Справа №406/1638/2012
Провадження №2/173/86/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2013 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді Трофимової Н.А.

при секретареві Зубачевській О.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ Баглейкокс» до ОСОБА_1, треті
особи: Новомиколаївська селищна рада
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області, товариство
з обмеженою відповідальністю
«Мостбуд», Верхньодніпровська районна
державна адміністрація
Дніпропетровської області, про
стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
збитків. Позовні вимоги мотивовані тим,
що на підставі Державного акту на право
постійного користування землею від
06.11.2001р. Новомиколаївською селищною
Радою народних депутатів
Верхньодніпровського району позивачу
надано у постійне користування 4.550 га
землі в межах згідно з планом
землекористування для обслуговування
будівель і споруд, відповідно до
Рішення сесії Новомиколаївської
селищної Ради народних депутатів
Верхньодніпровського району від
05.07.2001р. № 355-21/ХХ111. На зазначеній
земельній ділянці знаходиться
нерухоме майно відповідача. На протязі
останніх трьох років позивачем
сплачено земельний податок на земельну
ділянку, на якій розташоване майно
відповідача у розмірі 41423.05 грн. та
задекларовано до сплати 3291.36 грн.
Враховуючи протиправну поведінку
відповідача, яка полягає у не виконанні
приписів закону щодо переоформлення
земельної ділянки, обов'язку сплати
земельного податку, та розмір завданих
позивачу збитків, які складаються із
суми сплаченого та задекларованого
позивачем земельного податку за
земельну ділянку на якій розташоване
майно відповідача, на підставі чого
просить стягнути з відповідача на їх
користь збитки в сумі 44714.41 гривень, а
також судові витрати.

Заявою від 18.07.2013 року позивач збільшив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача грошові кошти у розмірі
49651 (сорок дев'ять тисяч шістсот
п'ятдесят одна) грн.. 47 коп. сплаченого
позивачем земельного податку за період
з червня 2012 року по травень 2013 року (а.с.
173-176).

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги, з
урахуванням збільшення, підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити з підстав, вказаних в
позовній заяві. Додатково суду пояснив,
що підприємство зверталося з заявою
про припинення права користування
вказаною ділянкою з початку до
Верхньодніпровської державної
адміністрації, яка відмовила в
вирішенні цього питання, посилаючись
на відсутність таких повноважень та
необхідність звернення до Кабінету
Міністрів України. Позивач також
звернувся до Кабінету Міністрів
України, але позитивного результату не
отримав.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, день та місце
повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги не
визнав в повному обсязі та просив
відмовити в задоволені позову. Надав
суду письмові заперечення, в яких
вказував, що відсутні підстави для
стягнення з відповідача шкоди в
порядку передбаченому ст. 156 та ст. 157
Земельного кодексу України, оскільки
ці норми передбачають підстави для
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам у випадку
встановлення обмеження щодо
використання земельних ділянок
внаслідок примусового відчуження
земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності у разі воєнного або
надзвичайного стану; внаслідок
втручання органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування у
здійсненні власником землі чи
титульним володільцем повноважень
щодо володіння, користування чи
розпорядження належними їм земельними
ділянками або встановлення інших, ніж
це передбачено у статтях 91, 96, 111 ЗК
України, обов'язків та обмежень,
внаслідок обмеження прав власників
землі і землекористувачів іншими
способами шляхом самовільного заняття
земельних ділянок, погіршення якості
ґрунтового покрову та інших корисних
властивостей земель, про те жодних із
вказаних дій відповідач не здійснював.
Також зазначав, що відповідач отримав
дозвіл на розробку технічної
документації для оформлення
документів, що посвідчують право на
спірну земельну ділянку, уклав договір
на виконання топографо-геодезичних та
землевпорядних робіт та отримав
висновок відділу Держкомзему у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області, тобто
виконав усі дії пов'язані з оформленням
права користування земельною ділянкою
(а.с. 123-128).

Третя особа: Новомиколаївська селищна
рада Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області, в судове
засідання з'явився, просить вирішить
справу на розсуд суду. Представник
додатково суду пояснив, що
Новомиколаївська селищна рада
розглядала питання про відмову
позивача від права постійного
користування земельною ділянкою в
зв'язку з набуттям права власності на
нерухоме майно та 06 серпня 2012 року
селищна рада вирішила клопотати перед
Верхньодніпровською районною
державною адміністрацією про
припинення права користування
земельною ділянкою ПАТ «ЄВРАЗ
БАГЛЕЙКОКС» згідно заяви про
добровільну відмову від права
постійного користування земельною
ділянкою в зв'язку з набуттям права
власності на нерухоме майно,
розташоване на цій земельній ділянці.

Третя особа: товариство з обмеженою
відповідальністю «Мостбуд», в судове
засідання не з'явилася, про час день та
місце судового засідання повідомлена
належним чином.

Третя особа: Верхньодніпровська
районна державна адміністрація
Дніпропетровської області в судове
засідання з'явилася просить вирішить
справу на розсуд суду. Представник
додатково суду пояснив, що держана
адміністрація розглядала звернення
позивача про добровільну відмову від
права постійного користування
земельною ділянкою та роз'яснила йому,
що це питання відноситься до
компетенції Кабінету Міністрів
України, тому позивачу необхідно
звернутися до КМУ України. Також
представник підтвердив, що відповідач
отримав від державної адміністрації
дозвіл на розробку технічної
документації для оформлення
документів, що посвідчують право
користування спірною земельною
ділянкою.

Суд заслухавши учасників процесу,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності та взаємозв'язку, прийшов до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
Державного акту на право постійного
користування землею ІІ-ДП №005917,
виданого Новомиколаївською селищною
радою 06 листопада 2001 року,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №0286, відкритому
акціонерному товариству «Баглійкокс»
надане в постійне користування 4,550
гектарів землі в межах згідно з планом
землекористування. Землю надане в
постійне користування для
обслуговування будівель і споруд
відповідно до рішення сесії
Новомиколаївської селищної ради
народних депутатів від 05 липня 2001 року
за №355-21/ХХІІІ (а.с. 7-9).

04.12.2008 року між відкритим акціонерним
товариством «Баглійкокс» (продавець)
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Мостбуд» укладено
Договір купівлі-продажу нерухомого
майна - комплексу будівель та споруд
для відпочинку, як цілісний майновій
комплекс, розташований за адресою:
Дніпропетровська область,
Верхньодніпровський район, смт.
Новомиколаївка, вул. Міліцейська, буд.
32. Відповідно до п. 3.3 Договору
купівлі-продажу Покупець компенсує
продавцю витрати по сплаті земельного
податку за надану згідно рішенням
сесії Новомиколаївської селищної ради
від №05.07 2001р. №355-21/ХХІІІ та відповідно
до Державного акту на право постійного
користування землею ІІ-ДП №005917, для
обслуговування будівель і споруд
земельну ділянку загальною площею 4,550
га., до моменту оформлення покупцем
права користування цією земельною
ділянкою (а.с. 145-146).

Як убачається із матеріалів справи та
визнається іншими учасниками процесу
покупець - товариством з обмеженою
відповідальністю «Мостбуд» не оформив
право користування земельною ділянкою
та договір оренди земельної ділянки не
уклав.

25 вересня 2009 року між товариством з
обмеженою відповідальністю «Мостбуд»
(продавець) та ОСОБА_1 (покупець)
укладений договір купівлі-продажу
об'єкту нерухомості, комплексу
будівель та споруд для відпочинку, що
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область,
Верхньодніпровський район, смт.
Новомиколаївка, вул. Міліцейська, буд.
32. та розташований на земельній
ділянці, площею 45500 кв.м. (а.с. 10-12).

Рішенням загальних зборів акціонерів
від 05 березня 2012 року з метою
переведення діяльності акціонерного
товариства у відповідність з Законом
України «Про акціонерні товариства»
відкрите акціонерне товариство
«Баглійкокс» перейменоване у Публічне
акціонерне товариства «ЄВРАЗ
БАГЛІЙКОКС», що відображено у п.1.2
Статуті публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС» (а.с.
75-105).

За період з вересня 2009 року по травень
2013 року позивачем сплачено податок на
землю за спірну земельну ділянку у сумі
49 651 грн. 47 коп, що підтверджується
копіями платіжних документів (а.с. 13-51;
179-192)

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На спірної земельної ділянки
знаходиться комплекс будівель та
споруд для відпочинку, земельна
ділянка знаходиться у державній
власності та належить до рекреаційного
призначення в розумінні ст. 50 ЗК
України, що підтверджується також
змістом Листа Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
13.05.2013 року № 37-91-15/9288 (а.с.168).

Відповідно до ч.1, ч. 5 ст. 116 ЗК України (в
редакції яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, тобто укладання
договору між позивачем та
відповідачем), громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону. надання у
користування земельної ділянки, що
перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі статтею 149 ЗК України,
вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень. Кабінет
Міністрів України вилучає земельні
ділянки державної власності, які
перебувають у постійному користуванні,
- ріллю, багаторічні насадження для
несільськогосподарських потреб, ліси
площею понад 1 гектар для
нелісогосподарських потреб, а також
земельні ділянки природоохоронного,
оздоровчого, рекреаційного
призначення, крім випадків, визначених
частинами п'ятою - восьмою цієї статті,
та у випадках, визначених статтею 150
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 ЗУ України,
підставами припинення права
користування земельною ділянкою є: а)
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати.

За частиною 3 ст. 142 ЗК України
припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки. Власник
земельної ділянки на підставі заяви
землекористувача приймає рішення про
припинення права користування
земельною ділянкою, про що повідомляє
органи державної реєстрації.

Із вищенаведених нормі слідує, що ПАТ
«ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС», як землекористувач
має можливість припинити своє право
постійного користування спірною
ділянкою, з яким пов'язане виникнення
зобов'язань по сплаті земельного
податку, шляхом звернення до
відповідного органа, у даному випадку
Кабінету Міністрів України, та після
прийняття рішення про припинення права
постійного користування земельною
ділянкою, припинити сплату земельного
податку.

Проте позивачем не надано доказів
прийняття рішення про припинення його
права користування спірною земельною
ділянкою.

Таким чином сплата позивачем
земельного податку за спірну ділянку
не знаходиться виключно в
причино-наслідковому зв'язку з діями
відповідача.

Одночасно з цим питання про укладання
відповідачем договору оренди спірної
земельної ділянки може бути вирішено
після припинення права користування
земельною ділянкою позивачем, що
випливає із ч.1, ч. 5 ст. 116 ЗК України та
Листа Міністерства аграрної політики
та продовольства України від 13.05.2013
року № 37-91-15/9288 (а.с.168).

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на здійснення ним усіх
заходів щодо припинення права
користування спірною земельною
ділянкою, оскільки доказів вирішення
цього питання, зокрема в судовому
порядку суду не надано.

Крім того, за Висновками Верховного
Суду України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16
ГПК України, за 2010- 2011 рр. подання до
суду позову про визнання незаконною
бездіяльності щодо припинення права
постійного користування земельною
ділянкою відповідає визначеним ст. 16
ЦК, ст. 20 ГК способам захисту порушеного
права у судовому порядку.

Також суд не погоджується з доводами
позивача про протиправну поведінку
відповідача щодо не укладання договору
оренди спірної земельної ділянки, з
огляду на наступне.

За приписами ч.1ст. 628 ЦК України,
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 124 ЗК України,
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
громадянам, юридичним особам,
визначеним частинами другою, третьою
статті 134 цього Кодексу, здійснюється в
порядку, встановленому статтею 123 цього
Кодексу.

Статтею 123 ЗК України передбачено, що
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Надання у користування земельної
ділянки, межі якої встановлені в натурі
(на місцевості), без зміни її цільового
призначення, здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою.

Як убачається із матеріалів
справи, відповідач отримав дозвіл на
розробку технічної документації із
землеустрою відповідно до
Розпорядження голови
Верхньодніпровської районної
державної адміністрації (а.с. 131),
погодив проведення землевпорядних
робіт по розробці технічної
документації у Відділі держкомзему у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області (а.с. 132) та
уклав договір а виконання
топографо-геодезичних та
землевпорядних робіт (а.с. 133).

Таким чином відповідач
дотримується процедури укладання
договору, яка передбачена діючим
законодавством.

Позивач в позовні заяві просить
стягнути з відповідача збитки,
посилаючись на ст.1166 ЦК України.

Проте за ст. 1166 ЦК України
відшкодуванню підлягає шкода, яка
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи.

Для відшкодування шкоди потрібна
наявність чотирьох складових:
протиправної поведінки (делікт),
наявність майнової шкоди та
причино-наслідковий зв'язок між
протиправною поведінкою та майновою
шкодою, а також вина особи, яка завдала
шкоду.

Як вже зазначалося вище, сплата податку
позивачем не знаходиться в
причино-наслідковому зв'язку з діями
відповідача, а також позивачем не
доведена протиправна поведінка та вина
відповідача.

Позивач визначив суму сплаченого ним
податку на землю, як збитки. Проте за
змістом ст.ст. 22, 611 ЦК України, збитки є
відповідальністю за порушення
цивільних зобов'язань.

Під час судового розгляду позивачем не
доведено наявність у відповідача перед
позивачем цивільних зобов'язань та
порушення відповідачем таких
зобов'язань.

За такими обставинами позов ПАТ «ЄВРАЗ
Баглейкокс» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 214-215,217-218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ
Баглейкокс» до ОСОБА_1, треті особи:
Новомиколаївська селищна рада
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області, товариство
з обмеженою відповідальністю
«Мостбуд», Верхньодніпровська районна
державна адміністрація
Дніпропетровської області, про
стягнення збитків, - відмовити в
повному обсязі.

Вступну та резолютивну частину рішення
проголошено 31 жовтня 2013 року, повний
текст рішення буде виготовлений 05
листопада 2013 року.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.А. Трофимова