АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 626/1148/13ц
Провадження № 22-ц-/790/114/14
інстанції: Болотова Л.І.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів - Ізмайлова
Г.Н., Пшенічної Л.В.,

при секретарі -
Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою прокурора
Красноградського району Харківської
області на рішення Красноградського
районного суду Харківської області від
18.05.2013 року по справ за позовом ОСОБА_1
до виконавчого комітету
Красноградської міської ради
Харківської області, третя особа -
Інспекція Державного будівельного
контролю в Харківської області про
визнання права власності на нежитлове
приміщення,-

в с т а н о в и л а:

30.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся з позовом
до суду з позовом про визнання права
власності на нежитлове приміщення -
магазин.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що в 2013 році за власні
кошти збудував нежитлову будівлю за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51,5
м2. 29.04.2013 року ТОВ «Харківське бюро
технічної інвентаризації» було
виготовлено технічний паспорт на
нежитлову будівлю, але в експлуатацію
ввести будівлю не мав змоги через
відсутність в ДАБІ бланків.

Рішенням Красноградського
районного суду Харківської області від
15 січня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено в повному обсязі, визнано за
ним право власності на нежитлову
будівлю, розташовану за адресою
АДРЕСА_1, загальною площею 51,5 кв.

На рішенням суду першої інстанції
прокурор Красноградського району
Харківської області подав апеляційну
скаргу в якій просить його скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в
задоволені позовних вимог.

На обґрунтування доводів
апеляційної скарги посилається на те,
що рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Учасники процесу в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином.

Позивач ОСОБА_1 повістки, направленні
на його ім'я рекомендованою поштою на
адресу в вказану в позовній заяві, не
отримує, у зв'язку з чим кореспонденція
повертається без вручення за
закінченням терміну зберігання.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставлено, навіть
якщо особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться.

З огляду на це, судова колегія
справу розглядає у відповідності до
положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України - за
відсутності сторін.

Судова колегія, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
наступного:

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив із того,
що в 2013 році за власні кошти позивачем
було збудовано нежитлову будівлю за
адресою АДРЕСА_1, загальною площею 51,5
кв., технічний паспорт на нежитлову
будівлю за вказаною адресою на
замовлення позивача було виготовлено
ТОВ «Харківське бюро технічної
інвентаризації» 29.04.2013 році та дійшов
висновку про те, що судове рішення про
визнання права власності на самочинно
збудоване майно може буди
правовстановлюючим документом, на
підставі якого здійснюватиметься
державна і реєстрація нерухомого
майна, і лише після цього позивач
набуде право власності на нього.

Такий висновок не відповідає
обставинам справи, суд дійшов його з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
залежно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Особа. яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. п. 4, 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
цивільного кодексу України» під
наданням земельної ділянки слід
розуміти рішення компетентного органу
влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність або надання у
користування, або передачу права
користування земельною ділянкою на
підставі цивільно- правових договорів
із фізичною чи юридичною особою.

При розгляді справ зазначеної
категорії судам слід мати на увазі, що
відповідно до статті 26 Закону України
«Про основи містобудування» № 2780-ХІІ
від 16 листопада 1992 року спори з питань
містобудування вирішуються радами,
інспекціями державного будівельного
архітектурного контролю у межах їх
повноважень, а також судом відповідно
до законодавства. За загальним
правилом кожна особа має право на
захист свого цивільного права лише в
разі його порушення, невизнання або
оспорювання (частина перша статті 15 ЦК.
частина перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України). У
зв'язку із цим звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Доказів того, що ОСОБА_1 звертався до
Красноградської міської ради
Харківської області з заявою про
надання йому у власність або
користування земельної ділянки та до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області про прийняття в
експлуатацію збудованої нежитлової
будівлі матеріали справи не містять.

Оскільки ОСОБА_1 не реалізував своє
право на отримання земельної ділянки і
введення в експлуатацію нежитлову
будівлю шляхом звернення до
компетентних органів, його право не
можна визнати порушеним.

Згідно Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», Положення
про Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента V країни №439/2011 від 8
квітня 2011 року та Порядку здійснення
державного архітектурно- будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №553 від 23
травня 2011 року, Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року №461 органом, який
здійснює прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, є
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю,
які на підставі акту готовності об'єкта
до експлуатації видають відповідний
сертифікат.

Матеріали справи не містять документів
які б підтверджували звернення ОСОБА_1
до компетентного органу для отримання
дозволу на введення в експлуатацію
самочинно збудовану будівлю.

Визнання судом права власності на
самочинне будівництво можливе лише у
тому разі, якщо у прийнятті такого
об'єкта в експлуатацію було незаконно
відмовлено та за умови дотримання
визначених законом вимог, необхідних
для прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.

З огляду на це, судова колегія вважає за
необхідне рішення суду першої
інстанції скасувати, з ухваленням
нового, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313, ч. 2, ст.. 314, 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу прокурора
Красноградського району Харківської
області - задовольнити.

Рішення Красноградського районного
суду Харківської області від 18 травня
2013 року - скасувати.

ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -