Єдиний унікальний номер: 448/2095/13-ц
Провадження № 2/448/552/13
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25.12.2013 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого - судді
Борисенко В.В.

при секретарі -
Мриц Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Мостиська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Хлиплівської сільської ради
Мостиського району Львівської області
з участю третіх осіб - Мостиської
державної нотаріальної контори та
Органу державної реєстрації прав
Мостиського РУЮ Львівської області -
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та визнання права
власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2013 року позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, покликаючись на те,
що його батьку - ОСОБА_2 - належала 1/2
частка будинковолодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, так як
таке відноситься до суспільної групи
«колгоспний двір», членами якого було
лише подружжя ОСОБА_2, тобто його батько
та мачуха - ОСОБА_3, відтак кожному із
проживаючих належить 1/2 частка
будинковолодіння як членам
колгоспного двору.

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 батько ОСОБА_2
помер, склавши за життя заповіт, котрим
все своє майно заповів йому (позивачу у
справі), а тому він, звернувшись у
встановлені строки до нотаріальної
контори, отримав свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 3/4 частки
приватизованої земельної ділянки
площею 0,76690 га, що знаходиться на
території Хлиплівської сільської ради,
оскільки право на обов'язкову частку
після смерті батька мала його дружина
ОСОБА_3, то такій видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на 1/4
частку вказаної земельної ділянки.

Зазначав, що фактично після смерті
батька в порядку спадкування за
заповітом він успадкував і 3/8 часток
спірного будинковолодіння (1/2х3/4), а
ОСОБА_3 стала фактичним власником 5/8
часток (1/2 частка як за членом
колгоспного двору + 1/8 (1/2х1/4) частка, яку
вона успадкувала за законом після
смерті чоловіка ОСОБА_4).

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла також
ОСОБА_3, яка за життя власним майном не
розпорядилася, а тому, оскільки у
померлої дітей з його батьком не було, в
іншому шлюбі не перебувала та не мала
будь-яких близьких родичів, вважає себе
спадкоємцем четвертої черги
спадкування за законом майна ОСОБА_3

Стверджував, що ще в останній рік життя
батька він фактично проживав разом з
ним і його дружиною ОСОБА_3, допомагав
їм вести господарство, та після смерті
батька фактично проживав з мачухою
ОСОБА_3, разом вели спільне
господарство та були пов'язані
спільним побутом, крім того після
смерті останньої похоронами займався
саме він.

З огляду на вищенаведене та те, що через
відсутність правовстановлюючих
документів на спірне будинковолодіння
він не має можливості оформити свої
спадкові права, просив суд ухвалити
рішення, яким: встановити факт того, що
він з січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3
спільно проживав однією сім'єю з
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3;
визнати за ним право власності на
будинковолодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, в цілому, а саме: на 3/8
часток - в порядку спадкування за
заповітом після смерті батька ОСОБА_4
та 5/8 часток - в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3).

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги уточнив, а саме - просив суд
ухвалити рішення, яким: встановити факт
того, що він з січня 2007 року по
ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно проживав однією
сім'єю з ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати за ним право
власності на будинковолодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
цілому (на 3/8 часток - в порядку
спадкування за заповітом після смерті
батька ОСОБА_4 та 5/8 часток - в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3), в тому числі на житловий
будинок загальною площею 79,9 кв.м., шопу,
стайню, стодолу, дровітню, вбиральню,
комору, огорожу, огорожу та криницю
згідно технічного паспорта.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову не
заперечив.

Представники третіх осіб - Мостиської
державної нотаріальної контори та
Органу державної реєстрації прав
Мостиського РУЮ Львівської області - в
судове засідання не з'явилися, однак
подали заяви, в яких просять справу без
їхньої участі, у вирішенні даного спору
покладаються на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що уточнені позовні вимоги
підлягають до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що
будинковолодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, відноситься до
суспільної групи колишній колгоспний
двір, головою якого був ОСОБА_2 (батько
позивача).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» № 20
від 22.12.1995 року, до правовідносин, що
виникли до прийняття 15.04.1991 Закону «Про
власність», застосовується чинне на
той час законодавство. Зокрема, спори
щодо майна колишнього колгоспного
двору, яке було придбане до 15 квітня 1991
року, мають вирішуватися за нормами, що
регулюють власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, які до
15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба). Розмір
частки члена двору визначається,
виходячи з рівності усіх його членів,
включаючи неповнолітніх.

Станом на 01.04.1988 року та станом на 15.04.1991
року в даному господарстві, крім голови
двору, проживала також його дружина -
ОСОБА_3 (мачуха позивача). Таким чином
кожному із проживаючих у вищевказаному
будинковолодінні належить право на 1/2
частку такого.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, склавши за
життя заповіт, котрим все своє майно
заповів сину - позивачу у справі. Даний
заповіт ніким не оспорювався та не
відмінявся.

Позивач, звернувшись у встановлені
строки до нотаріальної контори,
отримав свідоцтво про право на
спадщину за заповітом після смерті
батька лише на 3/4 частки приватизованої
земельної ділянки площею 0,76690 га, що
знаходиться на території Хлиплівської
сільської ради, оскільки у дружини
померлого ОСОБА_3 було право на
обов'язкову частку після його смерті, а
тому такій видано свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/4 частку
вказаної земельної ділянки.

Свідоцтво про право власності на
спірне будинковолодіння останні не
отримали, так як таке було відсутнє в
переліку спадкового майна, оскільки
відноситься до суспільної групи
колишній колгоспний двір і на нього
відсутні будь-які правовстановлюючі
документи.

Однак, беручи до уваги те, що прийняття
спадкоємцем спадщини хоча б у частині
свідчить про прийняття її у цілому, то
суд вважає, що позивач фактично
успадкував за заповітом після смерті
батька ОСОБА_4 і 3/8 (1/2х3/4) часток
спірного будинковолодіння, а ОСОБА_3
стала фактичним власником 5/8 часток (1/2
частка як за членом колгоспного двору +
1/8 (1/2х1/4) частка, яку вона успадкувала за
законом після смерті чоловіка ОСОБА_4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла також ОСОБА_3, яка
за життя власним майном не
розпорядилася.

Як встановлено судом, у померлої ОСОБА_3
власних дітей не було, в іншому шлюбі
вона не перебувала та не має будь-яких
близьких родичів. Позивач в останній
рік життя батька фактично проживав
разом з ним і його дружиною ОСОБА_3,
допомагав їм вести господарство, та
після смерті батька фактично проживав
з мачухою ОСОБА_3, разом вели спільне
господарство та були пов'язані
спільним побутом, крім того після
смерті останньої похоронами займався
саме він, а тому в суду є підстави
вважати позивача спадкоємцем
четвертої черги спадкування за законом
майна померлої ОСОБА_3, оскільки такий
більше п'яти років проживав з останньою
однією сім'єю, а саме - з січня 2007 року по
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказані обставини підтверджуються:
поясненнями сторін; копіями свідоцтв
про смерть серії НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 та серії НОМЕР_2 від 23.02.2012
року; копією заповіту від 29.04.2003 року;
копією спадкової справи № 811/07 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4; довідкою
Хлиплівської сільської ради
Мостиського району Львівської області
№ 933 від 27.12.2013 року; а також іншими
матеріалами справи.

У відповідності до вимог ст.1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Ст.1273 ЦК України передбачає,
що спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу.
Заява про відмову від прийняття
спадщини подається нотаріусу за місцем
відкриття спадщини. Відмова від
прийняття спадщини є безумовною і
беззастережною.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

З огляду на все вищенаведене, суд
дійшов до висновку, що є всі підстави
для задоволення уточнених позовних
вимог щодо встановлення факту
проживання позивача ОСОБА_5 однією
сім'єю з спадкодавцем ОСОБА_3 в період з
січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 та
визнання за ним права власності на
спірне будинковолодіння в цілому (на 3/8
часток - в порядку спадкування за
заповітом після смерті батька ОСОБА_4
та 5/8 часток - в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3), в тому
числі на житловий будинок загальною
площею 79,9 кв.м., шопу, стайню, стодолу,
дровітню, вбиральню, комору, огорожу,
огорожу та криницю згідно технічного
паспорта.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
роз'ясненням п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» № 20
від 22.12.1995 року (з наступними змінами та
доповненнями), роз'ясненнями п.п.2, 21, 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, ст.3
СК України, ст.ст.1218, 1220, 1223, 1233, 1241, 1258, 1264,
1268-1270, 1273 ЦК України, ст.ст.11, 174, 179, 212, 214,
215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1, з січня 2007
року по ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно проживав
однією сім'єю з ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на будинковолодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СуддяВ.В. Борисенко