Справа № 511/2942/13-ц
Номер провадження: 2/511/1055/13
Роздільнянський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року Роздільнянський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Іванова О.
В.,

за участю секретаря - Томчук Є.П..,

позивача - прокурора Колесник В.Л.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Прокурора Роздільнянського району в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4,
третіх сторін: Орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Єреміївської сільської ради
Роздільнянського району, Приватного
нотаріуса ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права на спадщину по закону, визнання
договору дарування житлового будинку з
господарськими спорудами недійсним,
визнання за ОСОБА_3 право власності по
праву спадкування за законом на ?
частину всього майна, яке залишилося
після смерті її матері ОСОБА_7,
зобов'язанням ОСОБА_1 ужити заходи по
оформленню за ОСОБА_3 права власності
на ? частину земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку із
господарчими спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, суд -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Роздільнянського району
Одеської області звернувся до суду з
позовною заявою в інтересах
недієздатної ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4,
третіх сторін: Орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Єреміївської сільської ради
Роздільнянського району, приватного
нотаріуса ОСОБА_5, ОСОБА_6 та просив
визнати недійсним право на спадщину по
закону та договір дарування житлового
будинку з господарськими спорудами,
визнати за ОСОБА_3 право власності по
праву спадкування за законом на ?
частину всього майна, яке залишилося
після смерті її матері ОСОБА_7,
зобов'язати ОСОБА_1 ужити заходи по
оформленню за ОСОБА_3 права власності
на ? частину земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку із
господарчими спорудами за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги, наполягав на
їх задоволенні в повному обсязі.
Повністю підтримав свої письмові
пояснення від 06.11.2013р. (а.с. 71-75) та
вказував, що прокуратурою району
перевірено додержання прав громадянки
ОСОБА_3, в ході якої встановлені
порушення вимог законодавства на
захист конституційних прав громадянки,
у тому числі щодо захисту майна, яке
належить їй по закону. ОСОБА_3 є
інвалідом 1-ої групи безстроково з
дитинства та згідно рішення суду від
02.06.2008року визнана недієздатною.
Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 02.06.2008року
ОСОБА_1 призначений опікуном над
недієздатною ОСОБА_3, остання проживала
у будинку матері і після смерті ОСОБА_7
Однак, обставини про існування ОСОБА_3
та її проживання в будинку матері,
ОСОБА_1 - сином ОСОБА_7 від державного
нотаріуса укриті. В результаті
вказаних порушень державним
нотаріусом видане свідоцтво від 28.03.2002
року про право на спадщину за законом,
яким право власності на житловий
будинок із господарчими спорудами,
який належав ОСОБА_7, оформлене лише на
одного ОСОБА_1 - сина померлої ОСОБА_7
Викладене свідчить про те, що права
ОСОБА_3 на частку у спадщині від ОСОБА_7
внаслідок укриття ОСОБА_1 відомостей
про існування ОСОБА_3 та її проживання в
будинку, порушені. Таким чином,
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 28.03.2002року за №1026,згідно
якого майно: земельну частку(земельний
пай), майновицй пай та грошовий вклад,
що залишились після смерті ОСОБА_7,
успадковане одноособово ОСОБА_1 - сином
ОСОБА_7, підлягає визнанню недійсним у
розмірі 1/2 частини цього майна.

Також ОСОБА_3 має право на
оформлення у власність у розмірі 1/2
частки земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку із
господарчими спорудами за адресою:
АДРЕСА_1. Право власності на землю
гарантується. Це право набувається і
реалізується громадяами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону.

Однак, сама ОСОБА_3 реалізувати та
захистити свої права, у зв'язку з
недієздатністю не може, а опікун
ОСОБА_1, заходи по оформленню права
власності за ОСОБА_3 на 1/2 земельної
ділянки для обслуговування житлового
будинку із господарчими спорудами за
адресою:АДРЕСА_1, не вживаються.

Крім того, перевіркою встановлено, у
подальшому успадкований житловий
будинок та господарські споруди ОСОБА_1
подарував ОСОБА_4 по договору
дарування, посвідченому
Роздільнянською державною
нотаріальною конторою 24 листопада
2003року за реєстром №4447. Тому
вищевказаний договір дарування
вказаного житлового будинку з
господарськими спорудами, підлягає
визнанню недійсним у розмірі ? частини
цього майна на підставі ст. 48 ЦК УРСР та
ст.ст. 203 ЦК України.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 просила в задоволенні позову
відмовити у повному обсязі, вважала, що
прокурор не має права звертатися до
суду в інтересах недієздатної,
оскільки у неї є опікун - ОСОБА_1, який
повністю дбає про інтереси сестри. Все
спадкове майно дійсно було оформлено
тільки на ОСОБА_1, але йому було так
роз'яснено у нотаріуса. Вказувала, що
ОСОБА_1 незаконно позбавлений права
власності на будинок, оскільки вважав,
що укладає договір довічного
утримання, а не дарування. Наполягала,
що ОСОБА_1 повинен бути зареєстрований
за місцем знаходження спірного майна.
Вказувала, що проти ОСОБА_4 за їх заявою
порушені кримінальні справи щодо
шахрайських дій з його боку. Крім того
не заперечувала, що земельні ділянки
знаходяться в оренді.

Відповідач ОСОБА_1 будь-яких пояснень
суду не надав, повністю підтримав
позицію свого представника та письмові
заперечення (а.с. 40-41), згідно яких
ніяких заяв в прокуратуру за захистом
прав сестри він не писав, а навпаки за
його заявою відкрито два кримінальних
провадження відносно ОСОБА_4 щодо
шахрайських дій.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні та в письмових запереченнях
(а.с. 47-52) просив позовні вимоги
прокурора задовольнити частково,
визнати частково недійним в розмірі ?
частини свідоцтво про право на
спадщину за законом та договір
дарування, та визнати за ОСОБА_3 право
власності на спадкове майно. Вказував,
що ОСОБА_1 запропонував йому доглядати
за ОСОБА_3 з умовою продажу будинку, так
і зробили, при цьому всі документи були
у ОСОБА_1 та були законні. Укладати
будь-який іншій договір розмови не
йшло, оскільки за рік до укладання
договору він вже доглядав хвору, тому
ОСОБА_1, будучи вдячним йому, подарував
вказаний будинок.

Третя особа - приватний нотаріус
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги прокурора просила задовольнити
у повному обсязі. Крім того третя особа
зазначала, що при оформленні спадщини у
2002 році їй як державному нотаріусу
ОСОБА_1 не повідомив про наявність
хворої сестри, а написав заяву з
вказівкою, що інших спадкоємців не має,
а тому і отримав всю спадщину
одноособово. Оскільки їй було не відомо
про наявність ОСОБА_3, то відповідно був
і укладений договір дарування, який
відповідав волі сторін угоди, ніякої
розмови щодо укладання договіру
довічного утримання не було. При
укладанні вказаного договору нею були
повністю дотримані вимоги закону.
Пояснила, що договір довічного
утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на той
час не міг бути посвідчений, тому що за
нормами ЦК 1963р. одна сторона договору
довічного утримання (відчужувач)
повинна бути непрацездатною, а ОСОБА_1
таким не був. Тому про договір
довічного утримання мова не йшла. Нею
був посвідчений саме договір дарування
будинку і при цьому сторони розуміли
значення своїх дій та бажали настання
таких наслідків. Перед підписанням
договору дарування вона поцікавилась у
ОСОБА_1, чи не має він на увазі який-то
інший документ, наприклад, заповіт, на
що той відповів, що він хоче укласти з
відповідачем саме договір дарування, і
наслідки укладення такого договору
йому зрозумілі. Оскільки як було
встановлено пізніше дійсно були
порушені права недієздатної ОСОБА_3
щодо її права на спадщину, а тому всі
угоди повинні бути визнати недійсними
з визнанням права власності за ОСОБА_3

Третя особа - ОСОБА_6 в судовому
засіданні повністю підтримала думку
відповідача ОСОБА_4 та просила суд
частково задовольнити позов прокурора,
при цьому ? спадкового майна
переоформити на ОСОБА_3, а будинок
залишити у власності ОСОБА_4

Третя особа - орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Єреміївської сільської ради
Роздільнянського району - Кухарчик М.Я.
в судовому засіданні просив розглянути
справу на розсуд суду, оскільки він
всіх обставин справи не знає, але йому
відомо, що ОСОБА_3 дійсно є інвалідом
дитинства та прописана у спірному
будинку все життя.

При розгляді справи по суті сторони по
справі - відповідач ОСОБА_4, треті особи
- ОСОБА_5, ОСОБА_6 та орган опіки та
піклування, присутні не були, надали на
адресу суду письмові заяви з проханням
розглядати справу без їх участі.

Розглянувши подані документи та
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, виходячи
із засад змагальності сторін, межі
судового розгляду, обов'язку сторін
щодо доказування та подання доказів,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог у повному обсязі за наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
є рідними дітьми ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17), і являються
спадкоємцями першої черги за законом,
що підтверджується свідоцтвами про
народження (а.с. 97зв, 244).

22.03.2002р. ОСОБА_1 звернувся в державну
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини після смерті
матері, вказавши, що інших спадкоємців
немає (а.с.95).

28.03.2002р. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про
право на спадщину за законом на своє
ім'я на житловий будинок в с. Єреміївка
Роздільнянського району Одеської
області, на земельну частку (пай), на
майновий пай, грошовий вклад. (а.с.104,
104зв).

Сторонами повідомлено, що державні
акти на землю не виготовлялися.

24.11.2003 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_4
договір дарування житлового будинку в
с. Єреміївка Роздільнянського району
Одеської області, посвідчений
державним нотаріусом Роздільнянської
державної нотаріальної контори ОСОБА_5
і зареєстрований в реєстрі за № 4447.
(а.с.36).

На теперішній час власником житлового
будинку по АДРЕСА_1 згідно витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно є відповідач ОСОБА_4(а.с.80, 163).

Донька померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_3 з дня
народження проживала зі своєю матір'ю в
спірному будинку і зареєстрована за
вказаною адресою по теперішній час.

ОСОБА_3 є інвалідом 1 А групи з дитинства
по психічному захворюванню внаслідок
хвороби Дауна (а.с. 247).

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 02.06.2008р.
ОСОБА_3 визнана недієздатною, її
опікуном призначено позивача ОСОБА_1
(а.с.12-13, 189).

Таким чином судом встановлена
наявність у ОСОБА_3 права на частку у
спадковому майні, як непрацездатної
доньки померлої.

Оскільки на момент смерті матері
ОСОБА_7 - ОСОБА_3 непрацездатною -
інвалідом дитинства Першої А групи,
проживала на день смерті разом з
спадкодавцем тому прийняла спадщину
після її смерті шляхом фактичного
вступу в управління спадковим майном,
має право на частину спадкового майна,
до складу якого увійшов і житловий
будинок по АДРЕСА_1, рішенням
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 26.05.2010р. свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане 28.03.2002р. державним нотаріусом
ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_1 на житловий
будинок з господарчими спорудами в
с.Єреміївка Роздільнянського району
Одеської області визнано частково
недійсним в розмірі 1/2 частини
свідоцтва, оскільки при видачі
свідоцтва порушено права ОСОБА_3
(а.с.53-54), вказане рішення суду набрало
законної сили.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти користуватися
і розпоряджатися своєю власністю:
право приватної власності набувається
в порядку визначеному законом: ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності, право приватної
власності є непорушним.

Згідно до ст. 55 Закону "Про власність"
громадянин не може бути позбавлений
права власності на своє майно, крім
випадків, передбачених цим Законом та
іншими законодавчими актами України.

Вказані положення повністю
відповідають принципам захисту права
власності, яке гарантується ст. 1
Першого Протоколу до Європейської
Конвенції з прав людини та основних
свобод, що у відповідності до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства.

У Рішенні Європейського Суду від 29.11.91
року у справі "ОСОБА_2 Девелопмент: ЛТД"
проти Ірландії" зазначається, що
власники мають право претендувати
щонайменше на законне сподівання на
можливість користуватися своєю
власністю. Зазначені сподівання, тобто
те, на що мала розраховувати ОСОБА_3,
відповідачем порушено.

Вказане, зокрема, закріплено статтею 1
Першого протоколу до Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, яка 17 липня 1997
року ратифікована Україною і стала
частиною національного законодавства,
відповідно до якої кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений свого майна, інакше як
в інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права.
Визначаючи право будь-якої особи на
безперешкодне користування своїм
майном, стаття 1 за своєю суттю є
гарантією права власності, оскільки
право розпоряджатися своїм майном -
загальний та правовий аспект права
власності (Marckx v Belgium of 13 June 1979, Series A, No. 31).

Суд вважає, що оскільки
правовідносини щодо спадкового майна
виникли до набрання ЦК України
чинності й не мають продовжуваного
характеру, то суд при розгляді справи
щодо спадкового майна та укладення
договору дарування повинен керуватися
положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963
року.

Згідно до ст. 524 ч.ч.1 та 2 ЦК УРСР
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом.

Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР
непрацездатні діти спадкодавця
успадковують не менше двох третин
частки, яка належала б кожному з них при
спадкоємстві за законом (обов'язкова
частка).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Згідно вимог норм ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав до державної
нотаріальної контори по місту
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Ці дії повинні бути здійснені
на протязі шести місяців від дня
відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 61 ч.3 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Щодо вимог про визнання недійсним
договору дарування - відповідно до ст. 48
ч.ч. 1, 2 ЦК УРСР недійсною є та угода, що
не відповідає вимогам закону, в тому
числі ущемлює особисті або майнові
права неповнолітніх дітей. По
недійсній угоді кожна з сторін
зобов'язана повернути другій стороні
все одержане за угодою, а при
неможливості повернути одержане в
натурі - відшкодувати його вартість у
грошах, якщо інші наслідки недійсності
угоди не передбачені законом.

У п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України N 3 від 28 квітня
1978 року "Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними" (діючої
на час спірних правовідносин) зі
змінами та доповненнями роз'яснено, що
стаття 48 ЦК застосовується при
порушенні встановленого порядку
вчинення громадянами і організаціями
дій, спрямованих на встановлення, зміну
чи припинення цивільних прав і
обов'язків, при ущемленні угодою
особистих або майнових прав
неповнолітніх дітей, а також в інших
випадках їх невідповідності вимогам
чинного законодавства, якщо для них не
встановлені особливі правила визнання
угод недійсними (статті 45 - 47, 49 - 58 ЦК).

Згідно до ст. 59 ч. 1 ЦК УРСР угода,
визнана недійсною, вважається
недійсною з моменту її укладення.

Недійсні частини угоди не тягнуть за
собою недійсності інших її частин,
оскільки можна припустити, що угода
була б укладена і без включення
недійсної її частини (ст. 60 ЦК УРСР).

Згідно п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 28.04.78 року N
3 "Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними" в редакції
від 25.05.98 року за N 15 17 визнаючи угоду
недійсною, суд, якщо інше не
передбачено законом, своїм рішенням
зобов'язує кожну із сторін повернути
другій стороні все одержане за угодою,
а при неможливості повернути одержане
в натурі (у разі втрати, псування,
значного зносу майна, істотної його
зміни та ін.) - повернути його вартість у
грошах. Перелічені наслідки визнання
угоди недійсною суд застосовує, якщо
вона була виконана хоч би однією із
сторін у будь-якій її частині.

Угода, укладена однією особою
(представником) від імені другої особи
(яку представляють) в силу
повноваження, що грунтується на
довіреності, законі або
адміністративному акті, безпосередньо
створює, змінює і припиняє цивільні
права і обов'язки особи, яку
представляють. Повноваження можуть
також випливати з обстановки, в якій
діє представник (продавець в
роздрібній торгівлі, касир тощо)
(стаття 62 ч.1 та 2 ЦК УРСР).

Зазначеною нормою не визначено
конкретного переліку дій, які свідчать
про схвалення угоди особою, яку
представляють, а тому при вирішенні
питання такого схвалення згідно з
усталеною практикою застосування цієї
норми суд повинен виходить з оцінки
фактичних дій особи, вчинених на
виконання цієї угоди, обставин справи
та доказів.

Підстав для визнання судом недійсним
спірного свідоцтва повністю - у суду не
має, так як ОСОБА_1 безспірно є
спадкоємцем після смерті матері
ОСОБА_7, також у встановленому порядку
спадщину прийняв, подавши заяву про
прийняття спадщини, в установлений 6-ти
місячний строк від неї не відмовився.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, що рішенням суду від
26.05.2010р. визнано частково недійсним в
розмірі ? частини свідоцтво серії АЕР №
700223 про право на спадщину за законом,
видане на ім'я ОСОБА_1, при цьому
визнання права власності на ? частину
вказаного будинку не вирішувалося.

Таким чином суд приходить до висновку,
що за ОСОБА_3 належить визнати право
власності по праву спадкування за
законом на ? частину всього майна, яке
залишилося після смерті її матері
ОСОБА_7. а саме: житлового будинку,
земельну частку (пай), майнового паю та
грошового вкладу.

Крім того, укладаючи спірний договір,
ОСОБА_1 подарував частину будинку, яка
йому не належала, що встановлено
рішенням суду від 26.05.2010р., яким
правовстановлюючий документ на
будинок - свідоцтво про право на
спадщину в його частині визнано
недійсним в зв'язку з порушенням прав
ОСОБА_3, на момент укладення договору
ОСОБА_3 не була визнана судом
недієздатною, а ОСОБА_1 не являвся її
опікуном, а тому не міг вчинювати дії
від її імені.

Таким чином, ОСОБА_3 не мала
можливості реалізувати свої порушені
права в силу своєї хвороби, а ОСОБА_1
прийнявши у власність та
розпорядившись одноособово на свій
розсуд спадковим майном при
відсутності повноважень на його
укладання, порушив права та інтереси
сестри - ОСОБА_3, а тому суд приходить до
висновку, що права ОСОБА_3 були не
визнані та порушені та підлягають
відновленню зі скасуванням договору
дарування в розмірі ? частки.

Підстав для визнання судом
недійсним спірного договору дарування
повністю у суду не має, оскільки ОСОБА_1
маючи у власності по праву спадкування
за законом житловий будинок мав намір
його подарувати, а тому тобто була б
укладена і без включення недійсної її
частини.

Також судом зазначається, що при
розгляді справи представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
неодноразово вказувала, що прокурором
безпідставно на протязі тривалого часу
(у тому числі і у 2007р.) до суду
подавались позови з тих самих підстав,
при цьому питання щодо застосування
ст.ст. 71, 75, 80 ЦК УРСР перед судом не
ставилося.

Відносно вимог в інтересах
недієздатної ОСОБА_3 щодо захисту її
майнових прав, то суд вважає, що строк
звернення до суду не пропущений.

Так, дійсно в провадженні
Роздільнянського районного суду
знаходилася на розгляді цивільна
справа за позовом прокурора
Роздільнянського району Одеської
області в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, яка
ухвалою суду від 22.06.2009р. була залишена
без розгляду на підставі ст. 207 ч.1 п. 4
ЦПК України (а.с. 87). Як зазначено в
ухвалі суду на розгляді суду
знаходяться дві цивільні справи, а
саме: за позовом ОСОБА_1 діючого в свої
інтересах та інтересах ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, нотаріуса ОСОБА_5, за участю
прокурора про визнання свідоцтва про
право на спадщину недійсним та за
позовом ОСОБА_1 діючого в свої
інтересах та інтересах ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, за участю третьої особи
нотаріуса ОСОБА_5 про розірвання
договору дарування житлового будинку.

В подальшому вказані справи були
роз'єднанні в різні провадження.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 26.05.2010р.
розглянута цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 діючого в свої інтересах та
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, нотаріуса
ОСОБА_5, за участю прокурора про
визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним.

Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 13.03.2013 року було
остаточно відмовлено в задоволенні
цивільного позову ОСОБА_1 діючого в
свої інтересах та інтересах ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, за участю третьої особи
нотаріуса ОСОБА_5 про розірвання
договору дарування житлового будинку.

Таким чином судом встановлено, що
остаточне рішення по справам було
прийнято лише у 2013 році, а перевірка
прокуратури Роздільнянського району
щодо додержання Єреміївською
сільською радою прав недієздатної
ОСОБА_3 проводилася 04.09.2013р. (а.с. 84-85),
тому суд вважає, що підстав для
застосування ст.ст. 71, 75, 80 ЦК УРСР у суду
не має, крім того суд вважає, що
порушені права недієздатної повинні
захищатися.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212- 215, 218, 223 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Цивільну справу за позовом Прокурора
Роздільнянського району в інтересах
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третіх сторін:
Орган опіки та піклування виконавчого
комітету Єреміївської сільської ради
Роздільнянського району, Приватного
нотаріуса ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права на спадщину по закону, визнання
договору дарування житлового будинку з
господарськими спорудами недійсним,
визнання за ОСОБА_3 право власності по
праву спадкування за законом на ?
частину всього майна, яке залишилося
після смерті її матері ОСОБА_7,
зобов'язанням ОСОБА_1 ужити заходи по
оформленню за ОСОБА_3 права власності
на ? частину земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку із
господарчими спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 - задовольнити частково.

Визнати частково недійсним в розмірі ?
частини свідоцтво серії АЕР № 700224 про
право на спадщину за законом, видане 28
березня 2002р. за реєстровим № 1026
державним нотаріусом ОСОБА_5 на ім'я
ОСОБА_1, яке належало померлій ОСОБА_7.

Визнати частково недійсним в розмірі ?
частини нотаріально посвідчений
договір дарування житлового будинку з
господарськими спорудами, укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, посвідчений
Роздільнянською державною
нотаріальною конторою Одеської
області 24.11.2003р., за реєстром № 4447.

Визнати за ОСОБА_3 право власності по
праву спадкування за законом на ?
частину всього майна, яке залишилося
після смерті її матері ОСОБА_7, а саме:

- на ? частину житлового будинку та
господарських споруд за адресою:
АДРЕСА_1;

- на право на ? на 1/2 частину
земельної частки (земельного паю), яке
перебуває в колективній власності в
землях КСП «Єреміївське» на території
села Єреміївка Роздільнянського
району Одеської області, яка належала
померлій ОСОБА_7 на підставі
сертифікату серії ОД № 20-150, виданого
Роздільнянським районним відділом
земельних ресурсів 13 березня 2002 року за
№ 196 та надана для ведення товарно -
сільськогосподарського виробництва;

- на право на ? на ? частину
майнового паю КСП «Єреміївське» села
Єреміївка Роздільнянського району
Одеської області, на суму 1953,08грн,
належних спадкодавцю на підставі
свідоцтва про право власності на
майновий пай члена КСП серії Є № 235,
виданого Єреміївською сільською радою
Роздільнянського району Одеської
області 14 серпня 2001 року, що
знаходиться на території Єреміївської
сільської ради Роздільнянського
району;

- на 1/2 частину грошового вкладу, що
знаходиться в філії № 3175/09 с. Єреміївка
відділення ощадного банку м. Роздільна
ВАТ «Державний ощадний банк України»
на рахунку № НОМЕР_1 з належними
процентами та 40% компенсацією
нарахованою на спеціальний рахунок по
основним вкладам, належного ОСОБА_3 на
підставі ощадної книжки, виданої
вищевказаним відділенням банку 21
лютого 1989 року.

Зобов'язати ОСОБА_1 ужити заходи по
оформленню за ОСОБА_3 права власності
на ? частину земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку із
господарчими спорудами за адресою:
АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Роздільнянський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О.В. Іванова