Справа 533/5595/12
Номер провадження 2/237/394/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року

Мар'їнський районний суд Донецької
області в складі:

Головуючого судді:
Пономарьова О.П.,

при секретарі :
Лахно Т.Г.,

позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
ОСОБА_2,

представник третьої особи
Крикун І.В., Богинська С.С.,

розглянувши в залі суду м. Мар'їнка
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_5 треті особи
Максимільянівська сільська рада,
Держземагенство у Мар'їнському районі
про визнання державних актів не
дійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Мар'їнського районного суду Донецької
області з вказаною позовною заявою,
відповідно до якої просить: - визнати
ОСОБА_6 на право приватної власності на
землю 1 -ДН № 146293 від 14 червня 2000 року,
виданий на її ім'я та ОСОБА_6 на право
власності на землю НОМЕР_2 від 05 березня
2002 року, виданий на ім'я ОСОБА_5 -
недійсними; - усунути порушення права
на користування земельною ділянкою з
боку відповідача ОСОБА_5, та зобов'язати
її не перешкоджати в користуванні
земельною ділянкою, яка знаходиться за
адресою, АДРЕСА_1

Рішенням Мар'їнського районного суду
Донецької області від 01 жовтня 2012 року
в порядку ст..224 ЦПК України позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволенні в повному
обсязі. Ухвалою Мар'їнського районного
суду Донецької області від 13 листопада
2012 року, на підставі заяви ОСОБА_5
заочне рішення суду скасовано, а справу
призначено до розгляду в загальному
порядку.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані
наступним. Позивачу ОСОБА_1 на праві
власності на підставі рішення
Мар'їнського районного суду Донецької
області від 22 березня 1999 року належить
будинок з господарськими спорудами, що
розташований за адресою: Донецька
область, Мар'їнський район, АДРЕСА_1.
Крім того, позивачу відведена земельна
ділянка площею 0,1639 га., згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю серії 1ДН № 146293 від 14
червня 2000 року. По сусідству з
позивачем мешкає відповідач ОСОБА_5,
яка по червоній лінії Б - В, на думку
позивача, самовільно захопила у неї
земельну ділянку шириною 0,75 м. довжиною
75,55 м. На цій території відповідач
збудувала гараж. Крім того, позивач у
своїй позовній заяві звертає увагу
суду на те, що відразу за її будинком
відповідач ОСОБА_5 збудувала огорожу. У
зв'язку з цим, ОСОБА_1 звернулася з
письмовою заявою до виконкому
Максимільянівської сільської Ради
Мар'їнської району Донецької області.
Спеціалістами виконкому
Максимільянівської сільської Ради
Мар'їнського району Донецької області
було проведено обстеження і перевірка
вказаних фактів, дана відповідь, що
виявлено наявну розбіжність в
конфігурації та розмірах межі між
земельними ділянками згідно державних
актів. Позивачу було рекомендовано
звернутися до суду.

19 березня 2013 року на адресу
Мар'їнського районного суду Донецької
області надійшла уточнена позовна
заява ОСОБА_1, відповідно до якої вона
просить: - визнати державний акт на
право приватної власності на землю,
виданий на ім'я ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 14
червня 2000 року, та державний акт на
право власності на землю, виданий на
їм'я ОСОБА_5 НОМЕР_2 від 05 березня 2002 року
- недійсними; - усунути порушення її
права на користування земельною
ділянкою з боку відповідача ОСОБА_5 та
відновити межу, яка існувала до
одержання цих актів. Вимоги заяви
обґрунтовані тим, що дідові позивача,
ОСОБА_7, належав житловий будинок, що
знаходився за адресою: АДРЕСА_2
Мар'їнського району Донецької області
і 0,30 га. земельної ділянки біля будинку
для особистого ведення господарства. 20
квітня 1962 року ОСОБА_7 продав житловий
будинок і передав земельну ділянку в
розмірі 0,15 га покупцю для особистого
користування та ведення господарства.
Другу ж частину земельної ділянки в
розмірі 0,15 га віддав своїй дочці
ОСОБА_8, що є матір'ю позивача. Ця
ділянка була закріплена за ОСОБА_9
згідно з рішенням виконавчого комітету
Максимильянівської сільської Ради
Мар'їнського району Донецької області
№ 13 від 12 грудня 1962 року для особистої
будівлі. Тобто, за ділянками за
адресами: АДРЕСА_2 Мар'їнського району
Донецької області було закріплено по
0,15 гектарів в межах згідно з планом
кожному. На земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1 Мар'їнського району
Донецької області батьками позивача
було збудовано житловий будинок, який
перейшов їй у спадок. По сусідству з
позивачем проживає відповідач ОСОБА_5,
яка захопила у неї земельну ділянку
шириною 2,60 м. по червоній лінії «Б-В», та
збудувала на ній гараж, а за ним
поставила огорожу, яка заважає
позивачу робити поточний ремонт
будинку та здійснювати інші роботи,
пов'язані із доглядом за ним. Крім
цього, було виявлено розбіжності в
розмірах меж землі по державних актах
між позивачем та відповідачем.
Наведено зумовило спірні відносини між
сторонами у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
вимоги своєї позовної заяви підтримала
в повному обсязі, просила їх
задовольнити. Суду доповіла, що
спеціалістами виконкому
Максимільянівської сільської Ради
Мар'їнського району Донецької області
на підставі її заяви було проведено
обстеження і перевірка, в ході якої
виявлено розбіжність в конфігурації та
розмірах межі між земельними ділянками
згідно державних актів.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні з позовними
вимогами ОСОБА_1 погодилась частково.
Згодна з тим, щоб був скасований
державний акт позивача. Не згодна щоб
було скасовано державний акт ОСОБА_5

Представник Максимільянівської
сільської ради Богинська С.С. в
судовому засіданні доповіла, що
необхідно скасувати обидва державні
акти.

Представник Держземагенства Крикун
І.В. в судовому засіданні просила
ухвалити рішення на розсуд суду
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Суд, вислухавши сторін у справі,
належно з'ясувавши всі обставини
справи, приходить до висновку, що
позовна ОСОБА_1 до ОСОБА_5 треті особи
Максимільянівська сільська рада,
Держземагенство у Мар'їнському районі
про визнання державних актів не
дійсними підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.103 ЗК України власники
та землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо). Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані не
використовувати земельні ділянки
способами, які не дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст.104 ЗК України власники
та землекористувачі земельних ділянок
можуть вимагати припинення діяльності
на сусідній земельній ділянці,
здійснення якої може призвести до
шкідливого впливу на здоров'я людей,
тварин, на повітря, земельні ділянки та
інше.

Відповідно до ст.105 ЗК України у випадку
проникнення коренів і гілок дерев з
однієї земельної ділянки на іншу
власники та землекористувачі
земельних ділянок мають право
відрізати корені дерев і кущів, які
проникають із сусідньої земельної
ділянки, якщо таке проникнення є
перепоною у використанні земельної
ділянки за цільовим призначенням.

Відповідно до ст.106 ЗК України власник
земельної ділянки має право вимагати
від власника сусідньої земельної
ділянки сприяння встановленню твердих
меж, а також відновленню межових знаків
у випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст.107 ЗК України основою
для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

Відповідно до ст.108 ЗК України у
випадках, коли сусідні земельні
ділянки відокремлені рослинною смугою,
стежкою, рівчаком, каналом, стіною,
парканом або іншою спорудою, то
власники цих ділянок мають право на їх
спільне використання, якщо зовнішні
ознаки не вказують на те, що споруда
належить лише одному з сусідів.
Власники сусідніх земельних ділянок
можуть користуватися межовими
спорудами спільно за домовленістю між
ними. Витрати на утримання споруди в
належному стані сусіди несуть у рівних
частинах. До того часу, поки один із
сусідів зацікавлений у подальшому
існуванні спільної межової споруди,
вона не може бути ліквідована або
змінена без його згоди.

Відповідно до ст.109 ЗК України дерева,
які стоять на межі суміжних земельних
ділянок, а також плоди цих дерев
належать власникам цих ділянок у
рівних частинах. Кожен із сусідів має
право вимагати ліквідувати дерева, які
стоять на спільній межі. Витрати на
ліквідацію цих дерев покладаються на
сусідів у рівних частинах.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
на підставі рішення Мар'їнського
районного суду Донецької області від 22
березня 1999 року належить будинок з
господарськими спорудами, що
розташований за адресою: Донецька
область, Мар'їнський район, АДРЕСА_1.
Крім того, позивачу відведена земельна
ділянка площею 0,1639 га., згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю серії 1ДН № 146293 від 14
червня 2000 року. По сусідству з
позивачем мешкає відповідач ОСОБА_5,
яка на частці території земельної
ділянки відповідача збудувала гараж.
За письмовою заявою позивача
спеціалістами виконкому
Максимільянівської сільської Ради
Мар'їнського району Донецької області
було проведено обстеження і перевірку
додержання меж земельних ділянок
відповідно до вимог державних актів, за
результатами якої виявлено наявну
розбіжність в конфігурації та розмірах
межі між земельними ділянками згідно
державних актів. А тому державні акти
підлягають скасуванню. Вимоги ж
позивача про відновлення межі
земельної ділянки, яка існувала до
одержання державних актів, не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки
відновлення меж земельної ділянки не
входять до повноважень суду.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать:
підготовка висновків щодо надання
або вилучення в установленому законом
порядку земельних ділянок, що
проводиться органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування;
організація і здійснення землеустрою,
погодження проектів землеустрою;
здійснення контролю за впровадженням
заходів, передбачених документацією
із землеустрою.

На підставі ст. 16 ЦК України, Земельного
кодексу України, Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» ст.
ст. 103-109, 152 ЗК України, керуючись ст.ст.
218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5
треті особи Максимільянівська
сільська рада, Держземагенство у
Мар*їнському районі про визнання
державних актів не дійсними
задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії 1 - ДН № 146293 виданий 14 червня 2000
року ОСОБА_1, на земельну ділянку,
площею 0,1639 гектарів, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним ОСОБА_6 на право
власності на земельну ділянку серії 1 -
ДН № 097116 виданий 05 березня 2002 року
ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1852
гектарів яка розташована за адресою
АДРЕСА_2

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Мар'їнський
районний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
О.П.
Пономарьов

Дата документу 13.12.2013