Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 116/6146/13-ц

Провадження № 2/116/2814/13

16.12.2013 року
м. Сімферополь

Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді Берберова Д.М.

при секретарі Аблаєві С.С.,

за участю: - позивача - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1;

- представника позивача - ОСОБА_2;

- відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
встановлення факту перебування у
трудових відносинах та стягнення
матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

ФО-П ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
встановлення факту перебування у
трудових відносинах та стягнення
матеріальної шкоди. Позивач просив
встановити факт того, що відповідачки
ОСОБА_4, ОСОБА_5 перебували у трудових
відносинах з ФО-П ОСОБА_1 в період з
10.05.2011 року по 06.09.2011 року, а
відповідачка ОСОБА_3 в період з 06.12.2010
року по 08.11.2011 року. Також позивач
просить суд стягнути з відповідачів по
10 747 гривень з кожної. Позовні вимоги
мотивовані тим, що відповідачки
перебували у трудових відносинах з ФО-П
ОСОБА_1 в зазначений вище період, та
працювали продавцями у належному
позивачу магазині. Під час роботи в
період з 09.06.2011 року по 07.08.2011 року була
виявлена недостача товару на суму 18 055
гривень 60 копійок, а в період з 07.08.2011
року по 31.08.2011 року - у сумі 14 186 гривень 01
копійка. Відповідачі погодились з
розміром недостачі, про що написали
відповідні розписки, проте у
добровільному порядку завдану шкоду не
відшкодовують. У зв'язку з чим він
вимушений був звернутись до суду з
зазначеним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2, позовні
вимоги підтримали у повному обсязі,
наполягали на їх задоволенні в повному
обсязі з підстав, викладених у позовної
заяві. Також позивач в судовому
засіданні підтвердив факт того, що
відповідачка ОСОБА_3 відшкодувала йому
6 018,33 гривень за недостачу, що мала
місце в період з 09.06.2011 року по 07.08.2011
року, та частково у розмірі 100 гривень
за недостачу, що мала місце в період з
07.08.2011 року по 31.08.2011 року. Зазначили, що
відповідачки не відмовлялись від
відшкодування завданих збитків та
частково їх відшкодовували, у зв'язку з
чим вони пропустили строк звернення до
суду та просили його поновити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні не заперечувала проти
розміру недостачі та підтвердила факт
написання розписки, проте заперечувала
проти задоволення позову у зв'язку із
закінчення строку давності. Зазначила.
що дійсно працювала у зазначений
період у магазині та фактично
перебувала у трудовий відносинах з ФО-П
ОСОБА_1 Недостача була встановлена коли
вона працювала разом з іншими
відповідачами. Оплата праці та
обов'язки у всіх продавців були майже
однакові. Підтвердила той факт, що
повністю розрахувалась з позивачем за
першу недостачу у розмірі 6 018,33 гривень,
та 100 гривень сплатила за другою
недостачею.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
адвокат ОСОБА_6, в судовому засіданні
25.11.2013 року заперечувала проти
задоволення позову, оскільки
закінчився строк на пред'явлення
вимоги, та її довіритель хоча і
перебувала з позивачем у трудових
відносинах, проте це було оформлено
лише 11.08.2011 року. Крім того, працівник
несе відповідальність лише у межах
середньомісячного заробітку.

Відповідачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове
засідання не зявились, про день та час
слухання справи повідомлялись
належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідачів розміру
недостачі з відрахуванням сплаченого
розміру, та вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позовних вимог
щодо встановлення факту перебування у
трудових відносинах виходячи з
наступного.

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
було зареєстровано як фізичну
особу-підприємця 06.08.1998 року, номер
запису 2 012802, свідоцтво серії
НОМЕР_5.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
підтвердив той факт, що відповідачки
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 дійсно працювали
у магазині та перебували у трудових
відносинах з ФО-П ОСОБА_1 в період з
09.06.2011 року по 31.08.2011 року та завдали
роботодавцю матеріальну шкоду у
вигляді недостачі товару на загальну
суму 32 241,61 гривень. За фактом недостачі
було складені відповідні акти, яки він
також підписував. Перший акт
відповідачки підписали, проте за
фактом другої недостачі відмовились
від підпису.

Як вбачається з акту контрольної
перевірки інвентаризаційних залишків
товару у магазині приватного
підприємця ОСОБА_1 від 12.08.2011 року за
підписами ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 за період з 09.06.2001 року по
07.08.2011 року була виявлена недостача
товарно-матеріальних цінностей на суму
18 055,60 гривень.

За фактом зазначеної недостачі ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 30.08.2011 року були написані
відповідні про те, що вони взяли з каси
магазину, який належить ОСОБА_1 гроші у
розмірі по 6 018,33 гривень кожна,
зобов'язуються повернути до лютого 2012
року.

Як вбачається з акту контрольної
перевірки інвентаризаційних залишків
товару у магазині приватного
підприємця ОСОБА_1 від 31.08.2011 року за
підписами ОСОБА_9, ОСОБА_10 за період з
07.08.2011 року по 31.08.2011 року була виявлена
недостача товарно-матеріальних
цінностей на суму 14 186,01 гривень.

За фактом зазначеної недостачі ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 05.09.2011 року були написані
відповідні про те, що вони взяли з каси
магазину, який належить ОСОБА_1 гроші у
розмірі по 4 728,67 гривень кожна,
зобов'язуються повернути до березня 2012
року.

Як встановлено у судовому засіданні та
не заперечується сторонами, ОСОБА_3
повернула ФО-П ОСОБА_1 завдану шкоду у
розмірі 6 118,33 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Як вбачається з оригіналів розписок,
наданих до суду на їх звороті містяться
відмітки про повернення з боку ОСОБА_4 1
161 гривень та 860 гривень, а з боку ОСОБА_5
661 гривень та 1 360 гривень, тобто по 2 021
гривні кожна.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку про поважність
пропуску строку звернення до суду за
захистом порушеного права,
передбаченого ч. 3 ст. 233 КЗпП України,
оскільки він пропущений з поважних
причини в наслідок часткового
відшкодування завданої недостачі, у
зв'язку з чим суд вважає за необхідне
відповідно до положень ст. 234 КЗпП
України поновити строк звернення до
суду.

Відповідно до положень статті 130 КЗпП
України працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 135-3 КЗпП
України розмір заподіяної
підприємству, установі, організації
шкоди визначається за фактичними
втратами, на підставі даних
бухгалтерського обліку, виходячи з
балансової вартості (собівартості)
матеріальних цінностей за
вирахуванням зносу згідно з
установленими нормами.

У разі розкрадання, недостачі, умисного
знищення або умисного зіпсуття
матеріальних цінностей розмір шкоди
визначається за цінами, що діють у
даній місцевості на день відшкодування
шкоди.

Як передбачено п.п. 2 та 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП
України відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли майно та інші цінності
були одержані працівником під звіт за
разовою довіреністю або за іншими
разовими документами або шкоди завдано
недостачею, умисним знищенням або
умисним зіпсуттям матеріалів,
напівфабрикатів, виробів (продукції), в
тому числі при їх виготовленні, а також
інструментів, вимірювальних приладів,
спеціального одягу та інших предметів,
виданих підприємством, установою,
організацією працівникові в
користування.

З урахуваннмя наведного суд приходить
до висновку про повну матерілаьну
відповідаьність відповдіачів перед
позивачем з урахуванням сплаченого на
його користь у звязку з чим вважає за
наобхідне стягнути з відповідачки
ОСОБА_3 на відшкодування шкоди 4 628,67
гривень (10 747 - 6 018,33 - 100), з відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5- по 8 726 гривень з
кожної (10 747 - 2 021).

Що стосуєтиься вимог про встанолвення
факту перебування у трудовимх
відносинах, то суд вважає за необхідне
відмовити у їх задоволенні, оскільки
вважає відшкодування шкоди, завданої
недостачею як достатній спосіб
захисту.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з відповідачів на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту
перебування у трудових відносинах та
стягнення матеріальної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної
шкоди 4 628,67 гривень та судовий збір у
розмірі 50 гривень, всього - 4 678,67 (чотири
тисячі шістсот двадцять вісім гривень
67 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної
шкоди 8 726 гривень та судовий збір у
розмірі 80 гривень, всього - 8 806 (вісім
тисяч вісімсот шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної
шкоди 8 726 гривень та судовий збір у
розмірі 80 гривень, всього - 8 806 (вісім
тисяч вісімсот шість) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Сімферопольський районний
суд Автономної Республіки Крим.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяті днів після
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя