Справа № 510/1573/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2013 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні
вимоги визнала, щодо їх задоволення не
заперечувала, просила розглянути
справу у її відсутності.

Законний представник позивачки
(як неповнолітньої особи) - ОСОБА_3 на
задоволенні позову наполягала, просила
розглянути справу без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_1; копія свідоцтва про одруження
ОСОБА_4 із ОСОБА_5; копія свідоцтва про
народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.; копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_4 - помер
ІНФОРМАЦІЯ_2; копія домової книги на
квартиру; копія постанови нотаріуса
від 19.08.2013р. про відмову у вчиненні
нотаріальної дії.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - є донькою ОСОБА_4,
відповідачка - його рідною сестрою. За
життя ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про
право власності на житло № 47 від
04.12.2007р. на праві власності належала
квартира АДРЕСА_1, де він мешкав із
своєю родиною. Факт належності
квартири ОСОБА_4 підтверджується також
і технічним паспортом на нерухомість,
виготовленим 10.12.2007р. На випадок смерті
ОСОБА_4 не розпорядився належним йому
майном, заповіту не залишив,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - помер. У встановлений
законодавством строк для прийняття
спадщини законний представник
позивачки (її матір) не звернувся до
нотаріальної контори із заявою про її
прийняття. Проте, навіть у випадку
своєчасного звернення до нотаріуса,
оформити спадщину було б неможливо у
зв'язку із тим, що належна спадкоємцю
нерухомість не була зареєстрована у
державному реєстрі прав власності на
нерухомість, про що свідчить постанова
нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 19.08.2013р.

На момент смерті ОСОБА_4 разом із ним
мешкали позивачка (донька) та його
дружина - законний представник
позивачки. ОСОБА_3 за прийняттям
спадщини не зверталась і на неї не
претендує, не заперечує, щоб спадщина
була оформлена на її доньку.
Відповідачка ОСОБА_2, як спадкоємиця
другої черги, на спадщину не претендує,
не заперечує, щоб спадщину оформила
позивачка.

Таким чином, позивачка прийняла
спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
що залишилася після померлого батька -
ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні
підстави для визнання за нею права
власності на неї, оскільки до держави
вона не перейшла, відумерлою не
визнана, інші спадкоємці на неї не
претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки її доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин
справи сторони не заперечують,
визнають їх, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом (ст. 1217 ЦК України). Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК
України). Ст. 1258 ЦК України встановлено,
що спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово. У першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
поживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК
України, він не заявив відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК
України, для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Отже, позивачка у справі є спадкоємицею
першої черги за законом. Вона фактично
прийняла спадщину за законом, однак в
даний час оформити своє право на
спадщину та отримати відповідне
свідоцтво не має можливості у зв'язку
із відмовою нотаріуса з підстав
відсутності належного документу
(витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно) для підтвердження
права власності нині померлого на
квартиру.

Прийняття спадщини є фактом, яке
відображає волю спадкоємця придбати
майно після смерті спадкодавця. В
даному випадку позивачка прийняла
спадщину фактично, оскільки, як
неповнолітня дитина - донька
спадкоємця, вона мешкала поруч із
батьком на час його смерті та продовжує
мешкати там по теперішній час.

Таким чином, позивачка прийняла
спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
оскільки постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
та не заявила (через законного
представника) про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

З урахуванням викладених позивачкою та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити її вимоги щодо визнання
за нею права власності на квартиру, що
належала ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1261, 1268, 1270 ЦК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, діючої через
свого законного представника - ОСОБА_3, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на квартиру АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.І. Дудник