ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого - судді Трусової Т.О.,

при секретарі Мінасян С.Г.,

з участю представників сторін ОСОБА_2,
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" про захист
прав споживача, розірвання кредитного
договору та визнання дій
неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 р. ОСОБА_4 з посиланням на
норми Закону України "Про захист прав
споживачів" звернулася до суду з
позовом до публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" (далі - ПАТ
"Дельта Банк") про розірвання
кредитного договору № 001-29048-070512 від 7
травня 2012 р. та визнання неправомірними
дій щодо нарахування з 26 листопада 2012 р.
пені, комісії та процентів за
вищевказаним кредитним договором.

Позов обґрунтований наступним. 7
травня 2012 р. ОСОБА_4 уклала з ПАТ "Дельта
Банк" кредитний договір № 001-29048-070512,
відповідно до умов якого банк надав їй
кредит на купівлю ноутбука в магазині
«Комфі». У зв'язку з поломкою ноутбука 20
серпня 2012 р. позивач звернулася до
сервісного центру і цього ж дня подала
до банку заяву про звільнення її від
сплати процентів, пені та інших
платежів, передбачених кредитним
договором, на час ремонту ноутбука.
Після встановлення сервісним центром у
ноутбуці заводського дефекту, який не
підлягав ремонту, 22 жовтня 2012 р. позивач
звернулася до магазину «Комфі» із
письмовою заявою про розірвання
договору купівлі-продажу. 26 листопада
2012 р. позивач подала до магазину
«Комфі» заяву про перерахування
отриманих за кредитним договором
грошових коштів в ПАТ "Дельта Банк".
Проте магазин з невідомих причин
перерахував банку кошти лише в лютому
2013 р. Після вищеописаних подій на
телефонний номер позивача почали
надходити дзвінки та СМС-повідомлення
з банку з вимогою сплатити
заборгованість в сумі 1793,49 грн. На її
неодноразові звернення щодо надання
обґрунтованого розрахунку
заборгованості надійшов лист від 30
липня 2013 р., з якого вбачається, що банк
продовжував нараховувати комісію,
відсотки та пеню, хоча з листопада 2012 р.
кредитними коштами користувався
магазин. Позивач вважає, що своїми
діями банк порушив її право як
споживача на розірвання договору та
неправомірно нараховував пеню,
відсотки і комісії з часу, коли вона не
мала можливості користуватися
предметом користування.

В ході розгляду справи позивач
доповнила позов вимогою про визнання
неправомірними дій щодо нарахування за
кредитним договором коштів з
призначенням «тіло кредиту».

В судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали пославшись на обставини,
викладені у позовній заяві.

Представники відповідача позов не
визнали. В обґрунтування заперечень
вказали, що заява позивача від 20 серпня
2012 р. про звільнення від сплати
платежів за кредитним договором не
була задоволена банком, так як ризик
пошкодження речі несе покупець, а не
банк, що надав кредит на придбання
товару. Оскільки заява про припинення
дії кредитного договору надійшла після
закінчення 14-деного строку з моменту
оформлення кредиту, позивач відповідно
до положень Закону України «Про захист
прав споживачів» та умов кредитного
договору повинна сплатити відсотки за
встановленою вставкою за весь період
до моменту повного повернення кредиту.
Повернуті ТОВ «Комфі Трейд» лише 18
лютого 2013 р. кошти, які були розподілені
відповідно до умов кредитного договору
на погашення тіла кредиту, пені,
комісії та відсотків, не погасили
існуючу кредитну заборгованість, що
призвело до подальших нарахувань, в
тому числі і штрафних санкцій. В
подальшому банк з порозумінням
поставився до ситуації, яка склалася, і
станом на 14 листопада 2013 р.
заборгованість ОСОБА_4 становить 1655,84
грн., з яких прострочена заборгованість
становить 1571,14 грн. Отже відповідач діє
на підставі укладеного договору і не
порушує ні його умови, ні вимоги
чинного законодавства. Враховуючи, що
кредитним договором розірвання
договору за ініціативою позичальника
не передбачено, а порушень умов
договору з боку банку не допущено,
підстави для розірвання договору
відсутні.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові докази, суд вважає
встановленими наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

7 травня 2012 р. між ПАТ "Дельта Банк"
(згідно договору - Кредитор) та ОСОБА_4
(згідно договору - Позичальник)
укладено кредитний договір № 001-29048-070512
(а.с. 16-19).

Предметом вказаного договору є надання
Кредитором Позичальнику кредиту в сумі
7630,74 грн. на строк до 6 січня 2014 р. на
придбання у ТОВ «Комфі-Трейд» ноутбука
10-13 HP Pavilion-4000ук (в комплекті з ПРС,
сумкою, мишею для комп'ютера та
додатковим захистом) вартістю 5652,40 грн.
та на оплату Кредитору комісії за
надання кредиту в сумі 1978,34 грн., що
складає 35% від частини суми кредиту,
призначеної на придбання майна (п. 2.8
договору). Відповідно до п.п. 2.3, 2.5.
договору за користування кредитними
коштами Позичальник сплачує процентну
ставку в розмірі 0,01% річних та плату за
обслуговування кредитної
заборгованості в розмірі 1,11% в місяць.
Згідно з п. 2.9. договору Позичальник
зобов'язався щомісяця, не пізніше 7
числа, зараховувати на рахунок
Кредитора платіж в сумі 467 грн., який
включає заборгованість за кредитом,
заборгованість по сплаті процентів та
плати за обслуговування кредитної
заборгованості.

Таким чином між ПАТ "Дельта Банк" та
ОСОБА_4 виникли кредитні відносини, які
регулюються укладеним між сторонами
договором і нормами параграфу 2 глави 71
ЦК України «Кредит».

Оскільки кредитний договір за своєю
правовою природою входить до групи
договорів про надання послуг, у яких
позичальник виступає як споживач
банківської послуги, на вказані
правовідносини також розповсюджується
дія Закону України "Про захист прав
споживачів".

ПАТ "Дельта Банк" свої зобов'язання за
договором виконав, надавши їй ОСОБА_4
кредит в сумі 7630,74 грн., з яких 5652,40 грн.
було перераховано ТОВ «Комфі-Трейд» за
товар, а 1978,34 грн. було отримано Банком в
якості комісії за надання кредиту.

На виконання умов кредитного договору
від ОСОБА_4 на рахунок ПАТ "Дельта Банк"
надходили платежі - в травні 2012 р. нею
було перераховано 470 грн., в червні 2012 р.
- 969,80 грн., в липні 2012 р. - 492,50 грн., що
підтверджується довідкою про стан
кредитної заборгованості (а.с. 13).

20 серпня 2012 р. за заявою ОСОБА_4
придбаний за кредитні кошти ноутбук
був прийнятий ТОВ «Комфі-Трейд» на
гарантійний ремонт (а.с. 5). Цього ж дня
ОСОБА_4 звернулася до ПАТ "Дельта Банк"
із заявою про звільнення її від сплати
процентів, пені та інших платежів,
передбачених кредитним договором, на
період ремонту ноутбука (а.с. 6), проте
жодної відповіді на свою заяву вона не
отримала.

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 708 ЦК України у
разі виявлення покупцем протягом
гарантійного строку недоліків, не
застережених продавцем, покупець має
право за своїм вибором зокрема
відмовитися від договору і вимагати
повернення сплаченої за товар грошової
суми.

Оскільки в ході ремонту ноутбука було
виявлено несправність, яка не підлягає
усуненню, 22 жовтня 2012 р. ОСОБА_4
відмовилася від договору
купівлі-продажу, подавши заяву про його
розірвання і повернення сплаченої за
товар грошової суми. Того ж дня ТОВ
«Комфі-Трейд» прийняло від позивача
товар неналежної якості, тобто договір
купівлі-продажу було розірвано (а.с. 7).

ТОВ «Комфі-Трейд» перерахував ПАТ
"Дельта Банк" кошти за придбаний ОСОБА_4
товар в сумі 5652,40 грн. лише 18 лютого 2013
р., тобто майже через чотири місяці
після розірвання договору
купівлі-продажу.

