АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3282/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Калашник С.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Корнієнко Н. В. УХВАЛА
16 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Корнієнко Н. В. суддів
Ювшин В. І. , Пономаренко В. В. при
секретарі Бражнюк О.В. з участю
представника ПСП «Нива» - Плахи А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 на рішення Чорнобаївського
районного суду по справі за позовом
ОСОБА_7 до Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Нива», с.Лукашівка, Чорнобаївського
району, Черкаської області про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, стягнення невиплаченої
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернувся до суду з вказаним
позовом до відповідача, мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що 17 травня 2004 року
між його матір'ю, ОСОБА_9 та приватним
сільськогосподарським підприємством
«Нива» с. Лукашівка, Чорнобаївського
району, Черкаської області, було
укладено договорів оренди земельної
ділянки, відповідно до якого
орендодавець передала в оренду належну
їй земельну ділянку для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 2,67 га, строком на 10
років зі сплатою орендної плати у
розмірі 600 грн. на рік.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача
ОСОБА_7 Після її смерті позивач прийняв
спадщину та отримав 30 листопада 2012 року
в нотаріальній конторі свідоцтво про
право на спадкову земельну ділянку.
Не погоджуючись з розміром орендної
плати, визначеної умовами договору,
просив визнати договір оренди
земельної ділянки, укладений 17 травня
2004 року ПСП «Нива» з ОСОБА_9, недійсним
та стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати.
05 червня 2013 року ОСОБА_7 подав до суду
заяву про зміну предмету позову, де
просить розірвати договір оренди
земельної ділянки, укладеного 17 травня
2004 року між ПСП «Нива» та ОСОБА_9.
Стягнути з Відповідача на користь
позивача всю суму невиплаченої
орендної плати по даному договору.
Позовну заяву в частині визнання
даного договору недійсним залишити без
розгляду. Стягнути з відповідача на
користь позивача всі судові витрати по
даній справі.
26 червня 2013 року позивач подав заяву
про уточнення позовних вимог. Просив
при розірванні договору стягнути з ПСП
«Нива» на користь ОСОБА_7
заборгованість по орендній платі з
2004-2012 року в сумі 9441,30 грн.
Рішенням Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
07 листопада 2013 року в задоволені
позову про розірвання договору оренди
земельної ділянки та стягнення
невиплаченої орендної оплати ОСОБА_7
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_8, вважаючи
рішення незаконним та необ'єктивним
через неповноту з'ясованих обставин
справи, що мають значення для справи,
через недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими та порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог щодо
розірвання договору оренди земельної
ділянки, стягнення невиплаченої
орендної плати по даному договору, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що право позивача не порушено,
тому вимога про дострокове
витребування земельної ділянки, що
перебуває в оренді відповідача, як і
стягнення заборгованості в період з 2004
року та 2012 року - безпідставна та не
підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України,
договір може бути розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч.ч.3,4 ст.31 ЗУ «Про оренду
землі» договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду
землі» на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах визначених ЗК
України та іншими законами України.

Судом встановлено, що позивач є
власником земельної ділянки площею 2,6668
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої в адміністративних межах
Лукашівської сільської ради,
Чорнобаївського району, Черкаської
області, яку в травні 2004 року його мати
- ОСОБА_9 добровільно, на підставі
наявної з відповідачем домовленості,
передала останньому в платне
користування терміном на 10 років.

Позивач після отримання
правовстановлюючого документа на
землю до відповідача із заявою про його
переукладення на тих же умовах, як
вимагає Закону України «Про оренду
землі», не звертався. На час відкриття
спадщини (31 липня 2011 року) та до 2013 року
позивач продовжував отримувати
орендну плату, що свідчить про
обізнаність позивача щодо існування
орендних правовідносин між сторонами.

Частиною 4 статті 32 Закону України «Про
оренду землі» встановлено, що перехід
права власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи, а також
реорганізація юридичної особи -
орендаря не є підставою для зміни умов
або розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

Відповідно до п. 2.3. Договору оренди
землі від 17.05.2004 року при переході права
власності до інших осіб договір оренди
зберігає чинність для нового власника.

У відповідності до ст. 90 ЗК України та
ст.ст. 16 та 21 Закону України «Про оренду
землі», власники земельних ділянок
мають право передавати за відповідну
плату дані ділянки в оренду, а змістом
ч. 3 ст. 409 та ст. 1218 ЦК України
обумовлено заборону власнику
земельної ділянки перешкоджати
орендарю в здійсненні своїх прав та
визначено, що до складу спадщини
входять не тільки всі права, а й
обов'язки, що належали спадкодавцеві і
не припинились внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 21 Закону N 161-XIV орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди). Обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Отже, розмір та умови оплати, указані в
договорі, не можуть суперечити чинному
на час укладення договору
законодавству.

Частиною 2 ст. 23 Закону N 161-XIV орендна
плата за земельні ділянки, що
перебувають у власності фізичних та
юридичних осіб, переглядається за
згодою сторін.

Пунктом 1 Указу Президента N 92/2002 (у
редакції, чинній на момент укладення
сторонами договору оренди земельної
ділянки) визнано одним із пріоритетних
завдань пореформеного розвитку
аграрного сектора економіки
забезпечення підвищення рівня
соціального захисту сільського
населення, зокрема, шляхом
запровадження плати за оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
земельних часток (паїв) у розмірі не
менше 1,5 відсотка визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки, земельної частки
(паю) та поступового збільшення цієї
плати залежно від результатів
господарської діяльності та
фінансово-економічного стану орендаря.

Указом Президента України N 725/2008
внесено зміни до Указу Президента N 92/2002
та встановлено розмір орендної плати
не менше 3 відсотків визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки. Цей Указ набрав
чинності з дня його опублікування. В
його тексті відсутнє посилання на те,
що його дія розповсюджується на
договори, укладені до набрання ним
чинності, а тому змінити розмір
орендної плати можна лише за згодою
сторін.

Виходячи з наведеного Указ Президента N
92/2002 (у редакції зі змінами, внесеними
Указом Президента N 725/2008) має
рекомендаційний характер, він був
прийнятий після укладення сторонами
договору і є підставою для перегляду
розміру орендної плати, установленої
умовами договору, а не для автоматичної
зміни умов договору оренди та
підвищення розміру орендної плати до 3
відсотків.

Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_9, як
сторона в договорі оренди земельної
ділянки, за життя, питання про зміну
умов договору не ставила, з видом та
розміром орендної плати погоджувалася,
як погоджувався і сам позивач після
прийняття даної земельної ділянки в
спадщину в 2011 році, про що свідчать
відомості на одержання орендної плати
як у вигляді натуроплати (видача олії,
пшона, пшениці, цукру і ін.) так і у
вигляді оранки присадибних земельних
ділянок.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, кожна сторона у
справі повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи викладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції при вирішенні
спору всебічно і повно з'ясував та
перевірив всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінив докази та дав
їм належну правову оцінку, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, правильно
визначив норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин та прийняв обґрунтоване
і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
07 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_7 до Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Нива», с.Лукашівка, Чорнобаївського
району, Черкаської області про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, стягнення невиплаченої
орендної плати залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :