У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

26 грудня 2013 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитними
договорами шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки, виселення та зняття
з реєстраційного обліку, за зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ», треті особи: приватний нотаріус
Мукачівського районного нотаріального
округу ОСОБА_5, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Зняцівської сільської ради, про
визнання недійсним договору іпотеки,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ» на рішення Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 23 січня 2013 року та рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 10 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року публічне акціонерне
товариство «Піреус Банк МКБ» (далі - ПАТ
«Піреус Банк МКБ»), яке є
правонаступником відкритого
акціонерного товариства «Міжнародний
комерційний банк», звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку.

На обґрунтування позовних вимог
зазначало, що відповідно до кредитного
договору № 26/2006-1 від 8 вересня 2006 року
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 95 000
доларів США зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 14 %
річних, з кінцевим строком погашення
кредиту 8 вересня 2011 року. На
забезпечення виконання умов
кредитного договору між банком та
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір
іпотеки № 10/2006-02 від 15 вересня 2006 року,
відповідно до якого предметом іпотеки
є житловий будинок загальною площею 282,6
кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1,
який належить відповідачам у справі на
праві власності, та земельна ділянка
розміром 0,250 га, надана для будівництва
та обслуговування вказаного вище
будинку, яка також належить
відповідачам на праві власності.
Унаслідок неналежного виконання
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором станом на 25 березня 2010 року
утворилась заборгованість перед
банком у розмірі 119 968,05 доларів США та 684
022,49 грн, яка складається: 95 000 доларів
США - заборгованість за тілом кредиту; 24
968,05 доларів США - прострочена
заборгованість за нарахованими
процентами; 98 224,43 грн - пеня за
простроченим тілом кредиту в
гривневому еквіваленті; 30 326,06 грн - пеня
за простроченими відсотками в
гривневому еквіваленті; 12 453,59 грн - 3%
річних від суми простроченого тіла
кредиту в гривневому еквіваленті; 5 985,45
грн - 3% річних від суми прострочених
процентів у гривневому еквіваленті; 5 000
грн - штраф за ненадання достовірної
інформації про фінансовий стан
позичальника; 373 860,16 грн - штраф за
допущення прострочення заборгованості
понад 60 днів.

Заборгованість ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за
договором іпотеки згідно з наданим
відповідачем розрахунком складає 158
172,80 грн.

Посилаючись на викладене, ПАТ «Піреус
Банк МКБ» просило позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

У квітні 2010 року ПАТ «Піреус Банк МКБ»
звернулося до суду ще з одним
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором № 74/2007-1 від 7 травня 2007 року в
сумі 36 788,63 грн. Посилаючись на те, що
відповідно до вказаного кредитного
договору ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 25
000 грн строком з 7 травня 2007 року до 6
травня 2008 року під 13 % річних із правом
пролонгації договору на 12 місяців і не
повернув його. Відповідно до
представленого розрахунку
заборгованість відповідача за
вказаним договором станом на 8 лютого
2010 року складає 36 788,63 грн.

Судом позови об'єднано в одне
провадження.

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду із зустрічним
позовом до ПАТ «Піреус Банк МКБ», в
якому просили визнати недійсним
договір іпотеки № 10/2006-02 від 15 вересня
2006 року, виключення будинку та
земельної ділянки по АДРЕСА_1 з Єдиного
реєстру заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна. На обґрунтування
своїх позовних вимог зазначали, що
вищезазначений договір іпотеки
укладено з порушенням вимог ст. 12
Закону України «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей», а саме: з порушенням вимог
висновку органу опіки та піклування.
Так згідно рішення № 112 від 14 вересня 2006
року органом піки та піклування було
надано згоду на укладення договору
іпотеки ОСОБА_2, ОСОБА_3 за умови
збереження житлової власності по
АДРЕСА_1. Зазначали, що у відповідності
до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину
не може суперечити нормам ЦК України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також інтересам суспільства та його
моральним засадам. При укладенні
договору іпотеки було порушено вимоги
ч. 6 ст. 203 ЦК України, а саме: договір
іпотеки суперечить житловим правам та
інтересам малолітньої дитини, а тому
просили позовні вимоги задовольнити.

Справа судами розглядалася
неодноразово.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 23 січня
2013 року позовні вимоги ПАТ «Піреус Банк
МКБ» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Піреус Банк МКБ» заборгованість за
кредитним договором № 26/2006-1 від 8
вересня 2006 року у розмірі 1 283 790,10 грн та
65 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Піреус Банк МКБ» заборгованість за
кредитним договором № 74/2007-1 від 7
травня 2007 року у розмірі 42 733,878 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ
«Піреус Банк МКБ» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4
задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки №
10/2006-2 від 15 вересня 2006 року, укладений
між ПАТ «Піреус Банк МКБ» та ОСОБА_2,
ОСОБА_3

Виключено будинок та земельну ділянку
по АДРЕСА_1 з Єдиного реєстру заборони
відчуження об'єктів нерухомого майна.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 10 жовтня 2013
року апеляційну скаргу ПАТ «Піреус
Банк МКБ» задоволено частково, рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за
кредитним договором № 74/2007-1 від 7
травня 2007 року скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Піреус Банк МКБ» заборгованість за
кредитним договором № 74/2007-1 від 7
травня 2007 року у розмірі 42 733,87 грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог банку в
повному обсязі, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ «Піреус Банк МКБ», суд першої
інстанції, з висновками якого в цій
частині погодився і апеляційний суд,
дослідивши докази в справі й давши їм
належну правову оцінку, обґрунтовано
виходив з того, що відповідачем не
виконуються належним чином умови
кредитних договорів, у зв'язку із чим
утворилася заборгованість яка
підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь
банку.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2
та ОСОБА_3, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано виходив з того, що в
результаті внесення змін до договору
іпотеки від 15 вересня 2006 року № 10/2006-2,
згідно з якими іпотекою забезпечується
виконання зобов'язань іпотекодавця, що
випливають з генерального договору №
26/2006-1 від 18 вересня 2006 року та
кредитного договору № 74/2007-1 від 7
травня 2007 року. Зміни до договору
іпотеки були внесені без наявності
згоди органів опіки чим були істотно
порушені права дітей.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ» відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 23 січня
2013 року в незмінній при апеляційному
перегляді частині та рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 10 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.І. Амелін

С.О. Карпенко

О.В. Ступак