Київський районний суд м. Сімферополя
Справа № 123/8260/13-ц Номер провадження
Київський районний суд м. Сімферополя у
головуючого - судді Діденка Д.О.,
при секретарі -Тімашовій М.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства дорожнього зв'язку,
інформаційного забезпечення та
автоматики «Укрдорзв'язок» про
визнання незаконним наказу, поновлення
на посаді, стягнення сум, відшкодування
Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 17.03.2005 р. згідно з наказом
№ ВК від 15.03.2005 р. був прийнятий на
посаду начальника філіалу «Кримський
виробничо-технічний вузол зв'язку»
Державного підприємства дорожнього
зв'язку, інформаційного забезпечення
та автоматики «Укрдорзв'язок». Наказом
№ 50-к від 01.07.2013 р. звільнений на
підставі п. 1 ст. 41 та п. 1-1 ст. 41 КЗпП
України. Проте, вважає звільнення його
незаконним з наступних підстав. Так,
відповідно до п. 1-1 ст. 41 КЗпП України
звільненню підлягають керівники
підприємств, установ, організацій,
проте керівники філій, яким він є, не
включені в цей перелік. Таким чином,
звільнення з цієї підстави є
незаконним та проведено без наявності
правових підстав для звільнення.
Звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України
являється дисциплінарним стягненням
та допускається з додержанням правил,
тобто, строків для застосування
дисциплінарного стягнення та порядку
його застосування. Так, у наказі №50-к
від 01.07.2013 р. зазначено в якості
підстави пояснення начальника філіалу
від 23.05.2013 р., які були представлені
відповідно до п. 1 наказу № 40 від 20.05.2013
р. З пояснень слідує, що про порушення
трудових обов'язків стало відомо 20.05.2013
р., проте звільнення проведено 01.07.2013 р.,
тобто з порушенням встановленого
строку. Таким чином, порядок
застосування дисциплінарного
стягнення порушений, у зв'язку з чим
звільнення з цієї підстави є
незаконним. Крім того, наказ № 40 від
20.05.2013 р. виконаний належним чином,
інформація була представлена
відповідачу у встановлені строки та в
повному обсязі. Таким чином, грубе
порушення трудових обов'язків у
вигляді невиконання наказу № 40
відсутнє. В якості ще однієї підстави
для звільнення зазначено однократне
грубе порушення наказу №55 від 25.05.2013 р.
«Про виконання наказу від 07.06.2013 р. №51»,
проте такий наказ відсутній, у зв'язку з
чим не може бути звільнений за його
порушення. В якості підстави для
звільнення також вказано на пояснення
начальника філії від 27.06.2013 р. №98. Однак,
пояснення з цього приводу не надавав,
лист від 27.06.2013 р., на який є посилання у
наказі про звільнення та нібито надані
пояснення, направлено на виконання
наказу №55 від 25.06.2013 р. та в ньому
міститься інформація про балансову
вартість коштів та інші відомості.
Таким чином, лист №98 від 27.06.2013 р. не
містить пояснення по факту порушення
ним трудових обов'язків. Стаття 41 КЗпП
України передбачає звільнення за
однократне грубе порушення трудових
обов'язків, проте в наказі №50 від 01.07.2013
р. зазначено декілька грубих порушень,
тобто має місце порушення, яке носить
не однократний та тривалий характер.
Крім того, спірні накази виконані
належним чином та своєчасно. На
підставі викладеного, просить суд
визнати наказ Державного підприємства
дорожнього зв'язку, інформаційного
забезпечення та автоматики
«Укрдорзв'язок» «Про звільнення
ОСОБА_1» № 50-к від 01.07.2013 р. незаконним,
поновити його на посаді начальника
філії «Південний вузол дорожнього
зв'язку» Державного підприємства
дорожнього зв'язку, інформаційного
забезпечення та автоматики
«Укрдорзв'язок» з 01.07.2013 р. стягнути
середній заробіток за час вимушеного
по заробітній платі у сумі 7400,
компенсацію за невикористану
відшкодування моральної шкоди 22 000 грн.
У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав,
просив задовольнити за мотивами
наведеними у позові.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
За таких обставин, суд вважає за
необхідне ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.
Представник позивача не заперечував
проти ухвалення заочного рішення.
Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 17 березня 2005 р.
ОСОБА_1 працював на посаді начальника
філії «Кримський виробничий
експлуатаційно-технічний вузол
Наказом Державного підприємства
дорожнього зв'язку, інформаційного
забезпечення та автоматики
«Укрдорзв'язок» № 50-к від 01 липня 2013 р.
ОСОБА_1 звільнений із займаної посади
на підставі п. 1 ст. 41, п. 1-1 ст. 41 КЗпП
України, тобто за одноразове грубе
порушення трудових обов'язків, а саме:
наказу №40 від 20 травня 2013 р «Про
контроль за виконання наказів
керівниками Філії»; наказу №55 від 25
травня 2013 р. «Про виконання наказу від
07.06.2013 р. №51 «Про надання інформації та
документації», за недотримання вимог
чинного законодавства України про
працю, невжиття необхідних заходів
щодо забезпечення своєчасної виплати
заробітної плати. Підстава: пояснення
начальника філії «Кримський
виробничий експлуатаційно-технічний
вузол зв'язку» ОСОБА_1 від 23.05.2013 р. вих.
№81; наказ №40 від 20 травня 2013 р. «Про
контроль за виконанням наказів
керівниками Філії»; пояснення
начальника філії «Кримський
виробничий експлуатаційно-технічний
вузол зв'язку» ОСОБА_1 від 27.06.2013 р. вих..
№98.
Наказом № 58 від 01.07.2013 р. змінено
найменування філії «Кримський
виробничий експлуатаційно-технічний
вузол зв'язку» на філія «Південний
вузол дорожнього зв'язку» Державного
підприємства дорожнього зв'язку,
інформаційного забезпечення та
автоматики «Укрдорзв'язок».
Як слідує з матеріалів справи, 20 травня
2013 р. наказом Державного агентства
автомобільних доріг України №40
зобов'язано начальників та голових
бухгалтерів філій до 25 травня 2013 р.
надати Державному підприємству
дорожнього зв'язку, інформаційного
забезпечення та автоматики
«Укрдорзв'язок» письмові пояснення та
інформацію про стан виконання наказу
№115 від 28 вересня 2011 р. «Про нарахування
надбавок, премій та доплат по філіям ДП
«Укрдорзв'язок» та причини його
невиконання; надати інформацію про
розміри нарахованих премій, надбавок
та винагороди за вислугу років,
матеріальної допомоги; до 23 травня 2013 р.
надати письмові пояснення щодо причин
невиконання розпорядження №21/1-4/19/1 від
16.01.2012 р. з надання інформації та
терміново надати необхідну інформацію,
надати письмові пояснення щодо причин
невиконання розпорядження від 25 січня
2012 р. №21/1-4/54 та розпорядження від 25
січня 2012 р. №21/1-4/55.
23.05.2013 р. позивачем на ім'я директора ДП
«Укрдорзв'язок» направлений лист з
поясненням до п. 1.1 вищевказаного
25 червня 2013 р. Державним агентством
автомобільних доріг України видано
наказ №55 «Про виконання наказу від 07
червня 2013 р. №51 «Про надання інформації
Згідно з п. 1 ст. 41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку одноразового
грубого порушення трудових обов'язків
керівником підприємства, установи,
організації всіх форм власності
(філіалу, представництва, відділення та
іншого відокремленого підрозділу).
Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в
п. 22 "Про практику розгляду судами
трудових спорів" № 9 від 06 листопада 1992
року, у справах про поновлення на
роботі осіб, звільнених за порушення
трудової дисципліни, судам необхідно
з'ясувати, в чому конкретно проявилось
порушення, що стало приводом до
звільнення, чи могло воно бути
підставою для розірвання трудового
договору за пунктами 3,4, 7, 8 ст. 40, п.1 ч. 1
ст. 41 КЗпП України, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149
КЗпП України правила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень,
зокрема, чи не закінчився встановлений
для цього строк, чи застосовувалося вже
за цей проступок дисциплінарне
стягнення, чи враховувались при
звільненні ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяна ним шкода,
обставини, за яких вчинено проступок, і
попередня робота працівника.
Вирішуючи питання про те, чи є
порушення трудових обов'язків грубим,
суд має виходити з характеру проступку,
обставин, за яких його вчинено, яку
завдано ним (могло бути завдано) шкоду.
Право громадян на працю
забезпечується державою, а трудовий
договір може бути розірваний лише з
підстав і в порядку, передбаченому
трудовим законодавством ( ст. ст. 2, 36, 40,
Аналіз указаних норм трудового
права дає підстави для висновку, що у
справах, в яких оспорюється незаконне
звільнення, саме роботодавець повинен
довести, що звільнення відбулося без
порушення законодавства про працю.
Частиною 2 ст. 147 КЗпП України
передбачено, що звільнення - це
дисциплінарне стягнення, яке може бути
застосоване до працівника за порушення
трудової дисципліни.
За порушення трудової дисципліни
до працівника може бути застосовано
стягнення у строки та в порядку
встановленими ст. ст. 148-149 КЗпП України.
Відповідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
Звільнення за ч. 1 п. 1 ст. 41 КЗпП
України неможливе, якщо порушення
носить триваючий, а не разовий
Згідно зі ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
На підтвердження законності
проведеного звільнення відповідач
жодних доказів не надав, викладені у
позові обставини не спростував.
Крім того, відповідачем не надано
доказів на підтвердження того, що
невиконання наказів №40 та №55 було
грубим порушенням, яке завдало чи могло
Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 41 КЗпП
України крім підстав, передбачених
статтею 40 цього Кодексу, трудовий
договір з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний також у випадках: винних дій
керівника підприємства, установи,
організації, внаслідок чого заробітна
плата виплачувалася несвоєчасно або в
розмірах, нижчих від установленого
законом розміру мінімальної
Якщо керівник підприємства,
установи, організації це завжди
керівник юридичної особи, то керівник
філії, представництва, відділення,
іншого відокремленого підрозділу може
очолювати підрозділ, який не має
юридичного статусу, але за обсягом
повноважень він (керівник) виконує
організаційно-розпорядчі функції, несе
відповідальність за роботу
структурного підрозділу.
З огляду на наведене, при розгляді
позову про визнання незаконним наказу
про звільнення особи за ч. 1 п. 1-1 ст. 41
КЗпП України суд повинен
встановлювати, чи була особа
керівником підприємства, установи,
організації всіх форм власності або
філіалу, представництва, відділення та
іншого відокремленого підрозділу.
Як встановлено у судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 був
керівником філії, тому його звільнення
з підстав п. 1-1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є
Зі змісту ст.240-1 КЗпП України
поновлення на роботі у разі, коли
працівника звільнено без законної
підстави або з порушенням
встановленого порядку може бути
неможливим лише внаслідок ліквідації
підприємства, установи, організації.
Така ж, позиція викладена у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
трудових спорів" №9 від 06 листопада 1992
року де зазначено, що у випадках зміни
власника підприємства (установи,
організації) чи його реорганізації
(злиття з іншим підприємством,
приєднання до іншого підприємства,
поділу підприємства, виділення з нього
одного або кількох нових підприємств,
перетворення одного підприємства в
інше, наприклад, державного
підприємства в орендне підприємство
або підприємства в господарське
товариство) дія трудового договору
працівника продовжується (ч. 3 ст. 36 КЗпП
в редакції від 19 січня 1995 року).
Працівник, який був незаконно
звільнений до реорганізації,
поновлюється на роботі в тому
підприємстві, де збереглося його
попереднє місце роботи.
Правовими наслідками поновлення
на роботі працівника є надання йому
попередньої роботи (посади) з тими же
функціональними обов'язками, які мали
місце до звільнення та поновлення його
у всіх правах за цією посадою.
Оскільки в судовому засіданні
відповідачем, на якому лежить обов'язок
доказування законності розірвання
трудового договору, не було надано
належних та допустимих доказів
одноразового грубого порушення
позивачем трудових обов'язків та
наявності підстав для застосування п.
1-1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1 звільнений з
порушенням норм трудового
законодавства, тому підлягає
поновленню на попередній посаді з тими
же функціональними обов'язками, які
мали місце до звільнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст.. 116
Крім того, за правилами ч. 1ст. 117
КЗпП України у разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
У п. 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року №13 "Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці"
судам роз'яснено, що непроведення
розрахунку з працівником у день
звільнення або, якщо в цей день він не
був на роботі, наступного дня після
його звернення з вимогою про
розрахунок є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Невиплата звільненому
працівникові всіх сум, що належать йому
від власника або уповноваженого ним
органу, є триваючим правопорушенням, а
отже, працівник може визначити
остаточний обсяг своїх вимог лише на
момент припинення такого
правопорушення, яким є день фактичного
Відповідно до Порядку обчислення
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 100 від 08.02.1995 р. обчислення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу провадиться виходячи з виплат
за останні 2 календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
Згідно з довідкою № 36 від 23.07.2013 р.
заробітна плата ОСОБА_1 за травень -
червень 2013 р. становила 3700 грн. кожного
Згідно з розрахунком доданих
позивачем до позову, розмір середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
Відповідачем наведений
розрахунок не спростований, також не
підтверджено виплату позивачу
заробітної плати за травень-червень 2013
р. у розмірі 7400 грн. та компенсації за
Стаття 237-1 КЗпП України
передбачає відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
Зазначена норма закону містить
перелік юридичних фактів, що складають
підставу виникнення правовідносин
щодо відшкодування власником або
уповноваженим ним органом завданої
працівнику моральної шкоди.
За змістом вказаного положення
закону передумовою для відшкодування
працівнику моральної шкоди є наявність
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, з урахуванням
специфіки об'єкту яких, завдана
моральна шкода може бути відшкодована
працівнику у вигляді одноразової
грошової виплати або в іншій
Суд вважає, що незаконне
звільнення позивача призвело до його
моральних страждань та вимагало від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя.
При визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди, суд
враховує ступінь вини відповідача,
тривалість та глибину заподіяних
ОСОБА_1 моральних страждань, а також
обсяг необхідних зусиль для
відновлення ним своїх прав та
організації життя, і вважає, що сума 1000
грн. є достатньою для відшкодування
На підставі ст.ст. 41, 116,117, 147, 148, 235, 237-1
КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88,
212-215, 224 -226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства дорожнього зв'язку,
інформаційного забезпечення та
автоматики «Укрдорзв'язок» про
визнання незаконним наказу, поновлення
на посаді, стягнення сум, відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
Визнати наказ Державного
підприємства дорожнього зв'язку,
інформаційного забезпечення та
автоматики «Укрдорзв'язок» «Про
звільнення ОСОБА_1» від 01.07.2013 р.
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
філії «Південний вузол дорожнього
зв'язку» Державного підприємства
дорожнього зв'язку, інформаційного
забезпечення та автоматики
«Укрдорзв'язок» з 01.07.2013 р.
Стягнути з Державного підприємства
дорожнього зв'язку, інформаційного
забезпечення та автоматики
«Укрдорзв'язок» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
по заробітній платі у сумі 7400,
компенсацію за невикористану
відшкодування моральної шкоди 1000 грн.
та судові витрати у сумі 229,40 грн., а
дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 36 коп.
Допустити негайне виконання рішення у
частині поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за один
У задоволенні решти вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
АР Крим через Київський районний суд
Відповідачем заяву про перегляд
рішення може бути подано до Київського
районного суду м.Сімферополя протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя

Суддя Діденко
Д. О.