Справа № 461/9274/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/7775/13
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.

за участі секретаря:
Проворної Н.І.

з участю: представника
відповідача ПАТ «Фольксбанк» - Очича
Т.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника за
довіреністю ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
30 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Фольксбанк», приватного
нотаріуса Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, третя
особа - Сихівський відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького
районного суду м. Львова від 30 жовтня 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Фольксбанк», приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, третя особа - Сихівський
відділ державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник за
довіреністю ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі посилається на те,
що Закон України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень від 18 листопада 2003р.№1255-ІУ є
спеціальним законом з питань правового
регулювання обтяжень рухомого майна.
Положення Закону України «Про заставу»
від 2 жовтня 1992 року застосовуються
лише в частині, що не суперечить Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» від
18 листопада 2003р.№1255-ІУ.

Крім того вказує, що спірні
правовідносини сторін врегульовано
Законом України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» від 18 листопада 2003р.№1255-ІV,
яким на час укладання договору застави,
не передбачено звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
на підставі виконавчого напису
нотаріуса.

Просить рішення Галицького районного
суду м. Львова від 30 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ПАТ
«Фольксбанк» - Очича Т.М., на
заперечення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи
встановлено, 26 вересня 2008 року між ПАТ
«Фольксбанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №KF52583, згідно якого
ОСОБА_3 було надано кредит в сумі 18 613
доларів США під 13% річних з кінцевим
терміном погашення не пізніше 25
вересня 2015 року (а.с. 7-10).

Згідно п. 5.2.2. вищезгаданого кредитного
договору позичальник зобов'язаний
повернути банку отриманий кредит в
повному обсязі, в строк та в порядку
встановленому кредитним договором.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором від 26 вересня 2008
року 26 вересня 2008 року між ПАТ
«Фольксбанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір застави автомобіля «Skoda Octavia Tour
1.9 TDI » д.н.з. НОМЕР_2, який належить
ОСОБА_3 (а.с. 11-16).

05 березня 2013 року приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис
за реєстровим номером 692 про звернення
стягнення на рухоме майно- автомобіль
«Skoda Octavia Tour 1.9 TDI » д.н.з. НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_3 на праві власності.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності зі ст. 611 ЦК України, у
випадку порушення зобов'язання,
настають правові наслідки, передбачені
договором або законом.

Відповідно до ст.. 1049 Цивільного
Кодексу позичальник зобов'язаний у
строк протягом тридцяти днів,
повернути Банкові позику, сплатити
відсотки та можливу неустойку, штрафні
санкції, отримавши відповідну письмову
вимогу.

Згідно ст.. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. Згідно ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна.

З матеріалів справи убачається, свої
зобов'язання, пов'язані з поверненням
кредитних коштів відповідно до
встановленого графіку ОСОБА_3 належним
чином не виконував. 16 жовтня 2012 року ПАТ
«Фольксбанк» направляло
повідомлення-вимогу про необхідність
погашення заборгованості, яка виникла
внаслідок невиконання зобов'язань по
вищевказаному кредитному договорі та
позивача попереджено, що у випадку
непогашення заборгованості у
встановлений строк банк буде
ініціювати звернення стягнення на
заставлене майно (а.с. 17).

Згідно зі ст. 88 Закону України „Про
нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Згідно із п.282 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004
року № 20/5(із доповненням від 16.06.2009 року
№ 518/16534), для стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчииняють виконавчі написи
на документах, що встановлюють
заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, установлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29
червня 1999 року № 1172, для одержання
виконавчого напису подаються: оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що наявність безспірної
заборгованості боржника перед
стягувачем, як передбачена законом
підстава для вчинення нотаріусом
виконавчого напису, була підтверджена
відповідними документами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
звернення стягнення за виконавчим
написом нотаріуса не підлягає
виконанню, оскільки суперечить,
зокрема, положенням ст. 24 Закону
України „Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень",
якою передбачено звернення стягнення
на предмет забезпечувального
обтяження лише на підставі рішення
суду або в позасудовому порядку, не є
переконливими.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, вчинення
нотаріусом виконавчого напису на
борговому документі є формою захисту
цивільних прав.

Можливість звернення стягнення на
заставлене майно на підставі
виконавчого напису нотаріуса
встановлена ст. 20 Закону України „Про
заставу".

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції суд прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову, оскільки
оспорюваний виконавчий напис вчинений
з дотриманням вимог закону.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин, дав належну оцінку
доказам, які є в матеріалах справи,
встановив фактичні обставини справи,
правильно застосував матеріальний
закон, під час розгляду справи не
допустив порушень процесуального
закону, доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими і не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника за
довіреністю ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 30 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.