Єдиний унікальний номер № 237/4527/13-ц
Провадження № 2/237/2005/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2013 року
м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді:
Клікунової А. С.,

при секретарі:
Харьковій Л. М.,

за участю сторін по справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

третя особа: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду Мар'їнського
району Донецької області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на період навчання
повнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Мар'їнського районного суду Донецької
області з вказаною позовною заявою, в
якій просить стягнути з ОСОБА_2
аліменти її користь на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх
видів доходу щомісячно, починаючи з дня
подачі заяви, тобто з 12 вересня 2013 року
до досягнення ним
двадцятитрьохрічного віку.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступним. Сторони по справі з 26 квітня
1995 року по 27 грудня 2012 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, є батьками
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу розірвання
шлюбних відносин син сторін по справі
мешкає спільно з матір'ю ОСОБА_1, при
цьому ОСОБА_3 на підставі судового
рішення проводилась виплата аліментів
на неповнолітнього, на той час, сина. На
теперішній час ОСОБА_3, 1995 року
народження досяг повноліття, тому
аліментні обов'язки ОСОБА_3
припинилися. З вересня 2013 року ОСОБА_3,
1995 року народження є студентом першого
курсу медичного факультету Донецького
національного медичного університету,
в зв'язку з чим потребує матеріальної
допомоги. З метою отримання стабільних
аліментних платежів, ОСОБА_1, діючи в
інтересах свого повнолітнього сина
(потребуючого матеріальної підтримки з
боку батька), як один з батьків, що
матеріально його підтримує, з причини
істотного обмеження заробляння коштів
для власного забезпечення у зв'язку з
продовженням навчання, змушена
звернутися до суду для забезпечення
інтересів, на теперішній час, ще
фінансово не незалежного ОСОБА_3, 1995
року народження.

ОСОБА_1 у судовому засідання
частково підтримала позовні вимоги,
зауважила, що згодна, якщо судом будуть
стягнуті з ОСОБА_2 аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі 700-800 гривень
(разом з тим письмову заяву в порядку
ст. 31 ЦПК України про зміну позовних
вимог не надала), пояснила наступне. Від
шлюбу з відповідачем позивач виховує
двох синів ОСОБА_3, 1995 року народження
та ОСОБА_4, 1989 року народження. ОСОБА_5 за
закінченням загальноосвітньої школи
вступив до вищого навчального закладу
для здобуття вищої освіти, тому наразі
не має можливості йому заробляти
грошові кошти. Будучи студентом ОСОБА_3
несе щоденні грошові затрати, пов'язані
з харчуванням, транспортуванням,
побутовими потребами, та поточні
затрати, зокрема, придбання навчальних
посібників. Крім того, ОСОБА_1 оформила
кредит на купівлю ноутбуку для сина,
потрібного йому повноцінного навчання
та своєчасного для виконання
студентських обов'язків. Позивач
вказує, що після вступу ОСОБА_3 до
навчального закладу вона продовжує в
добровільному порядку надавати
фінансову підтримку синові, фактично
виконуючи і батьківських обов'язок
відповідача. ОСОБА_1 зауважила, що
відповідач має можливість надавати
грошову підтримку своєму синові та
повинен нарівні з нею приймати участь в
його утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні визнав позовні вимоги ОСОБА_2
частково, а саме не заперечував проти
сплати аліментів у розмірі 300-400 гривень
щомісячно, надав наступні пояснення.
Так, ОСОБА_2 розуміє батьківський
обов'язок надати наразі підтримку
своєму синову ОСОБА_3, який продовжує
навчання, та за зверненням останнього
до нього прикладає зусилля для дачі
йому грошових коштів. ОСОБА_2 відмітив,
що будучи одруженим з ОСОБА_1 понад
сімнадцять років, за розірвання шлюбу
залишив в власності колишньої дружини
спільне нажите майно, зокрема квартиру,
при цьому продовжував працювати на
вугільно-добувному підприємстві,
отримуючи високий стабільний дохід,
частину якого сплачував на утримання
синів. Вказує, що матеріальна підтримка
синам надавалась не тільки в вигляді
аліментів, а й добровільно, за
наявності можливості, - відповідач, за
його посиланням, ніколи не відмовляв
ані ОСОБА_4 ані ОСОБА_3 в допомозі при їх
зверненні. З лютого 2012 року відповідач
є інвалідом третьої групи в зв'язку з
отриманою травмою голови (кіста
головного мозку), та єдиним джерелом
його доходу є пенсія за інвалідністю в
середньомісячному розмірі 3275,71
гривень. При цьому ОСОБА_2 звертає увагу
суду, що з отриманого доходу щомісячно
витрачає близько пів тисячі гривень на
придбання ліків згідно рекомендації
лікарів, сплачує кредитний платіж у
розмірі 1771,48 гривень, плату за найм
квартири у розмірі 1000,00 гривень,
придбання продуктів харчування.
Вказані обставини відповідач просить
врахувати при ухваленні рішення по
справі.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому
засіданні погодився з позицією своєї
матері ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, належно з'ясувавши
дійсні обставини справи, права та
обов'язки сторін, оцінки їх доводів і
наданих ними доказів, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому
шлюбі з 26 квітня 1995 року, є батьками
ОСОБА_3, 1995 року народження. Рішенням
Мар'їнського районного суду Донецької
області від 24 грудня 2009 року з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти
у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття. Рішенням Мар'їнського
районного суду Донецької області від 17
грудня 2012 року шлюб між сторонами
розірвано. 14 серпня 2013 року ОСОБА_3
досяг повноліття. З вересня 2013 року
ОСОБА_3 є студентом 1 курсу медичного
факультету Донецького національного
медичного університету ім. М. Горького.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право
на звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів мають самі дочка,
син, які продовжують навчання, а також
той з батьків, з яким вони проживають.
Як вбачається з матеріалів справи
позов заявлений матір'ю повнолітнього
ОСОБА_3, 1995 року народження - ОСОБА_1

Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції
України визначено конституційний
обов'язок батьків утримувати своїх
дітей. Статтею 199 СК України закріплено
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання. Відповідно до п.
15 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", згідно якого
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх дочку, сина у випадках,
передбачених статтями 198, 199 цього
Кодексу. Відповідно до положень ст. 199
СК України якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

У судовому засідання знайшли свою
доведеність одночасне існування
вищезазначених юридичних фактів.

Так, сторонами процесу не оспорюється
факт батьківства ОСОБА_2 відносно
ОСОБА_3, 1995 року народження, та
споріднення підтверджено свідоцтвом
про народження. По-друге, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття, але його
вік є меншим ніж 23 роки, а саме на дату
виготовлення повного тексту судового
рішення йому виповнилось повних
вісімнадцять років. По-третє,
відповідно до довідки № 126, виданій
Донецьким національним медичним
університетом ім. М. Горького ОСОБА_3 з
вересня 2013 року є студентом першу курсу
медичного факультету, денної форми
навчання. Вчетверте, судом встановлена
потреба ОСОБА_3 в матеріальній допомозі
зі сторони батька. Так, ОСОБА_3 в зв'язку
з продовженням після досягнення
повноліття навчання має істотне
обмеження заробляти кошти для власного
забезпечення, оскільки здобуває освіту
за денній формі, - а тому потребує
матеріальної підтримки з боку батьків.
З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3, 1995 року народження навчається в
навчальному закладі, який знаходиться
в м. Донецьку, що зумовлює витрати на
проїзд, проживання, крім того необхідні
кошти на придбання навчального
матеріалу, канцелярського приладдя
тощо. Вп'яте, ОСОБА_2 має реальну
можливість надавати допомогу своєму
повнолітньому сину ОСОБА_3, 1995 року
народження. Так, відповідач отримує
пенсію по інвалідності, розмір якої
згідно довідки УПФ України в
Мар'їнському району складає: квітень -
липень 2013 року у розмірі 3011,19 гривень,
серпень 2013 року - 3570,48 гривень, вересень
- 4039,06 гривень. Суд звертає увагу, що
відповідач до серпня 2013 року мав
аліментні зобов'язання щодо на той час
неповнолітнього ОСОБА_3, 1995 року
народження, та з вересня 2013 року жодних
утримань за виконавчими листами не має,
- а тому достатньо високий дохід (понад
чотирьох тисяч гривень щомісячно)
дозволяє відповідачу надавати грошову
підтримку синові в зв'язку з здобуттям
ним освіти.

Враховуючи сукупність вказаних
юридичних фактів, суд встановив
наявність обов'язку відповідача ОСОБА_2
утримувати свого сина ОСОБА_3, 1995 року
народження, який продовжує навчання за
досягненням повноліття.

Визнаючи розмір аліментів суд
керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 200 СК
України суд визначає розмір аліментів
на повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. З урахуванням
зазначеної в статті 200 СК України
відсильної норми, суд, при визначені
розміру аліментів враховує такі
обставини: - стан здоров'я та
матеріальне становище позивача та
ОСОБА_2, як платника аліментів; - інші
обставини, що мають істотне значення.

Так, судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 має статус інваліда ІІІ групи,
може виконувати працю з певними
умовами та характером (без фізичних
зусиль, не на висоті, не в воді, не з
рухомими механізмами), що підтверджено
довідкою акта огляду МСЕК № 383378.
Відомостей щодо хворобливого стану
ОСОБА_3, 1995 року народження, в інтересах
якого розглядається справа, суду не
надано. Матеріальне становище
відповідача суд визначає, виходячи з
рівня його доходів, а також величини
витрат, які здійснюються ним на
утримання себе та членів своєї сім'ї. З
письмових доказів по справі
вбачається, що ОСОБА_2 отримує, за
останніми даними, пенсію у розмірі 4039,06
гривень. 20 березня 2009 року ОСОБА_2
отримав кредит від банківської
установи в сумі 62524,05 гривень, та
повернення позики здійснює
щомісячними платежами в сумі 1771,48
гривень з остаточною датою повного
розрахунку - березень 2019 року. Крім
того, судом встановлено, що ОСОБА_2 не
має власного житлового приміщення та
мешкає в найманому домоволодінні
АДРЕСА_1, оплачуючи щомісячну орендну
плату в сумі 1000,00 гривень на місяць, що
підтверджено договором від 1 серпня 2013
року. Пояснення надані відповідачем
ОСОБА_2 щодо несення ним щомісячних
витрат на придбання лікарських
препаратів понад 500,00 гривень суд не
може прийняти до уваги, як такі, що не
підтверджені в порядку ст. 60 ЦПК
України.

Також суд досліджує, матеріальне
становище позивача ОСОБА_1, яка надає
матеріальну підтримку повнолітньому
ОСОБА_3, 1995 року народження в зв'язку з
продовженням ним навчання. Відповідно
до довідки про доходи № 33, виданої
Красногорівською міською радою
Мар'їнського району Донецької області
ОСОБА_1 працює на посаді вихователя в
ДНЗ "Сонечко" м. Красногорівка, отримує
заробітну плату у середньомісячному
розмірі 2530,57 гривень. 11 серпня 2013 року
ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5999,00
гривень на придбання ноутбуку для сина,
потрібного йому в зв'язку з навчанням.
Надані позивачем довідки про наявність
заборгованості за житлово-комунальні
послуги не приймаються судом, як такі,
що не стосуються спірних відносин
сторін. З урахуванням вказаного, суд
приходить до висновку про наявність у
позивача ОСОБА_1 надавати матеріальну
підтримку своєму синові в зв'язку з
його навчанням в вищому навчальному
закладі.

Суд також надає оцінку
матеріального становища повнолітнього
ОСОБА_3, 1995 року народження. Так, з
довідки Донецького національного
медичного університету ім. М. Горького
вбачається, що ОСОБА_3 навчається за
рахунок держбюджетного замовлення.
Відомостей про розмір стипендії, інших
заохочуваних виплат, отримуваних
ОСОБА_3 - не надано. В судовому засіданні
ОСОБА_3 пояснив, що стипендія буде йому
нараховуватися починаючи з січня 2014
року.

Суд, враховуючи в сукупності
вищевказане, приймаючи до уваги, що
розмір прожиткового мінімуму на одну
особу відповідно до ст. 7 Закону України
"Про Державний бюджет України" з 1 січня
дорівнює 1108 гривень, з 1 грудня - 1176
гривень, - приходить до висновку про
доцільність визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі
розміром 700,00 гривень щомісячно, що
найкращим чином захистить інтереси
повнолітнього ОСОБА_3, 1995 року
народження щодо потреби в матеріальних
коштах в зв'язку з навчанням та не
призведе відповідача ОСОБА_2 до
скрутного матеріального становища.

Визнаючи час з якого мають бути
присуджені аліменти, суд виходить з
наступного. Згідно ст. 201 СК України до
відносин між батьками і дочкою, сином
щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187, 189-192,
194-197 СК України. Згідно ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Відповідно до вхідного штампу
позовна заява ОСОБА_1 пред'явлена до
суду - 12 вересня 2013 року, тому саме з
цієї дати підлягають стягненню з
ОСОБА_2 присуджені аліменти.

Згідно зі ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Суд додатково
звертає увагу, що відповідно до
положення статті 199 СК України право
повнолітніх дітей на утримання
невід'ємно пов'язане із навчанням, тому
такі обставини як закінчення навчання,
тимчасова перерва у навчанні,
виключення з навчального закладу
автоматично припиняють це право.

Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України
резолютивна частина рішення суду
повинна містити зазначення розподілу
судових витрат. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК
України якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Розмір
судового збору суд визначає, з
урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК
України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір".

На підставі ст. 199, 200 СК України,
керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на період навчання
повнолітньої дитини задовольнити
частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на користь
позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на
утримання сина ОСОБА_3, 14 серпня 1995 року
в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно,
починаючи з дня подачі заяви, тобто з 12
вересня 2013 року та до досягнення ним 23
річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір в розмірі
229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40
копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає обов'язковому негайному
виконанню в межах суми платежу за один
місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в судову палату по
цивільним справам Апеляційного суду
Донецької області через Мар'їнський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя (підпис)
А. С. Клікунова

Копія вірна:

Суддя
А. С. Клікунова

Секретар

Дата документу 04.12.2013