Справа №443/968/13-ц
Провадження № 2/443/425/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року Жидачівський районний
суд Львівської області

в складі : головуючого - судді Цюмрака
М.Д.,

при секретарі Шальвіра
І.І.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у м.Жидачеві Львівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою та
зобов"язати до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та зобов"язати до
вчинення дій, стягнення судових витрат,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
рішенням №179 XXI сесії V скликання
Млиниської сільської ради
Жидачівського району Львівської
області від 27.01.2009 року вирішено
розділити земельну ділянку між
відповідачем ОСОБА_2 та позивачкою в
рівних частинах, тобто по 0.03 га, яка має
загальну площу 0.06 га.

В зв"язку з постійними конфліктами між
сторонами щодо користування земельною
ділянкою, було встановлено межі та
затверджено уточнені площі належних
земельних ділянок згідно висновку
депутатської комісії, Акту
інвентарізації земель Млиниської
сільської ради від 15.04.2013 року, схеми
розподілу земельної ділянки, при цьому
було встановлено абриси меж земельних
ділянок та встановлено межові знаки,
зокрема дерев"яну огорожу, яку
самовільно демонтував ОСОБА_2 Цим самим
відповідач створив для позивачки
незручності в користуванні земельною
ділянкою та будинковолодінням.

Відповідач в добровільному порядку
відмовляється встановити знищену
огорожу, тому позивачка змушена
звернутися з даним позовом до суду, в
якому просить зобов"язати ОСОБА_2
відновитизнащену ним дерев"яну
огорожу між їхніми земельними
ділянками, а також просить стягнути з
нього понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивачки позов підтримала в повному
обсязі і суду пояснила, що паркан
встановили спільно батько відповідача
і сусідка ОСОБА_4. В даний час їх вже
немає в живих, бо батько відповідача
помер ще в 1992 році, а ОСОБА_4 померла в 2002
чи 2003 році.Два роки тому, весною,
позивачка встановила металеву огорожу,
яка простояла до серпня місяця, а в
серпні2011 року ОСОБА_2 зняв паркан і
викинув. На заяву позивачки на місце
вийшла комісія з сільської ради, яка
встановила відсутність паракана, а
також позивачка заявила про це в
міліцію. Працівники міліції заставили
відповідача віддати металеву огорожу і
відповідач при свідках ОСОБА_5 і ОСОБА_6
повернув металевий паркан, а дерев"яний
паркан знищив і до цього часу його не
встановив, тому представник позивачки
просить зобов"язати відповідача
встановити паркан, а також стягнути з
нього судові витрати.

Відповідач позов визнав і суду
пояснив, що він не вкрав металевий
паркан, а зняв його і поставив на бік, бо
позивачка встановила паркан на його
боці, але при свідках він дійсно
повернув їй металевий паркан, а
відносно дерев"яного паркана, про який
згадує позивачка,то він сам розсипався
від старості, бо його поставив ще
батько відповідачка, але відповідач
заявив суду, що встановить і цей паркан.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, дав їм
оцінку і вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з таких
міркувань.

Згідно Акту від 06.04.2012 року вбачається,
що комісія Млиниської сільської ради
обстежила межі між господарствами
позивачки та відповідача і встановила,
що огорожа довжиною 4 м. відсутня. З
якого матеріалу булп виготовлена
огорожа, комісією не встановлено через
її відсутність.

З Акту від 20.05.2013 року, складеного
комісією Млиниської сільської ради
вбачається, що під час розгляду скарги
встановлено, що ОСОБА_1 між своїм
господарством та господарством ОСОБА_2
встановила огорожу. ОСОБА_2 свою
земельну ділянку не освоює, сам
проживає у м.Жидачеві і постійно
огорожу руйнує, чим робить шкоду
гр.ОСОБА_1, оскільки всі кури заходять у
її город.

Отже, з пояснення представника
позивачки, з досліджених письмових
доказів вбачається, що відповідач
самовільно знищив дерев"яну огорожу
довжиною 4 м, яка знаходилася між його
присадибною земельною ділянкою та
присадибною земельною ділянкою
позивачки, тому позов підлягає до
задоволення і відповідача слід
зобов"язати встановити дерев"яну
огорожу на тому місці, звідки він її
забрав.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, 158 ЗК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Зобов"язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця АДРЕСА_1 встановити паркан
довжиною 4 м, який він демонтував і який
знаходився між їхніми
будинковолодіннями в с.Смогів
Жидачівського району Львівської
області по вул.Шевченка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений нею судовий збір в сумі 114.70
коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з часу його оголошення
шляхом подачі апеляції через
Жидачівський районний суд.

Головуючий - суддя
підпис.

Суддя Жидачівського

районного суду
М.Д.Цюмрак.

ПРИМІТКА: оригінал рішення
знаходиться в суді в матеріалах справи
№443/968/13-ц.