Справа № 715/2747/13-ц
Провадження № 2/715/949/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року Глибоцький
районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді
Маковійчук Ю.В.

секретаря судового засідання
Затолошної Р.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Глибока
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про стягнення
аліментів, посилаючись на те, що згідно
рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 02 серпня 2006
року шлюб між нею та відповідачем -
розірвано. Від шлюбу мають сина: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, крім того, від першого
шлюбу у позивачки є донька: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею
та знаходяться на її утриманні.
Зазначає, що відповідач з 2006 року
ухиляється від обов'язку утримувати
дитину, з цього ж часу не бере участі у
його вихованні. Син отримав родову
травму, перебуває на диспансерному
обліку, потребує постійного лікування,
за станом здоров'я кілька раз на рік
проходить амбулаторне та стаціонарне
лікування. Вказує на те, що відповідач є
здоровим та працездатним, тому просить
суд стягнути з відповідача аліменти на
її користь на утримання
неповнолітнього сина в твердій
грошовій сумі по 1 500,00 гривень
щомісячно до досягнення ним
повноліття, також просить стягнути з
відповідача на користь дитини
додаткові витрати на лікування в
розмірі 500,00 гривень щомісячно з дня
звернення до суду.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, її представник ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, проте надіслав до суду
заперечення, згідно яких позовні
вимоги позивачки вважає
необґрунтованими та несправедливими.
Зазначає, що тимчасові проблеми сина зі
здоров'ям в жодному разі не призводять
до його інвалідності та не потребують
додаткових витрат на його лікування,
спростовує доводи позивачки. Вказує на
те, що є безробітнім, а тому не отримує
зазначених позивачкою доходів,
проживає в батьківському будинку, на
утриманні непрацездатна матір, яка
потребує постійного догляду.
Погоджується на сплату аліментів на
утримання сина в розмірі 400,00 гривень
щомісячно, в іншій частині позов не
визнає та заперечує проти його
задоволення. В силу того, що відповідач
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, що
підтверджується поштовими
повідомлення, суд вважає за можливе
розглянути справу у його відсутності.

Вислухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 02 серпня 2006
року, шлюб зареєстрований між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 29 жовтня 1999 року у виконкомі
Валякузьминської сільської ради
Глибоцького району Чернівецької
області, актовий запис №14 - розірвано.
Від шлюбу вони мають сина: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з
позивачкою та знаходиться на її
утримані, що підтверджується довідкою
Валякузьминської сільської ради № 985
від 25 жовтня 2013 року.

На даний час відповідач постійного
доходу не має, відповідач є молодим,
фізично здоровим чоловіком. ОСОБА_2, є
інвалідом третьої групи довічно, що
підтверджується довідкою до акта
огляду МСЕК серії 10 ААБ №552578. За
результатами обласної дитячої
клінічної лікарні №02/561 від 04.11.2013 року,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлений
діагноз: цереброастенічний стан
(05.02.2010), лівобічний грудо-поперековий
сколіоз 1 Ступеню (12.07.2011), синдром
вегето-судинної дистонії за
ваготонічним типом, логоневроз,
хронічний декомпенсований тонзиліт,
деформація грудної клітки (21.03.2012),
потребує періодичного профілактичного
та реабілітаційного лікування,
санаторно-курортного оздоровлення.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.182 цього Кодексу, при
призначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатного
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Частиною 3 статті 181 СК України
передбачено, що за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст. 184 цього Кодексу, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК
України, тобто 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
зазначено, що за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом.

У судовому засіданні факт того, що
відповідач має на утриманні
непрацездатних осіб не було доведено, в
обґрунтування своїх заперечень
відповідач посилався на те, що він має
на утриманні непрацездатну матір:
ОСОБА_6, 1942 року народження, проте ним не
було доведено дані обставини. Тому, суд
виходячи з норми ст.59 ЦПК України не
бере дані факти до уваги, оскільки вони
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом так як,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд враховує, що відповідно до Закону
України «Про державний бюджет на 2013
рік» прожитковий мінімум для дітей
віком від 6 років до 18 років з 01 січня 2013
року становить 1 210,00 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що з метою
забезпечення потреб та інтересів
дитини, з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму відповідного
віку дитини, розміру мінімальної
заробітної плати, та обставини, які
зазначені в ст. 182 СК України, а саме те,
що дитина хворіє та періодично
перебуває на амбулаторному або ж
стаціонарному лікуванні, мати є
інвалідом ІІІ групи та має на утриманні
неповнолітню дитину, батько дитини,
ніде не працює, не має нікого на
утриманні, однак є молодою, здоровою
людиною, зобов'язаний працювати і
надавати утримання своїй дитині,
розмір аліментів слід визначити в
твердій грошові сумі по 700,00 гривень на
місяць.

Що стосується вимоги про стягнення
додаткових витрат на утримання, суд
приходить до висновку, що в цій частині
необхідно відмовити, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами ( розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Отже, частка кожного з батьків у
додаткових витратах на дитину є
предметом доказування.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Пред'явивши позовні вимоги про
стягнення із відповідача додаткових
витрат на дитину, які пов'язані із
хворобою дитини, позивач визначила їх в
розмірі 500,00 грн.

На підтвердження цього позивач надала
суду медичні довідки, виписки, акти та
висновки, що підтверджують стан
здоров'я та діагноз дитини, що було
враховано судом при визначенні розміру
аліментів, що підлягають стягненню із
відповідача щомісячно.

За таких обставин, суд вважає, що
позивач не надала належних та
допустимих доказів того, що її
додаткові витрати на дитину носять
регулярний, щомісячний характер і
становлять не менше 1000,00 грн., половину
з яких повинен нести відповідач.

А тому, суд приходить до висновку, що у
задоволенні позову в частині
додаткових витрат - відмовити.

Враховуючи те, що позивач звільнений
від сплати судового збору, суд вважає,
що витрати по сплаті судового збору у
сумі 229,40 грн. необхідно стягнути з
відповідача на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 180-182, 184, 185, 190, 191 Сімейного Кодексу
України, ст.ст.4,38,57-60,64, 130, 208-209, 212-215, 218,
223,294-295, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И
В :

Позов задовольнити - частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який
проживає за адресою: с. Валя Кузьмин
Глибоцького району Чернівецької
області аліменти на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6, яка проживає за адресою: с.
Валя Кузьмин Глибоцького району
Чернівецької області аліменти на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 700
гривень щомісячно починаючи з 04
листопада 2013 року до досягнення
дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
суму судового збору у розмірі 229,40
гривень на рахунок спеціального фонду
державного бюджету України.

На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України
допустити негайне виконання рішення у
межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернівецької області через Глибоцький
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя