КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
Провадження № 2/268/947/13
Справа
№ 268/2834/13-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и
Кіровський районний суд міста
Макіївка Донецької області у складі
головуюча суддя Шуляк
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
23 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням у
будинку, що належить позивачу на праві
приватної власності, мотивуючи свої
вимоги відсутністю відповідача за
місцем реєстрації понад встановлений
законом строк без поважних причин.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
заявлені позовні вимоги, в
обгрунтування яких послався на факти і
обставини, викладені в позовній заяві
та пояснив, що на підставі договорів
дарування від 13 січня 2006 року та від 23
грудня 2010 року він є власником
житлового будинку АДРЕСА_1. З листопада
1998 року в цьому будинку зареєстрована
ОСОБА_2 - дочка ОСОБА_3 яка 13 січня 2006
року подарувала йому належні їй на
праві приватної власності 54/100 частини
спірного будинку. При укладенні
договору дарування ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_4 обіцяли, що ОСОБА_2
добровільно випишеться з будинку.
Однак цього зроблено не було, саму
ОСОБА_2 він ніколи не бачив, остання, як
йому відомо зі слів сусідів жодного дня
в спірному будинку не проживала, її
майна в ньому немає. Відповідачка не
виконує обов'язків щодо утримання і
оплати комунальних послуг, проте в
добровільному порядку не знялась з
реєстраційного обліку, що є об'єктивною
перешкодою здійсненні ним права
розпоряджатися своєю власністю.
Посилаючись на наведені обставини та
положення статей 391, 405 ЦК України,
позивач просить суд визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням у жилому будинку
Відповідач ОСОБА_2, яку не виявлено за
місцем реєстрації, була належним чином
повідомлена про день та час розгляду
справи шляхом вручення судової
повістки виконавчому органу місцевого
самоврядування, повторно за викликом
суду не з'явилась, не використавши
наданого законом права на участь у
судовому засіданні, від неї не надійшло
заяви про розгляд справи за її
відсутності, тому суд, враховуючи згоду
позивача, відповідно до правил частини
4 статті 169 ЦПК України та частини 1
статті 224 ЦПК України вважає
необхідним провести заочний розгляд
справи на підставі наявних у ній
доказів, з дотриманням вимог,
встановлених законом, з ухваленням
Вислухавши пояснення позивача,
допитавши свідків, вивчивши матеріали
справи і дослідивши надані докази, суд
у межах заявлених позовних вимог
(стаття 11 ЦПК України) установив
Згідно договору дарування,
посвідченого 13 січня 2006 року державним
нотаріусом Першої макіївської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_3
(в особі представника - ОСОБА_4)
подарувала, а ОСОБА_1 прийняв в дар 54/100
частини житлового будинку за АДРЕСА_1.
Даний договір 06 лютого 2006 року
зареєстровано у комунальному
підприємстві «Бюро технічної
інвентаризації міста Макіївки» в
Відповідно до договору дарування,
посвідченого 23 грудня 2010 року
приватним нотаріусом Макіївського
міського нотаріального округу, ОСОБА_5
(в особі представника - ОСОБА_4)
подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар 46/100
частини житлового будинку за АДРЕСА_1
Вказаний договір 10 лютого 2011 року
зареєстровано у комунальному
підприємстві «Бюро технічної
інвентаризації міста Макіївки» в книзі
За наведених обставин ОСОБА_1 є
власником житлового будинку за АДРЕСА_1
а тому належним позивачем у справі.
В 54/100 частини цього будинку з 11
листопада 1998 року з дозволу
попереднього власника цієї частини
будинку - ОСОБА_3, як член її сім*ї
зареєстрована дочка останньої -
відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
на час укладення договору дарування в
спірному будинку не проживала.
Вищевказані факти і обставини визнані
позивачем у судовому засіданні, вони
підтверджені наявними в матеріалах
справи документами, тому відповідно до
положень частини 1 статті 61 ЦПК України
не підлягають доказуванню.
Враховуючи наведені обставини, суд
визнає, що між сторонами: ОСОБА_1, як
власником спірного житлового будинку
та ОСОБА_2, яка зареєстрована у цьому
будинку, як член сім*ї попереднього
власника, склалися спірні
правовідносини у сфері захисту права
власності які регулюються нормами
Цивільного кодексу України та
Житлового кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК.
Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК,
які передбачають право власника
використовувати житло для особистого
проживання, проживання членів їх сімей,
інших осіб і розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд.
Обмеження чи втручання в права
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
Судом встановлено, що договір про
користування спірним будинком між
сторонами, а також між відповідачкою і
попереднім власником цього житла не
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 10 постанови від 12
квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання,
що виникають в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» (з
наступними змінами) при вирішення
позовів про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки. У разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.
Із матеріалів справи убачається,
ОСОБА_2 за місцем реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1, не проживає протягом останніх
9 років, що встановлено актом комітету
самоорганізації населення селища
«Жовтня» Кіровського району міста
Макіївки від 08 липня 2013 року.
Доказами по справі не підтверджена
будь-яка домовленість між сторонами
щодо користування спірним будинком.
У судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_7- сусіди позивача, пояснили, що з
1995 року в ? частині спірного будинку
проживала ОСОБА_3 разом зі своєю дочкою
ОСОБА_2 Однак з 2004 року ОСОБА_2 в цьому
будинку не проживає і місце її
знаходження їм невідоме. У січні 2006
року ОСОБА_3 подарувала належну їй на
праві приватної власності частину
будинку і з цього часу в ньому проживає
ОСОБА_1 зі своєю дружиною і двома
неповнолітніми дітьми.
У судовому засіданні не
встановлено будь-якої противоправної,
неправомірної поведінки позивача
відносно відповідачки, інших
об'єктивних перешкод для його не
проживання у спірному будинку, у суду
не має законних і достатніх підстав для
висновку щодо поважності причин
непроживання ОСОБА_2 у цьому будинку
Приписами статті 391 ЦК України
визначено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Проаналізувавши встановлені
обставини по справі, оцінивши надані
сторонами в порядку статті 60 ЦПК
України докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що ОСОБА_2 без поважних
причин не проживає в спірному будинку
понад 9 років, вона не є членом сім*ї
нового власника жилого приміщення, не
проживала з ним, не вела спільне
господарство, а тому визнає, що право
позивача ОСОБА_1, як власника будинку,
підлягає захисту і відповідачка
підлягає визнанню такою, що втратила
право користування жилим приміщенням у
спірному жилому будинку.
Позивач не вимагає компенсації за
понесені судові витрати, пов'язані із
зверненням до суду і розгляду
цивільної справи.
На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України,
статтями 319, 321, 383, 391, 405 Цивільного
кодексу України, статтями 150, 156
Житлового кодексу України суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням у жилому будинку АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
міста Макіївки протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
Суддя: Л.В.