Дата документу 31.12.2013
СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3347/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
м. Чугуїв

Чугуївський міський суд
Харківської області у складі:
головуючого судді Білінської О.В., за
участю секретаря Ісмагілової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди
заподіяної працівником під час
виконання трудових обов'язків,

В с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, в якому просив стягнути з
ОСОБА_3 на його користь суму в розмірі
21905 гривень, стягнути з ОСОБА_2 на його
користь суму боргу в розмірі 500 гривень,
відповідно до обсягу відповідальності
за договором поруки. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначив, що між
ним та відповідачем було укладено
безстроковий трудовий договір, за
вказаним договором ОСОБА_3 працювала на
посаді менеджера з продажу магазину
мобільного зв'язку «Life». 01 квітня 2013
року між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено договір про колективну
матеріальну відповідальність. 04 липня
2013 року у вищезазначеному магазині
була проведена інвентаризація товару,
відповідно до акту інвентаризації
виявлена нестача грошових коштів на
загальну суму 21905 гривень. В акті
інвентаризації та у розписці ОСОБА_3
зазначено, що вона підтверджує факт
недостачі грошових коштів
вищезазначеної суми та зобов'язується
повернути її, однак, в добровільному
порядку відповідач відшкодовувати
недостачу відмовляється. 10 липня 2013
року між ОСОБА_2 та позивачем було
укладено договір поруки, відповідно до
умов зазначеного договору ОСОБА_2
поручився за повернення ОСОБА_3
вказаної суми.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Позивач надав до суду
письмову заяву, в якій позовні вимоги
підтримав повністю, просив позов
задовольнити, розглянути справу у його
відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилась, причину неявки суду не
повідомила, про час і місце судового
розгляду справи повідомлена належним
чином. Відповідач ОСОБА_2 надав до суду
письмову заяву, в якій позовні вимоги
визнав повністю, просив позов
задовольнити, розглянути справу у його
відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного. Судом
встановлені такі факти та відповідні
ним правовідносини.

01 листопада 2011 року між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено безстроковий
трудовий договір, за вказаним
договором ОСОБА_3 працювала на посаді
менеджера з продажу в магазині
мобільного зв'язку «Life». Договір
передбачав, що працівник повинен
виконувати сумлінно свої обов'язки і
згідно з договором про колективну
матеріальну відповідальність несе
матеріальну відповідальність за
матеріальні збитки завдані нестачею,
яка підтверджується інвентаризаційною
відомістю (а.с. 10-11).

Відповідно до акту інвентаризації
магазину мобільного зв'язку «Life» від
04.07.2013. було виявлено недостачу
грошових коштів в сумі 16659 гривень,
недостачу товару на суму 5246 гривень.
Даний факт недостачі грошових коштів
та товару підтверджено підписами
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також
письмовими поясненнями ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 (12-14).

Згідно пояснювальної записки від
04.07.2013 року, ОСОБА_3 підтверджує факт
нестачі грошових коштів на загальну
суму 21905 гривень, пояснюючи, що взяла
гроші у зв'язку з тяжким матеріальним
становищем та зобов'язується повернути
її (а.с. 15).

10 липня 2013 року між ОСОБА_2 та позивачем
було укладено договір поруки,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
поручився за повернення ОСОБА_3 суми
боргу (а.с. 16).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 130 КЗпПУ, працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків.

Згідно з п. 6 ст. 134 КЗпПУ, відповідно до
законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли
відповідно до законодавства на
працівника покладено повну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації при виконанні трудових
обов'язків.

У п. 3 ППВСУ від 29 грудня 1992 року №14 «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» зазначено, що для
вирішення питання про покладення
матеріальної відповідальності та про
розмір шкоди, що підлягає
відшкодуванню, необхідно з'ясувати
наявність прямої дійсної шкоди та її
розмір, якими неправомірними діями її
заподіяно і чи входило до функцій
працівника обов'язки, неналежне
виконання яких призвело до шкоди, в
чому полягала його вина. Пунктом 4
вищезазначеної Постанови визначено, що
під прямою дійсною шкодою, зокрема,
слід розуміти втрату, погіршення або
зниження цінності майна, необхідність
для підприємства, установи,
організації провести затрати на
відновлення, придбання майна чи інших
цінностей або провести зайві, тобто
викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати.

ОСОБА_3 визнала свою провину в
заподіянні шкоди підприємству в сумі
21905 гривень, що підтверджується
пояснювальним листом, але позивачеві
вищезазначену суму не повернула.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди.

Згідно до ст. 553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Між ОСОБА_2 та позивачем було
укладено договір поруки. Відповідно до
умов договору ОСОБА_2 поручився за
повернення ОСОБА_3, суми боргу, що є
підставою для стягнення з відповідача
вказаної суми.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
заявлено законно й обґрунтовано, а тому
вони підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 214-215,218 ЦПК України,

В и р і ш и в:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму
боргу в розмірі 500 (п'ятсот) гривень,
відповідно до обсягу відповідальності
за договором поруки.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, суму боргу в розмірі 21905
(двадцять одна тисяча дев'ятсот п'ять)
гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
суд першої інстанції, який ухвалив дане
рішення, протягом десяти днів з дня
його проголошення, особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
-протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя