Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Оробцова Р.І.
Справа № 411/622/13-ц
Провадження № 22ц/782/4575/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Оробцової Р.І.

суддів: Карташова О.Ю.,
Дронської І.О.

при секретарі : Скоробогатовій
Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського міського суду
Луганської області від 11 жовтня 2013 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної шляхом
побиття, та зустрічним позовом ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2013 року позивач за первісним
позовом звернулася до суду з позовом до
відповідачів про стягнення моральної
шкоди, посилаючись на те, що відповідач
неповнолітній ОСОБА_3 завдав
неповнолітній ОСОБА_5 легкі тілесні
ушкодження, які спричинили
короткочасний розлад здоров'я, у
зв'язку з чим остання знаходилася на
лікуванні. На підставі викладеного
просила стягнути з відповідачів
витрати на лікування та відшкодувати
завдану моральну шкоду. Пізніше
представник позивача змінила розмір
позовних вимог та просили стягнути з
відповідачів витрати на лікування та
проїзд до лікарні у сумі 2 014 грн. 55 коп.,
а також відшкодувати завдану моральну
шкоду в розмірі 5 000 грн..

08 квітня 2013 року відповідач в інтересах
н/л ОСОБА_3 звернулася із зустрічним
позовом про відшкодування моральної
шкоди до позивача та н/л ОСОБА_5,
посилаючись на те, що остання нанесла
н/л ОСОБА_3 удар рукою в обличчя в
присутності однокласників та вчителя,
тим самим спричинивши йому фізичний
біль та принизивши його людську
гідність. У зв'язку з викладеним
просила стягнути з останніх в якості
компенсації завданої моральної шкоди 4
000 грн.

Оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної шляхом
побиття - задоволено частково, стягнуто
з неповнолітнього ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 витрати на лікування в сумі 974
(дев'ятсот сімдесят чотири) грн.. 45 коп.
та в рахунок відшкодування моральної
шкоди 1000 (одну тисячу) грн., а у разі
відсутності у неповнолітнього майна,
достатнього для відшкодування
завданої ним шкоди покласти обов'язок
по відшкодуванню шкоди на його матір
ОСОБА_4.

Зустрічний позов ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди - задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1000 (одну
тисячу) грн.. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, а у разі відсутності у
неповнолітньої майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди,
покласти обов'язок по відшкодуванню
шкоди на її матір ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що
рішення суду першої інстанції винесене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, вважає висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи, не враховано докази
по справі які апелянт надавала, судом
не взято до уваги те, що ОСОБА_3 вини
своєї не визнав і свої противоправні
дії вважав законними, проявляючи цим
самим цинічне та неповажне відношення
до ОСОБА_5, зневажаючи її людську
гідність, а тому просить скасувати
рішення Кіровського міського суду
Луганської області від 11 жовтня 2013 року
та ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги позивача за первісним позовом
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі за первісним позовом і
позивачі за зустрічним позовом рішення
суду першої інстанції не оскаржували.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
апелянта, розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що
встановлені судом обставини у повному
обсязі відповідають матеріалам справи,
оскільки судом встановлено, що позивач
є матір'ю н/л ОСОБА_5, що підтверджує
копія свідоцтва про народження (а. с. 8).

Згідно з копією свідоцтва про
народження ОСОБА_4 є матір'ю н/л ОСОБА_3
(а. с. 20).

З копій постанов Кіровського міського
суду Луганської області № 1-н/1209/6/2012 від
30 листопада 2012 року та № 1-н/411/1/2013 від 25
січня 2013 року слідує, що 2 листопада 2011
року, приблизно о 12 годині, між н/л
ОСОБА_3 та н/л ОСОБА_5 у кабінеті
багатопрофільної гімназії м.
Кіровська, Луганської області виник
конфлікт, у ході якого остання нанесла
н/л ОСОБА_3 удар долонею лівої руки в
обличчя, у відповідь на що він завдав
н/л ОСОБА_5 удар долонею руки у
потиличну область голови, один удар
долонею правої руки в область лівого
вуха та область лівої скроні, після
чого конфлікт був припинений вчителем.
Судом зважаючи на той факт, що обидва
неповнолітніх не посягли віку, з якого
можливе настання кримінальної
відповідальності, до них були
застосовані примусові заходи
виховного характеру у вигляді передачі
під нагляд батькам (а. с. 9,19).

Відповідно до копії лікарської довідки
н/л ОСОБА_5 було направлено на до
обстеження та уточнення встановленого
діагнозу «вегето-судинна дистонія
пубертатного періоду ПМК синусова
тахікардія» до ЛОДКБ (а. с. 4, 5).

Як вбачається з копії лікарської
довідки від 19.11.2011 р. н/л ОСОБА_5 було
направлено до ЛОДКБ до неврапотолога,
кардіолога, ортопеда та травматолога з
діагнозом «струс головного мозку в
результаті травми 2.11.2011 р.,
відновлювальний період; вегето-судинна
дистонія зі змішаним типом;
нестабільність рухового сегменту с VI- с
VII» (а. с. 27).

Відповідно до копії витягу з медичної
картки н/л ОСОБА_5 остання знаходила,
стаціонарному лікуванні з 4 по 19
листопада 2011 року з діагнозом «ЗЧМТ;
струс головного мозку в результаті
травми 2.11.2011 р., відновлювальний період;
вегето-судинна дистонія за змішаним
типом; нестабільність рухового
сегменту с VI- с VII» (а. с. 30).

Даний факт підтверджується також
копією виписного епікризу з історії
хвороби н/л ОСОБА_5 (а. с. 33).

Відповідно до виданої Кіровським ТМО
довідки № 1218 від 7 липня 2013 р. н/л ОСОБА_5
знаходилася на стаціонарному
лікуванні у педиатричному відділенні
Кіровського ТМО з 4 по 21 листопада 2011 р.
з діагнозом «ЗЧМТ; струс головного
мозку, відновлювальний період;
посттравматичний отит зліва;
дисметаболічна нефропатія;
вегето-судинна дистонія, ПМК ступеню»
та отримала лікування згідно з
епікризом, лікарські препарати були
придбані за власний кошт (а. с. 45).

Як слідує з копій витягу з медичної
картки н/л ОСОБА_3 та лікарської довідки
від 02 квітня 2013 року останній
знаходився на амбулаторному лікуванні
з діагнозом «диспластична
кардіопатія» та перебуває на «Д»
обліку у Кіровській дитячій
поліклініці з даним діагнозом з 2011 р. (а.
с. 21,22).

Ксерокопіями корінців квитків
підтверджується факт поїздки трьох
осіб з м. Кіровська до м. Луганська та в
зворотному напрямку 21 листопада 2011 р.;
вартість кожного квитка становила 22
грн. (а. с. 28, 29).

Згідно з копією товарного чека №
В5 від 4 листопада 2011 р. Аптекою №
КП ЛО «Фармація» були продані
лікарські препарати на загальну суму
1882 грн. 55 коп. (а. с 42).

Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 58 та 59 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування; суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом;
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджу певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Суд першої інстанції обґрунтовано
зазначив, що вимоги позивача щодо
стягнення витрат на лікування не
підлягають задоволенню у зв'язку з тим,
що вони не підтверджені фіскальними
чеками. Наданий позивачем товарний чек
не є належним та допустимим доказом,
оскільки не містить вказівки на те, що
оплата за вказані ліки здійснювалася
саме позивачем, а також не зазначено
ім'я та посаду особи, якою даний чек
підписаний.

Крім того товарний чек датований 4
листопада 2011 року - днем початку
лікування н/л ОСОБА_5 і не може
відображати факту придбання товарів за
весь період лікування, а отже не є
допустимим доказом.

Місцевим судом досліджені фіскальні
чеки, додані до справи № 1-н/411/1/2013 на
суму 886 грн. 45 коп., яку і належить
стягнути з відповідачів у рахунок
відшкодування витрат на лікування. З
зазначеним судова колегія цілком
погоджується.

Позовні вимоги позивача в частині
відшкодування витрат на проїзд з м.
Кіровська до лікарні м. Луганська та у
зворотному напрямку підлягають
частковому відшкодуванню, оскільки
судом першої інстанції обґрунтовано
зроблено висновок, що відшкодування
вартості квитків на проїзд трьох осіб,
не є логічним, адже супроводу н/л ОСОБА_5
однією особою було б достатнім, тому
суд правомірно визнав за необхідне
стягнути з відповідачів вартість
проїзду 4 квитків на двох осіб в обидва
напрямки, тобто 88 грн.

Що стосується позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди за обома
позовами, то суд першої інстанції
зробив висновок, що потрібно
задовольнити кожен з них частково з
яким судова колегія апеляційної
інстанції погоджується. Оскільки з
положень ст. 23 ЦК України слідує, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно з п. з Постанови Пленуму
Верховного суду України від 31 березня
1995 р. № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної ), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Статтею 1179 ЦК України передбачено, що
неповнолітня особа (у віці від 14 до 18
років) відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах. У
разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди, ця
шкода відшкодовується в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі її
батьками (усиновлювачами),
піклувальником.

Місцевим судом встановлено, що дочці
позивача неповнолітній ОСОБА_5,
неповнолітній ОСОБА_3 були завдані
легкі тілесні ушкодження, які
спричинили короткочасний розлад
здоров'я, у зв'язку з чим остання
знаходилася на стаціонарному
лікуванні та через що зазнала
фізичного болю, стала неспокійною,
знервованою, у неї погіршився апетит,
її депресивний стан вплинув на
відносини з друзями та близькими.
Зазначені обставини безперечно
свідчать про наявність моральної
шкоди, заподіяної їй у зв'язку із
ушкодженням її здоров. При визначенні
розміру грошового відшкодування суд
керується принципами розумності,
виваженості й справедливості та
виходить з характеру та обсягу
переживань неповнолітній ОСОБА_5,
ступеня тяжкості завданих тілесних
ушкоджень, характеру та тривалості
немайнових втрат, тому визначає суму
одноразового відшкодування в розмірі 1
000 грн.

Крім того, у судовому засіданні суду
першої інстанції було встановлено, що
діями неповнолітньої ОСОБА_5
неповнолітнього ОСОБА_3 також були
спричинені моральні страждання, що
полягають у перенесенні фізичного
болю, приниженні людської гідності її
зухвалими діями, оскільки удар був
нанесені нею у присутності
однокласників та вчителя. Спричинені
моральні переживання відобразились на
здоров'я неповнолітнього ОСОБА_3, що
зумовило необхідність звернення до
лікарів та постановки його
діагностичний облік з приводу
диспластичної кардіопатії. А тому
моральна шкода підлягає стягненню з
неповнолітнього ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 у сумі 1 000 грн..

Зважаючи на викладене, доводи апелянта
про незаконність та необґрунтованість
рішення суду слід вважати такими, що не
заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського міського суду
Луганської області від 11 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :