№ 271/4850/13-ц
№ 2/271/2124/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року

Червоногвардійський районний суд
міста Макіївки Донецької області у
складі

головуючого судді:
Воронкова Д.В.,

при секретарі:
Рябцеві О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду у місті
Макіївці матеріали цивільної справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Служба у справах дітей
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради, ПАТ " Південкомбанк" про усунення
перешкод в користуванні майном шляхом
примусового вселення та заборону
чинення перешкод в користуванні
майном,-

ВСТАНОВИВ:

30.08.2013 року позивачка звернулася до
суду з вказаним позовом, на
обґрунтування позовних вимог
зазначивши, що 28.08.2004 року між нею та
ОСОБА_2 було укладено шлюб, від якого
вони мають неповнолітню дитину. 13.10.2010
року їх подружжям на їм»я ОСОБА_2 була
придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням Ворошилівського районного
суду м. Донецька від 10.06.2013 року їх шлюб
було розірвано. 19.04.2013 року відповідач
самовільно замінив замки у вхідній
двері вказаної кватири та
відмовляється надати ключі, чинить
перешкоди у її користуванні житлом.
Вважає, що оскільки квартира придбана
відповідачем під час перебування у
шлюбі, жило є їх спільною сумісною
власністю, а тому, відповідач незаконно
перешкоджає її праву користуватися
цим приміщенням.

Позивачка ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, посилаючись
на обставини, викладені у позовній
заяві та вказала, що 20.12.2013 року
відповідач у добровільному порядку
передав їх ключі від квартири, але вона
наполягає на ухвалення рішення, яким
заборонити відповідачу чинити
перешкоди у її користування спірним
житлом та яким стягнути з відповідача
судові витрати, оскільки наявність у
неї ключів не гарантує, що відповідач
дозволить їй користуватися квартирою.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав у повному
обсязі, проти їй задоволення
заперечував, та вказав, що він у
добровільному порядку передав
позивачці ключі від кватири та він ні
коли не чинив перешкод останній у
користуванні цим житлом. Проте, у
судовому засіданні від 31.10.2013 року
відповідач категорично відмовився
надати вільний доступ позивачки до
квартири.

Представник відповідача
ОСОБА_4, що діяла на підставі
довіреності, у судовому засіданні
проти позовних вимог заперечувала,
просила у позові відмовити та вказала,
що позивачкою не надано доказів
існування спора про право між
сторонами. Позивачка ні коли не
висловлювала до відповідача вимогу про
вселення до квартири, з якою пішла
добровільно. Вказана квартира не є
сумісною спільною власністю, оскільки
була придбана на підставі договору про
іпотеку, умови якого накладають
обмеження на це житло.

Представник органу опіки і
піклування Шакірова О.Ю., що діяла на
підставі довіреності, у судовому
засіданні позові вимоги підтримала,
просила суд при ухваленні рішення
врахувати інтереси малолітньої дитини.

Представник ПАТ " Південкомбанк"
Лисенко В.О. у судовому засіданні проти
позовних вимог заперечував та вказав,
що спірна квартира до теперішнього
часу перебуває у іпотеці у ПАТ "
Південкомбанк", який не надавав ОСОБА_2
дозвіл на користування цією кватирою
ОСОБА_1 Після цього звернувся до суду з
заявою про розгляд справи у його
відсутності.

Свідок ОСОБА_7 у судовому
засіданні показала, що вона мешкає у
сусідній квартирі, а тому їй відомо, що
ОСОБА_1 у добровільному порядку виїхала
зі спірної кватири

Вивчивши матеріали справи і
дослідивши надані докази, суд, в межах
заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК
України), установив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про
одруження від 28.08.2004 року вбачається,
що 28.08.2004 року був укладений шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с.10)

Рішенням Ворошилівського
районного суду м. Донецька від 10.06.2013
року вказаний шлюб було розірвано. ( а.с.
11)

Згідно кредитного
договору, укладеного 13.10.2010 року між ПАТ
"Південкомбанк" та ОСОБА_2, останній
отримав кредит у сумі 98400 грн. з
кінцевим строком повернення до 13.10.2020
року. (а.с. 13-19)

На підставі договору - купівлі
продажу від 13.10.2010 року ОСОБА_2 придбав
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Вказаний правочин було
зареєстровано у встановленому законом
порядку у КП «БТІ м. Макіївки» та цей
факт визнано сторонами у судовому
засіданні. (а.с. 23-24)

На забезпечення зобов'язань по
вказаному кредитному договору між
банком та ОСОБА_2 13.10.2010 року був
укладений іпотечний договір, предметом
якого стала квартира за адресою:
АДРЕСА_1. (а.с. 33-35)

Отже, судом встановлено, що
спірна квартира була набута ОСОБА_2
під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважних
причин самостійного заробітку (
доходу).

Згідно ст. 63 СК України,
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно ч.1 ст. 68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно
набуте за час шлюбу.

Тобто, ОСОБА_1 має такі самі
права на володіння, користування,
розпорядження майном у вигляді спірної
квартири, як і її колишній чоловік
ОСОБА_2, так як дана квартира є їхньою
спільною сумісною власністю.

Доводи представника
відповідача про те, що вказана квартира
не є сумісною спільною власністю,
оскільки була придбана на підставі
кредитного та іпотечного договору, не
приймаються судом до уваги, оскільки
суперечать вимогам закону, а саме,
згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, у
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. Отже, за загальним правилом
майно, придбане подружжям у кредит, є
спільною власністю чоловіка та
дружини.

Положення ст. 65 СК України передбачає,
що договір, укладений одним із подружжя
в інтересах сім»ї, створює обов'язки
для другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім»ї. Це означає, що дружина
та чоловік незалежно від припинення
шлюбу мають рівні права та обов'язки
щодо спільно нажитого у шлюбі майна,
оскільки розірвання шлюбу не звільняє
подружжя від зобов'язань за кредитом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

У судовому засіданні було
встановлено, що відповідач не допускає
позивачку до квартири, тим самим
створює їй перешкоди у користуванні
та розпорядженні майном., що є
порушенням її прав, як співвласника
даної квартири.

Доводи відповідача та його
представника про те, що ОСОБА_2 не
чинить перешкод ОСОБА_1 у користування
спірною квартирою, спростовуються
постановою про закриття кримінального
провадження від 18.05.2013 року (а.с. 12) та
поясненнями самого ОСОБА_3, який у
судовому засіданні від 31.10.2013 року
вказав, що він відмовляється впускати
позивачку до квартири, оскільки
хвилюється за цілість своїх особистих
речей.

Таким чином у судовому засіданні
встановлено, що з боку ОСОБА_2 має місце
порушення прав ОСОБА_1 щодо
користування спірною квартирою, які і
підлягають судовому захисту.

Враховуючи наведене, приймаючи до
уваги той факт, що відповідач у
судовому засіданні добровільно
передав позивачці ключі від квартири
та остання підтвердила свою можливість
користування своїм житлом, суд
частково задовольняє позовні вимоги в
частині зобов'язання відповідача не
чинити перешкоди позивачці у
користуванні та володінні квартирою,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки ці вимоги є законними,
доведеними та обґрунтованими.

В решті позовних вимог слід відмовити у
зв'язку із їх добровільним виконанням,
тобто відсутністю спору на момент
ухвалення рішення.

На підставі ст.. 88 ЦПК України з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню
сума судового збору у розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Сніжне Донецької області,
не чинити перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні та володінні квартирою,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 229,40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог,-
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Червоногвардійський районний суд м.
Макіївки протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя

№ 271/4850/13-ц

№ 2/271/2124/13

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та
резолютивна частина)

20 грудня 2013 року

Червоногвардійський районний суд
міста Макіївки Донецької області у
складі

головуючого судді:
Воронкова Д.В.,

при секретарі: Рябцеві О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду у місті
Макіївці матеріали цивільної справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Служба у справах дітей
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради, ПАТ « Південкомбанк» про усунення
перешкод в користуванні майном шляхом
примусового вселення та заборону
чинення перешкод в користуванні
майном,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі ст. 209 ЦПК України суд
оголошує вступну та резолютивну
частину рішення

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Сніжне Донецької області,
не чинити перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні та володінні квартирою,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 229,40 грн.

У задволенні решти позовних вимог,-
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Червоногвардійський районний суд м.
Макіївки протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя