною забудовою, 72 кв. м. під
проходами, проїздами та площадками,
зарахувавши її до земель комерційного
використання, для обслуговування
нежитлових приміщень павільйону кафе
по АДРЕСА_1. Суміжна земельна ділянка
розташована по АДРЕСА_3 належить йому
на праві користування, відповідно до
договору про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва житлового будинку на праві
особистої власності укладеного 06
квітня 1984 року. Згідно відповіді № 4-7/389
від 07 червня 2013 року ДП Миколаївської
регіональної філії «Центр державного
земельного кадастру» земельна ділянка
під його нерухомістю та земельна
ділянка третьої особи мають перетин на
20 см. Крім того, 04 квітня 2013 року між
міською радою та ФОП ОСОБА_6 було
укладено договір оренди землі № 9200,
який на його думку є недійсним, окільки
в ньому відсутні істотні умови.

Посилаючись на те, що його права, як
землекористувача були порушені,
оскільки Миколаївська міська рада та
ФОП ОСОБА_6 при розробці та
затвердженні проектної документації
землеустрою, щодо відведення ФОП
ОСОБА_6 в оренду вказаної земельної
ділянки, не погодили з ним, як суміжним
землекористувачем земельної ділянки
просив позов задовольнити. Крім того,
він не має можливості приватизувати
земельну ділянку під нерухомістю,
оскільки в наслідок вищезазначених дій
відповідача та третьої особи вказані
земельні ділянки мають перетин
спільної межі на 20 см., в сторону його
земельної ділянки.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 07 листопада 2013 року
позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано
недійсним в частині затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду ФОП ОСОБА_6
загальною площею 195 кв. м., для
обслуговування нежитлових приміщень
павільйону кафе по АДРЕСА_1 пункти 28 та
28.1 рішення Миколаївської міської ради
від 22 листопада 2012 року № 22/38 «Про
вилучення, надання, передачу за
фактичним землекористуванням,
продовження строку користування
земельними ділянками юридичним особам,
громадянам, зміну цільового
призначення земельної ділянки та
внесення змін до рішень міської ради та
виконкому Миколаївської міської ради
по Ленінському району м. Миколаєва».
Визнано недійсним договір оренди землі
від 04 квітня 2013 року укладений між
Миколаївською міською радою та ФОП
ОСОБА_6

Додатковим рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 08
листопада 2013 року стягнуто з
Миколаївської міської ради на користь
ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 114 грн. 70
коп.

Ухвалою цього ж суду від 12 листопада 2013
року виправлена описка в
вищезазначеному рішенні суду від 07
листопада 2013 року.

В апеляційній скарзі Миколаївська
міська рада просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову ОСОБА_5 в задоволенні позову в
повному обсязі. На думку апелянта
рішення суду ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, колегія судів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених
вимог, повно з'ясував обставини справи,
дав належну оцінку доказам, які були
представлені сторонами, і дійшов
правильного висновку про те, що
оскаржувані пункти рішення міськради
прийняти без дотриманням вимог закону,
які порушують права і інтереси
позивача, як землекористувача суміжної
земельної ділянки. Тому, суд
обґрунтовано задовольнив позов.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
рішенням міськради № 22/38 від 22
листопада 2012 року вирішено затвердити
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду загальною
площею 195 кв.м., за рахунок земель міста,
не наданих у власність або
користування, у тому числі 123 кв.м. під
капітальною забудовою, 72 кв.м. під
проходами, проїздами та площадками,
зарахувавши її до земель комерційного
використання, для обслуговування
нежитлових приміщень павільйону кафе
по АДРЕСА_1 та передати цю земельну
ділянку фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_6 в оренду строком на 15 років для
обслуговування приміщень павільйону
кафе. Також, в рішенні зазначено, що
обмеження у використання земельної
ділянки відсутні (п. п. 28, 28.1) (а.с. 37).

На підставі цього рішення, 06 грудня 2012
року КП «Госпрозрахункове
проектно-вишукувальне бюро» проведено
перенесення меж земельної ділянки на
місцевість, погоджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду, та 04 квітня 2013 року
між міськрадою та ОСОБА_6 було укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 195 кв.м., яка була передана ОСОБА_6
за актом строком на 15 років (а.с. 41-50).

Відповідно до договору від 06 квітня 1984
року, укладеному між Терновською
посилковою радою народних депутатів та
ОСОБА_5, останньому було надано в
безстрокове користування земельну
ділянку для будівництва жилого будинку
по АДРЕСА_2 загальною площею 350 кв.м. (а.с.
22). Зазначена земельна ділянка була
зареєстрована в Миколаївському бюро
технічної інвентаризації 21 листопада
1989 року за № 195 (а.с. 21).

Згідно рішення виконкому Терновської
посилкової ради народних депутатів № 88
від 30 вересня 1994 року ОСОБА_5 було
відведено земельну ділянку площею 350
кв.м. по АДРЕСА_3 (а.с. 28).

Розбіжності в адресі знаходження
земельної ділянки сторонами не
оспорюється та відповідач не
заперечував проти того, що мова йде за
одну й ту ж земельну ділянку.

Позивачем на зазначеній земельній
ділянці було побудовано будинок, який 15
грудня 1995 року прийнято до
експлуатації (а.с. 23, 13).

Управлінням містобудування та
архітектури 28 травня 2013 року погоджено
можливість передачі у власність ОСОБА_5
земельної ділянки по АДРЕСА_3 (а.с. 34-36).

Проте, з листа ДП «Центр державного
земельного кадастру» (Миколаївська
регіональна філія) вбачається, що
згідно даних у програмному комплексі
ГІС-6, земельна ділянка, щодо якої
розроблена технічна документація
(АДРЕСА_3) та земельна ділянка по
АДРЕСА_1 (ОСОБА_6.), мають перетин на 20 см.
(а.с. 10).

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу
1970 року, який був чинним на час
виділення позивачу земельної ділянки у
користування, право землекористування
громадян, які проживають в сільській
місцевості, засвідчується записами в
земельно-шнурових книгах
сільськогосподарських підприємств і
організацій та по господарських книгах
сільських Рад, а в містах і селищах
міського типу - в реєстрових книгах
виконавчих комітетів міських, селищних
Рад народних депутатів.

Матеріалами справи підтверджується, що
на час виділення Терновською
посилковою радою народних депутатів
земельної ділянки в користування
позивача, п. Тернівка було селищем
міського типу та до м. Миколаєва
включена постановою Верховної Ради
України 15 листопада 1996 року (а.с. 121),
тобто після виділення земельної
ділянки позивачу.

За змістом ст. ст. 17, 19 Земельного
кодексу України від 18 грудня 1990 року N
561-XII земельні ділянки надаються у
власність або користування
відповідною Радою народних депутатів.
Надання земельної ділянки у
користування здійснюється на підставі
рішення.

Згідно п. 7 розділу Х Прикінцевих та
перехідних положень Земельного
кодексу України 2001 року, громадяни та
юридичні особи, що одержали у
власність, у тимчасове користування, в
тому числі на умовах оренди, земельні
ділянки у розмірах, що були передбачені
раніше діючим законодавством,
зберігають права на ці ділянки.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивач не є законним користувачем
земельної ділянки, так як не отримав
державний акт, а тому з ним не повинно
погоджувати межу, є безпідставними,
спростовуються вищезазначеним та, крім
того, відповідно до ч. 1 ст. 20, ст. 23
Земельного кодексу 1970 року,
засвідчення права користування
земельною ділянкою державним актом
передбачалось для юридичних осіб.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
позивач є законним землекористувачем
та з ним необхідно було погоджувати
межу земельної ділянки, надану ОСОБА_6 в
оренду.

Відповідно до п. 3.12 розділу ІІІ
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
18 травня 2010 року № 376, закріплення
межовими знаками меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) здійснюється
виконавцем у присутності власника
(користувача) земельної ділянки,
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок або уповноваженою
ним (ними) особою.

Безпідставними є посилання
відповідача в апеляційній скарзі і на
те, що лист ДП «Центр державного
земельного кадастру» (Миколаївська
регіональна філія) щодо наявності
перетину 20 см в сторону земельної
ділянки позивача, не є належним доказом
по справі.

Так, з пояснень представника
відповідача в суді першої інстанції, в
апеляційній інстанції вбачається, що
відповідач не оспорював наявність
наслідків порушень при встановленні
меж земельної ділянки переданої ОСОБА_6
в оренду та доказів щодо відсутності
перетину суду не надав.

Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду
землі», істотними умовами договору
оренди землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Невід'ємною
частиною договору оренди землі є акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості).

Матеріалами справи підтверджується та
не оспорюється відповідачем, що акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) з суміжними
землекористувачами, а також і з ОСОБА_5,
не погоджувався, що призвело до
наявності перетину спірної земельної
ділянки на земельну ділянку, яка
знаходиться в користування позивача.
Зазначене перешкоджає позивачу
приватизувати земельну ділянку на
якій знаходиться його жилий будинок та
який прийнятий до експлуатації.

Фактичні обставини встановлені судом
першої інстанції повно та об'єктивно,
підтверджуються матеріалами справи,
які містять належні докази того, що п. 28
і п. 28.1 рішення міськради від 22
листопада 2012 року є незаконними і як
наслідок, є недійсним і договір оренди
землі від 04 квітня 2013 року.

Доводи апеляційної скарги, що рішення
суду ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи є
безпідставними та не заслуговують на
увагу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним і
обґрунтованим та підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївської
міської ради відхилити, а рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 07 листопада 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді