У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних
справахВищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі суддів:

головуючого
Дьоміної О.О.,

суддів:
Касьяна О.П., Кафідової О.В.,

Коротуна В.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Кредитної спілки
«Аккорд» до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за кредитним договором, за касаційною
скаргою Кредитної спілки «Аккорд» на
рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 04 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 21 серпня 2013
року,

встановила:

У червні 2013 року Кредитна спілка
«Аккорд» (далі - КС «Аккорд») звернулася
до суду з позовом про стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості за договором
кредитування від 21 червня 2007 року,
згідно з яким останній було надано
кредит в розмірі 3 730, 46 грн., а також вона
зобов'язувалась сплачувати щомісячно
проценти за користування кредитом,
виходячи з розрахунку 0,148 % за кожень
день користування кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов кредитного договору
утворилася заборгованість у розмірі 23
222,42 грн, з яких 3 707,73 грн - залишок
кредиту, проценти, які складають 10 190, 15
грн, штрафні санкції - 3.707.73,73 грн,
інфляційна складова та 3 % річних - 5 616, 81
грн.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 04 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 21 серпня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено в зв'язку з пропуском
трирічного строку звернення до суду.

У касаційній скарзі КС «Аккорд»,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
послався на пропуск строку позовної
давності, як загальний - трирічний, так
і спеціальний річний строк.

З такими висновками судів попередніх
інстанцій погодитися не можна.

Відповідно до вимог статей 213, 214, 316 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим.

При вирішення спору суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами.

Встановлено, і сторонами не
оспорюється, що 21 червня 2007 року між КС
«Аккорд» та ОСОБА_3 укладений кредитний
договір № П3955, згідно з яким спілка
надала ОСОБА_3 3 730,46 грн на ремонт житла,
а остання зобов'язувалась щомісячно
сплачувати спілці нараховані проценти
та частину кредиту в терміни та в
розмірах не менших, ніж вказано у
рекомендованому графіку платежів.

Проценти за користування кредитом
встановлювалися з розрахунку 0,148 %
за кожен день користування кредитом.
Термін дії договору - з моменту його
підписання до повного його виконання
Сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часті, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, днями
або годинами.

Разом із тим, настання певної події, що
має юридичне значення, законодавець
пов'язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст.
251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Відповідно до
ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій спосіб, у такій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та порядок, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернута
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором. Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернута позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

У договорі сторони узгодили графік
погашення заборгованості за кредитом,
а саме: з 30 червня 2008 року по 30 квітня 2013
року включно.

Сам договір не містить інших умов щодо
продовження строку дії вказаного
договору. Тобто, 30 квітня 2013 року
сторони вважали останнім строком
закінчення дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність встановлена
тривалістю у три роки.

Пункт 7 ч. 11 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог з метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Строк вимоги для банку розпочався з
01травня 2013 року.

Кредитна спілка «Аккорд» звернулася до
суду з позовом 09 червня 2013 року,
про що свідчить штамп вхідної
кореспонденції Полтавського районного
суду Полтавської області (а.с.2), тобто
звернулися у встановлений законом
трирічний строк.

Суди попередніх інстанцій на зазначене
вище не звернули уваги та помилково
відмовили у задоволенні позову в
зв'язку з пропуском строків звернення
до суду.

Відповідно до п. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норми
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

ухвалила:

Касаційну скаргу Кредитної спілки
«Аккорд» задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 04 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 21серпня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О.Дьоміна

Судді:
О.П.
Касьян

О.В.
Кафідова

В.М.
Коротун

О.В. Попович