Провадження № 2/344/5139/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11 грудня 2013 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_4 про стягнення з відповідача
на користь позивача боргу в сумі 1442,0
доларів США, що відповідає сумі 11536,00
грн., стягнення моральної шкоди в
розмірі 5000 грн., стягнення судових
витрат.

05 грудня 2013 року позивач уточнив
(зменшив) позовні вимоги стосовно
стягнення заборгованості за договором
позики в сумі 1414 доларів США

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі та просив його задовольнити з
підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, хоч про час і місце судового
розгляду повідомлялася у
встановленому порядку, а тому, виходячи
зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того,
що відповідач про причини неявки суд не
повідомила, а позивач подав достатньо
матеріалів, які свідчать про
взаємовідносини сторін, суд вважає, що
можливо провести заочний розгляд
справи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку що позов
підлягає до задоволення частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.08.2012 року
позивач позичила відповідачу 1400
доларів США., які остання
зобов'язувалася повернути до 01.05.2013
року, про що складено розписку (а.с.18). В
порушення умов договору позики
відповідачем кошти в сумі 1400 доларів
США не було повернуто позивачу, дана
обставина нічим не спростована.

За вимогами ст.1046 ЦК України за
договором одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Факт підписання відповідачем розписки
свідчить про отримання позичальником
всієї грошової суми.

Як слідує зі ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Даючи оцінку наданим позивачем на
підтвердження укладення договору
позики письмових доказів (розписки),
суд дійшов висновку, що ці докази є
підтвердженням факту укладення
сторонами договору позики, а саме того,
що між ними виникли правовідносини з
підстав, передбачених ч.2 ст.11 ЦК
України.

Отже, між сторонами було досягнуто
згоди стосовно всіх істотних умов
договорів позики й розписки свідчать
про їх укладення відповідно до вимог
ст. 1046 ЦК України.

Статтею 527 ЦК України передбачено
зобов'язання боржника виконати свій
обов'язок, а кредитора - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту, а також право
кожної із сторін у зобов'язанні
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, і ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Оскільки, примірник оригіналу договору
позики позикодавець ОСОБА_3 надала до
справи як доказ неповернення позики в
повному обсязі, суд дійшов висновку, що
позика не повернута повністю в розмірі
1400 доларів США.

Що стосується стягнення нарахованих
позивачем 3% річних в сумі 14 доларів США,
то дані вимоги є такими що також
підлягають задоволенню.

Згідно частини другої статті 625 ЦК
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також
право на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання,
оспорювання суб'єктивного права є
підставою для звернення кожної особи
до суду за захистом свого особистого
права із застосуванням відповідного
способу захисту.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором позики, 3%
річних на загальну суму 1414 доларів США.
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Крім матеріальної шкоди, позивач
вказує, що йому завдано і моральну
шкоду, яку оцінює у 5000 грн.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна
шкода, зокрема як зазначив позивач,
полягає у душевних стражданнях, яких
він зазнав внаслідок неповернення
йому коштів. Згідно з Постановою
Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N
4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Моральна шкода може
полягати, зокрема, в моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні нормальних
життєвих зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Однак, суд вважає необґрунтованою суму
в розмірі 5000 грн., а тому дана позовна
вимога підлягає до задоволення
частково - в сумі 500 грн.

Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають до
задоволення частково.

За змістом ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, тому з відповідача слід
стягнути на користь позивача судовий
збір в розмірі 339,89 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно
до ст. 15, 16, 23, 264, 625, 1046, 1049 ЦК України,
керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, грошові кошти в розмірі
1414,00 (одна тисяча чотириста
чотирнадцять доларів США 00 центів)
доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, відшкодування моральної
шкоди в розмірі 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 114,70 грн.

В задоволенні решти заявлених вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянути
за письмовою заявою відповідача
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 16 грудня 2013 року.

Суддя
Польська М.В.