В подальшому ОСОБА_4 з метою з'ясування
розміру заборгованості, яка виникла за
вищевказаним кредитним договором,
неодноразово зверталася до ПАТ "Дельта
Банк" з відповідними заявами.

Як вбачається з надісланого ПАТ "Дельта
Банк" на адресу позивача ОСОБА_4 листа
від 19.02.2013 р. № 05-1126414/1, її
заборгованість за кредитним договором
станом на 19 лютого 2013 р. складає 1793,49
грн. (а.с. 10), проте з яких сум
вкладається вказана заборгованість,
відповідач у вказаному листі не
розшифрував.

З листа ПАТ "Дельта Банк" від 17.04.2013 р. №
05-1216773/1 вбачається, що станом на 17
квітня 2013 р. заборгованість ОСОБА_4 в
загальній сумі 1793,49 грн. складається із
заборгованості по процентах та платі
за обслуговування кредитної
заборгованості (а.с. 11).

В листі від 30.07.2013 р. № 05-1369375/1 ПАТ
"Дельта Банк" проінформував ОСОБА_4 про
те, що станом на 30 липня 2013 р. її
заборгованість становить 2817,04 грн. і
надав відповідну довідку про стан
кредитної заборгованості (а.с. 12, 13).

З довідки про стан кредитної
заборгованості ОСОБА_4 станом на 30
липня 2013 р. вбачається, що у березні 2013
р. позивачу було нараховано пеню в сумі
900 грн., за період з серпня 2012 р. по
липень 2013 р. нарахована комісія в
загальній сумі 1185,80 грн. з розрахунку
84,70 грн. в місяць, а також відсотки в
загальній сумі 0,50 грн.

До суду відповідачем надана довідка,
згідно даних якої заборгованість
позивача за кредитним договором станом
на 14 листопада 2013 р. становить 1655,84 грн.,
яка включає заборгованість по тілу
кредиту в сумі 1062,92 грн., заборгованість
по відсоткам в сумі 0,02 грн. та
заборгованість по комісії в сумі 592,90
грн. (а.с. 26).

Як пояснив представник відповідача,
банк скасував позивачу нараховані
штрафні санкції, що і призвело до
зменшення заборгованості.

Даючи оцінку правомірності
нарахування відповідачем платежів за
кредитним договором від 7 травня 2012 р. №
001-29048-070512, суд виходить з наступного.

Згідно положень пункту 1.6. кредитного
договору у разі розірвання між
позичальником та продавцем майна
договірних відносин щодо
купівлі-продажу майна, внаслідок чого
майно буде повернуте продавцю…,
грошові кошти, які мають бути сплачені
продавцем майна в якості відшкодування
вартості повернутого майна…,
перераховуються продавцем майна
кредитору з метою погашення
заборгованості позичальника за даним
договором, після чого кредитор
здійснює відповідне коригування
кредитних зобов'язань позичальника за
цим договором в частині зменшення
загальної кількості платежів, які
позичальник зобов'язаний сплатити
кредитору за цим договором. При цьому
сторони кредитного договору погодили,
що кредитор не несе жодної
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання продавцем майна
будь-яких із своїх зобов'язань перед
позичальником.

Як встановлено пунктом 1.7. кредитного
договору, у випадку настання обставин,
перерахованих у п. 1.6. цього договору,
позичальник відступає кредитору своє
право вимагати від продавця майна
повернення сплачених за майно
кредитних коштів, та отримання таких
коштів на рахунок кредитора в рахунок
погашення заборгованості позичальника
за цим договором за рахунок повернених
коштів, що не звільняє позичальника від
сплати процентів та інших передбачених
договором платежів з моменту надання
кредиту до моменту повернення коштів
продавцем майна.

Таким чином зі змісту вищевказаних
положень кредитного договору
вбачається, що до моменту повернення
коштів продавцем майна позичальник
зобов'язаний в повному обсязі
виконувати зобов'язання за кредитним
договором, а після повернення коштів
підстав для нарахування позичальнику
процентів за користування кредитом та
інших передбачених договором платежів
немає.

Та обставина, що продавець перерахував
банку кошти майже через чотири місяці
після розірвання договору
купівлі-продажу, значення для
вирішення даного спору не має, оскільки
позивач не позбавлена права пред'явити
до продавця вимоги про відшкодування
заданих їй збитків.

Окрім того при вирішенні даного спору
суд враховує, що розгляд справи
неодноразово відкладався з метою
витребування від відповідача
обґрунтованого розрахунку
заборгованості позивача з посиланням
на положення кредитного договору чи
закону, на підставі яких позивачу
щомісячно нараховувалася комісія в
сумі 84,70 грн. та нарахована пеня в
загальній сумі 900 грн., яка в подальшому
була скасована. Проте обґрунтованих
розрахунків, на підставі яких суд міг
би з'ясувати правомірність нарахування
вказаних платежів, відповідач не надав,
а відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

З наданої представником ПАТ "Дельта
Банк" довідки про стан кредитної
заборгованості позивача станом на 9
грудня 2013 р., яка належним чином не
оформлена, так як не містить печатки та
підпису уповноваженої особи (а.с. 35),
вбачається, що позивачу нарахована
комісія в сумі 1270,50 грн., а на її
погашення зараховано коштів в сумі 1016,40
грн. Таким чином за вказаним
розрахунком розмір заборгованості
позивача по комісії повинен становити
254,10 грн., а не 508,20 грн. як зазначено в
розрахунку та у попередній довідці від
14.11.2013 р. (а.с. 26).

З огляду на вказане, суд вважає
обґрунтованими доводи позову про
неправомірність нарахування ПАТ
"Дельта Банк" позичальнику ОСОБА_4
комісії та процентів за користування
кредитними коштами по кредитному
договору починаючи з 18 лютого 2013 р.,
тобто з моменту перерахування коштів
ТОВ «Комфі-Трейд».

Враховуючи визнання судом
неправомірним нарахування комісії і
процентів та встановлення в судовому
засіданні неправильності розрахунку, з
якого виходив відповідач при
визначенні розміру заборгованості
позивача, є обґрунтованою і вимога про
неправомірність розрахунку
заборгованості по тілу кредиту,
оскільки суми, які безпідставно були
зараховані на погашення
заборгованості по комісії і процентах,
повинні бути зараховані на погашення
заборгованості по тілу кредиту.

Вирішуючи вимогу про розірвання
кредитного договору, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. Як
встановлено судом, позивач не виконала
в повному обсязі своїх зобов'язань за
кредитним договором.

Правовою підставою вимоги про
розірвання договору ОСОБА_4 зазначає
ст. 651 ЦК України, відповідно до якої
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Згідно із ч.ч. 2, 3 вказаної
статті договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Сторони кредитного договору згоди щодо
його розірвання не дійшли.

Істотних порушень договору з боку ПАТ
"Дельта Банк" судом не встановлено, на
такі обставини не посилається і
позивач.

За умовами укладеного між сторонами
кредитного договору право на
дострокове розірвання договору має
лише Кредитор у разі невиконання або
неналежного виконання Позичальником
зобов'язань за договором (п. 10.2.
договору), а Позичальник такого права
не має.

Отже ні договором, ні законом,
позичальнику, який в повному обсязі не
виконав своїх зобов'язань по
поверненню кредиту та сплаті інших
передбачених договором платежів, не
надано право в односторонньому порядку
відмовитися від кредитного договору.

Враховуючи наведене, підстав для
розірвання кредитного договору суд не
вбачає, вважаючи вимоги позову в цій
частині необґрунтованими.

Оскільки позивач як споживач
звільнений від сплати судового збору,
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
присудженню з відповідача в дохід
держави підлягає судовий збір за
задоволеною вимогою.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати неправомірним нарахування
публічним акціонерним товариством
"Дельта Банк" позичальнику ОСОБА_4
комісії та процентів за користування
кредитними коштами по кредитному
договору № 001-29048-070512 від 7 травня 2012
року починаючи з 18 лютого 2013 року, а
також нарахування заборгованості по
тілу кредиту станом на 14 листопада 2013
року.

У позові ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
про розірвання кредитного договору
відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" на користь
держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня копії цього рішення.

Суддя: