Справа № 1519/2-2315/11
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"2" грудня 2013 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Целуха А. П.,
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
(немайнової) шкоди заподіяної в
результаті нападу собаки бійцівської
Позивачка звернулась з позовом в якому
просить суд стягнути з відповідачки
ОСОБА_2 матеріальну та моральну
(немайнову) шкоду заподіяну в
результаті нападу належної
відповідачки собаки бійцівської
породи на її неповнолітню доньку.
Свій позов обґрунтовує тим, що у травні
2009 року, в результаті халатного
ставлення відповідачки до вимог по
утриманню собак, собака породи
пітбуль-тер'єр за кличкою "Ред", яка
належить відповідачки, нанесла фізичні
ушкодження у вигляді пошкоджень
передньої черевної стінки з лівої
сторони - її неповнолітньої доньки
Вказує, що на придбання ліків та
медичних матеріалів для доньки вона
витратила 122,25 гривень, крім того в
результаті нападу собаки їй заподіяно
моральну (немайнову) шкоду, яку вона
шкоди обґрунтовує, тим, що відповідачка
відмовилась добровільно відшкодувати
заподіяну шкоду та хвилюванням за свою
неповнолітню доньку, яка отримала
тілесні ушкодження, перенесла фізичний
біль, нервовий стрес та стала відчувати
страх перед тваринами. Визначаючи
розмір моральної (немайнової шкоди),
виходила з характеру бездіяльності
особи, що заподіяла шкоду, глибини
фізичних та моральних страждань
доньки, які в свою чергу відобразились
У судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити у повному
Відповідачка у судовому засіданні
позов не визнала, надала суду свої
заперечення, та вказала, що дійсно, її
онука випадково випустила собаку з
подвір'я на вулицю, де та злякала доньку
позивачки, але собака дитину не кусала,
і вона чула лише крик переляканої
дитини. Ніяких ушкоджені на тілі дитини
Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд
вважає, що позов підлягає частковому
Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про народження, яке видано відділом
реєстрації актів громадського стану
Малиновського районного управління
юстиції м. Одеси, серія НОМЕР_1,
позивачка має неповнолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно протоколу, щодо усної заяви
(повідомлення) про злочин, позивачка
ОСОБА_1 23 травня 2009 року звернулась до
Малиновського РВ ОМУ УМВС України в
Одеській області з заявою про напад
сусідської собаки на її 6-річну доньку.
За постановою адміністративної
комісії Малиновської райадміністрації
від 26 червня 2009 року, відповідачка
ОСОБА_2 була притягнута до
адміністративної відповідальності за
порушення правил утримання та вигулу
домашніх тварин і на неї було покладено
стягнення у вигляді штрафу. Дана
постанова відповідачкою ОСОБА_2
оскаржена не була, а штраф був
сплачений нею добровільно.

З письмових пояснень відповідачки
ОСОБА_2, які розглядались
адміністративною комісією,
вибачається що собака дійсно без
наморднику потрапила на вулицю, де
злякала доньку позивачки. Цей факт,
також підтверджується поясненнями
відповідачки, даними у ході судового
засідання та витікає з її письмових
заперечень.

Таким чином, суд обґрунтовано
приходить до висновку, щодо
перебування 19 травня 2009 року собаки
породи пітбуль-тер'єр за кличкою "Ред",
яка належить відповідачки ОСОБА_2 не у
вольєрі, а на вулиці та нападу її на
неповнолітню ОСОБА_3

Згідно довідки №7473 від 19 травня 2009 року
Одеської обласної дитячої клінічної
лікарні, неповнолітня ОСОБА_3 отримала
тілесні ушкодження у вигляді садин
передньої черевної стінки зліва. За
довідкою Одеської обласної дитячої
клінічної лікарні №10834 від 14 липня 2009
року доньці позивачки встановлений
діагноз - посттравматичні рубці
передньої черевної стінки.

У відповідності до "Правил тримання
собак, котів і хижих тварин у населених
пунктах Української РСР", що
затверджені 17 червня 1980 року
Міністерством житлово-комунального
господарства УРСР, Міністерством
сільського господарства УРСР і
Міністерством охорони здоров'я УРСР,
громадяни - власники собак, котів і
хижих тварин зобов'язані суворо
дотримуватися санітарно-гігієнічних
норм і правил їх тримання при умові
обов'язкового забезпечення безпеки
людей.

Дозволяється тримати: собак у
населених пунктах - у вільному вигулі
на ізольованій, добре обгородженій
території (в ізольованому приміщенні),
на прив'язі або без неї.

Власникам собак і котів дозволяється
виводити собак з жилих та ізольованих
приміщень, а також ізольованих
територій в загальні двори або на
вулицю (з обов'язковим забезпеченням
безпеки людей) тільки на короткому
повідку і в наморднику, крім собак
дрібних порід, на яких у
реєстраційних посвідченнях зроблено
відповідну відмітку.

Власники собак зобов'язані тримати
сторожових собак на прив'язі і спускати
їх з прив'язі лише в закритих дворах, що
виключають можливість втечі.

Відповідачка ОСОБА_2 не виконала
вказане зобов'язання, оскільки, як
встановлено судом, належна їй собака не
перебувала у вольєрі, була без
намордника та здійснила напад на
неповнолітню ОСОБА_3

Відповідачка, утримуючи собаку,
повинна була знати свої обов'язки і
усвідомлювати необхідність їх
узгодження з правами і свободами інших
людей, в даному випадку - сусідів.
Порушуючи правила поводження з
собакою, відповідач поставила життя і
здоров'я неповнолітньої доньки
позивачки в небезпеку.

За ст.1187 ч.1 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Частина друга ст.1187 ЦК України
визначає, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Як передбачено ст.180 ЦК України,
тварини є особливим об'єктом цивільних
прав, на який поширюється правовий
режим речі, тобто собака є майном ,
об'єктом права власності відповідачки.

Згідно ст.1166 ч.1 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.1167 ч.1 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Таким чином, відповідачка повинна
нести цивільно-правову
відповідальність за шкоду, заподіяну
собакою, що їй належить.

За період лікування неповнолітньої
ОСОБА_3, згідно наданого чеку було
витрачено 122,25 гривень. Вказана сума
підлягає стягненню на користь
позивачки ОСОБА_1

Відповідно до п.9 Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(нематеріальної) шкоди" Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

При визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди, суд
враховує глибину фізичних та душевних
страждань позивачки, конкретну
ситуацію, що склалась, а саме
перенесений нею нервовий стрес,
пов'язаний з нападом собаки на її
неповнолітню доньку, необхідність в
лікуванні внаслідок психотравмуючої
стресової ситуації, порушенні сну тощо.

Таким чином, суд вважає, що моральна
шкода підлягає відшкодуванню в розмірі
5000 гривень.

Згідно ст.79 ч.3 ЦПК України до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи,
належать витрати на правову допомогу.
Виходячи зі змісту ст.84 ч.1 ЦПК України
це витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката.

У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Отже, з відповідачки ОСОБА_2 підлягають
понесені позивачкою судові витрати у
вигляді судового збору у розмірі 51
гривні, витрат по сплаті ІТЗ судового
процесу у розмірі 120 гривень, а також
витрати по сплаті правової допомоги у
розмірі 5341 гривня.

Керуючись, ст. ст. 10, 11, 60, 213-215 і 218 ЦПК
України, ст. ст. 23, 180, 1166, 1167 і 1187 ЦК
України, Правилами тримання собак,
котів, і хижих тварин у населених
пунктах Української РСР, що
затверджені 17.06.1980р. Міністерством
житлово-комунального господарства
УРСР, Міністерством сільського
господарства УРСР і Міністерством
охорони здоров'я УРСР, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" суд ,-

ВИРИШІВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
(немайнової) шкоди заподіяної в
результаті нападу собаки бійцівської
породи - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 122 гривень
25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну (немайнову) шкоду у розмірі 5000
гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 51 гривна, витрати по сплаті
послуг з інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу у
розмірі 120 гривень та витрати на
правову допомогу у розмірі 5341 гривні.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ
А. П. ЦЕЛУХ