ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2013 року КІРОВСЬКИЙ
РАЙОННИЙ СУД міста ДОНЕЦЬКА
в складі - судді -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
цивільну справу по позову: ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми
заборгованності за договором позики,
суд -
Позивачка звернулася з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення суми
заборгованності за договором позики.
Свої вимоги мотивує наступним. 12.03.2013
року між ним та відповідачем був
укладений договір позики, відповідно
до якого він надав відповідачу у позику
підтвердження чого відповідачем
власноруч була написана відповідна
розписка. відповідач в свою чергу
зобов*язався повернути надану грошову
суму у повному обсязі до 31 травня 2013
року. на підтвердження зазначеного між
позивачем, відповідачем та ОСОБА_3 було
складено письмове свідчення,
відповідно до якого останній
підтверджує, що 12 березня 2013 року в його
присутності були передані кошти в
добровільному порядку без
застосування примусу та обтяження. До
цього часу відповідачем сума позики не
повернута. Просить суд задовольнити
позовні вимоги та стягнути на його
користь з відповідача грошову суму по
річних в сумі 227,47 грн., судові витрати в
Позивач в судове засідання з*явився,
позовні вимоги підтримав та просив суд
задовольнити його позовні вимоги в
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений у встановленому
Позивач не заперечує проти розглядання
справи за відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд
вважає необхідним прийняти заочне
рішення на підставі доказів, які є в
матеріалах справи.

Вислухавши позивача, свідка, який
підтвердив факт отримання
відповідачем у позивача грошові кошти
в позику, вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку суму грошових
коштів, договір позики є укладеним з
моменту передання грошей.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

За ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 12.03.2013 року між
сторонами був укладений договір
позики, відповідно до якого позивач
надав відповідачу у позику суму в
розмірі 18450,00 грн на підтвердження чого
відповідачем власноруч була написана
відповідна розписка. Відповідач в свою
чергу зобов*язався повернути надану
грошову суму у повному обсязі до 31
травня 2013 року. На підтвердження
зазначеного між позивачем,
відповідачем та ОСОБА_3 було складено
письмове свідчення, відповідно до
якого останній підтверджує, що 12
березня 2013 року в його присутності були
передані кошти в добровільному порядку
без застосування примусу та обтяження.
До цього часу відповідачем сума позики
не повернута.

Згідно зі ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається. Відповідач по справі
взяв на себе зобов'язання про
повернення боргу і указав дату його
повернення.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, відповідач беручи
зобов'язання повернення боргу вказав
строк його повернення, тому згідно зі
ст. 530 ЦК України зобов'язання підлягає
виконанню в встановлений строк.

Згідно зі ст. 625 ЦК України
відповідач не звільняється від
відповідальності за не можливість
виконання ним грошового зобов'язання

Судом встановлено, що
відповідачем не виконано обов'язок
щодо своєчасного повернення коштів.
Сума боргу на час подання позову
складає: 18450,00 гривень .

Таким чином, згідно з ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У відповідності до ст.. 1048 ЦК України
Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Отже, загальна сума боргу за розпискою
дорівнює 18450,00 гривень, трьох процентів
річних від простроченої суми, яка
складає 227,47 грн., а всього 18677,47 грн.,
яку потрібно стягнути з відповідача.

На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягають судові витрати в
розмірі 229,40 грн.

На підставі ст. ст. 625,629, 1046, 1048,
1049, 1050 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,
ст.ст. 213-215, 224- 226, 244 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення суми заборгованності за
договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму боргу в сумі 18450,00 гривень, 3
відсотка річних - 227,47 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 229,40 гривень.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, який його прийняв,
по письмовій заяві відповідача. Заява
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня її проголошення.

Суддя:
Н.Д. АНІСІМОВА.