АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем
України

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Стрижеуса А.М., Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державного підприємства «Готель
Козацький» Міністерства оборони
України на рішення Солом»янського
районного суду м. Києва від 18 жовтня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Готель
Козацький» Міністерства оборони
України про скасування дисциплінарних
стягнень,поновлення на роботі,виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення матеріальної та
моральної шкоди,-

в с т а
н о в и л а:

В липні 2013 року позивач пред»явив
вказаний позов до відповідача та
зазначав,що з 08.06.2010 року працює в
Державному підприємстві «Готель
Козацький» Міністерства оборони
України на посаді
слюсаря-ремонтника,електрика.

07.11.2012 року його було попереджено,а
12.11.2012 року оголошено догану за відмову
виконувати сантехнічні роботи,які він
не повинен був виконувати,як
слюсар-ремонтник та електрик.
Посилаючись на п.2.2 колективного
договору,просив скасувати вказані
дисциплінарні стягнення.

Крім того , просив поновити його на
роботі на вказаній посаді,посилаючись
на те,що він був відсутній на роботі
18.04.2013 року з поважних причин, про що
керівництву було відомо,а тому його
безпідставно було звільнено за
прогули.

Зазначає,що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
його дружина, в зв»язку з чим він
написав заяву про надання йому 3-дні
відпустки. 17.04.2013 року він передзвонив
на роботу та спитав дозвіл не виходити
на роботу 18.04.2013 в зв»язку з
організацією поховань дружини , на що
заперечень від керівництва не отримав
.Проте, наказом від 20.05.2013 року його було
звільнено за прогул 18.04.2013 року.

РішеннямСолом»янського районного суду
м. Києва від 18 жовтня 2013 року позов
задоволено частково. Вирішено поновити
позивача на роботі на посаді
слюсаря-ремонтника електрика,стягнути
на його користь з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 10 372,1 грн.,моральну шкоду у розмірі
1 000 грн.,а всього 11372 грн.10 коп..

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове,яким
відмовити в позові,посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Вислухавши доповідь судді,пояснення
позивача та його
представника,обговоривши доводи
апеляційної скарги,обставини
справи,колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України
трудовий договір,укладений на
невизначений строк,а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Задовольняючи позовні вимоги та
поновлюючи на роботі позивача на
посаді слюсаря-ремонтника та електрика
в Державному підприємстві «Готель
Козацький» Міністерства оборони
України,суд першої інстанції встановив
і виходив з того,що причини
сімейно-побутового характеру,за якими
позивач був відсутній на роботі 18.04.2013
року є поважними і позивач отримав
дозвіл від безпосереднього керівника-
завідуючої окремим корпусом готелю
«Козацькій» Кармалінцевої І.В. на
вихідний день 18.04.2013 року,що свідчить
про належну дбайливість про виконання
трудових обов»язків та відсутність
винної поведінки позивача.

Суд при цьому врахував емоційний стан
позивача після смерті дружини та усний
дозвіл безпосереднього керівника і
прийшов до висновку,що відсутність на
роботі позивача 18.04.2013 року в зв»язку з
проведенням організації поховання
дружини, є поважною причиною.

Такий висновок суду колегія суддів
вважає відповідним обставинам справи
та вимогам закону,що регулює
правовідносини, які виникли між
сторонами і доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Посилаючись на суперечливість показів
свідків,допитаних судом першої
інстанції,в зв»язку з чим на думку
апелянта суд не вправі робити висновок
про дачу дозволу Кармалінцевою
І.В.позивачу на вихідний день 18.04.2013
року,відповідач визнає,що позивач
телефонував ОСОБА_4,яка будучи
допитаною в якості свідка підтвердила
вказану обставину,а також прохання
позивача продовжити відпустку на один
день в зв»язку з проведенням
організації поховання дружини.

Жоден зі свідків,які підтвердили
обставини,за яких телефонував
позивач,не зазначали про відмову
безпосереднього керівника позивача
Кармалінцевої І.В. у наданні йому
вихідного дня 18.04.2013 року.

В своїх поясненнях 19.04.2013 року позивач
виклав обставини відсутності його на
робочому місці 18.04.2013 року.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги стосовно відсутності підстав
вважати неявку позивача на роботі
18.04.2013 року з поважних причин,не
заслуговують на увагу,оскільки
відповідачем не доведено зворотне.

Інші доводи апелянта є викладенням
думок стосовно його незгоди з
процедурою поховання дружини позивача
та пов»язаних з цим звичаїв і правового
значення в даному випадку не мають.

Колегія суддів вважає,що судом першої
інстанції правильно визначено
поважність причин пропуску строку на
звернення до суду з даним позовом та
враховано погіршення його стану
здоров»я після звільнення, знаходження
його на лікуванні в Київській міській
клінічній лікарні № 6 у відділенні
кардіології з 22.04.2013 року по 03.05.2013 року
та послідуюче рекомендоване лікування
за місцем проживання,оскільки він
страждає хворобою серця,
постінфарктним кардіосклерозом, його
психоемоційний стан після смерті
дружини.

В апеляційній скарзі відповідачем не
наведено будь-яких доказів на
спростування цього висновку суду.

Колегія суддів вважає,що при
вирішенні розміру моральної шкоди,яка
спричинена позивачу незаконним
звільненням з роботи,суд першої
інстанції врахував вимоги ст.237-1 КЗпП
України та роз»яснення в п.3 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди».

Посилання в апеляційній скарзі
на відсутність обґрунтування судом при
вирішенні даної вимоги спростовується
рішенням суду в цій частині, де
зазначено, що позивачу заподіяно
моральні страждання через
неправомірне звільнення, яке доведено
в судовому засіданні і потягнуло за
собою порушення нормальних життєвих
зв»язків позивача, втрата доходу для
нормального існування, звернення до
суду за захистом свого порушеного
права на працю і в зв»язку з цим
здійснення додаткових зусиль для
організації свого життя.

Колегія суддів не вбачає
порушень суду першої інстанції,на які
посилається відповідач при визначенні
розміру середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 21.05.2013 року по
18.10.2013 року

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Готель Козацький»
Міністерства оборони України
відхилити.

Рішення Солом»янського
районного суду м. Києва від 18 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -