Головуючий суду 1 інстанції - Шовкун
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 418/585/13-ц
Провадження № 22ц/782/5044/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Малієнко Н.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі: Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Міловського районного суду
Луганської області

від 04 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу
Держземагенства у Міловському районі
про скасування державного акту та
визнання права власності на земельну
ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом, в якому
просила зобов'язати відділ
Держземагенства у Міловському районі
Луганської області скасувати державну
реєстрацію права власності на земельні
ділянки зареєстровані 18.08.2010 року на
ім'я ОСОБА_3, згідно державних актів на
право приватної власності на землю
серія ЯИ №228821, серія ЯИ №228822, які були
зареєстровані в книзі записів
реєстрації державних актів на право
приватної власності на землю та на
право постійного користування землею
за №24 та №25. Визнати право
власності на земельну ділянку НОМЕР_2
площею 5.9000 га та земельну ділянку
НОМЕР_1 площею 2.2000 га, які розташовані
на території Морозівської сільської
ради Міловського району Луганської
області за ОСОБА_2

Рішенням Міловського районного суду
Луганської області від 04 листопада 2013
року у задоволенні позовної заяви
відмовлено.

Посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ОСОБА_2 надала
апеляційну скаргу і просить скасувати
вказане рішення та ухвалити нове
рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суду першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обовязковою підставою для
скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими Доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції вказаним вимогам
закону відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
заявлені позовні вимоги про скасування
державної реєстрації права власності
на земельні ділянки та визнання на них
права власності, стосуються прав та
інтересів не тільки відділу
Держземагенства у Міловському районі,
але і їх власника ОСОБА_3 , який до
розгляду справи в якості відповідача
залучений не був.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору є земельні ділянки
площею 5,9000 га та 2,2000 га, які належать на
праві власності ОСОБА_3 на підставі
державних актів на право власності
серії ЯИ №228821 та ЯИ №228822. (а.с.4-5,6).

З ухвали апеляційного суду Луганської
області від 10.06.2013 року слідує, що
зазначеною ухвалою визнано мирову
угоду згідно якої ОСОБА_3 відмовляється
від майна, що вказано в заповіті від
імені померлого ОСОБА_4 від 05.05.2003 року,
а саме земельної ділянки площею 8,1000 га,
яка розташована на території
Морозівської сільської ради на яку
видано державний акт на право
приватної власності на землю серії 11-ЛГ
№047765 від 24.12.2002 року на користь ОСОБА_2
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання заповіту недійсним.(а.с.7).

Тобто, між сторонами існує спір щодо
права власності на спірні земельні
ділянки.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України, сторонами у
цивільному процесі є позивач та
відповідач.

За змістом ст. 33 ЦПК України, суб*єктний
склад осіб встановлює позивач.

Залучення судом за власної ініціативи
до участі у справі нових учасників
процесу діючим законодавством не
передбачено.

З наданого ОСОБА_2 позову вбачається,
що вимог до ОСОБА_3, який є власником
земельних ділянок та зазначений позов
стосується його прав та інтересів,
заявлено не було.

Неналежний відповідач - це особа,
притягнута позивачем як відповідач,
стосовно якої встановлено, що вона не
повинна відповідати за пред'явленим
позовом .

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
дійсний спір, суд першої інстанції,
правильно вирішив питання про відмову
в задоволенні позову, оскільки позивач
при зверненні до суду помилково
визначився із суб'єктним складом
правовідносин, які стались між
сторонами та надав позов не до всіх
відповідачів.

Пред'явлення позову до неналежного
відповідача є самостійною підставою
для відмови позивачу в позові, оскільки
відмова в задоволенні позову з
вказаної підстави не перешкоджає
позивачу повторно звернутись до суду з
вказаними позовними вимогами,
пред'явивши їх до всіх належних
відповідачів.

При відмові в задоволенні позову з
зазначених підстав, судом першої
інстанції правильно не надавалася
оцінка обґрунтованості позовних вимог,
враховуючи, що це може бути зроблено
під час розгляду справи з належними
відповідачами.

Доводи апеляційної скарги на увагу не
заслуговують з зазначених вище
підстав.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 308 ЦПК України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а рішення суду
першої інстанції треба залишити без
змін.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 303-304,
307, 308, 315. 324. 325 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Міловського районного суду
Луганської області від 04 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: