Справа № 263/9721/13-ц
Провадження № 2/263/3624/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Жовтневий районний
суд м. Маріуполя Донецької області в
складі: головуючого судді Соловйова О.
Л., при секретарі Д'яконовій К.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у
здійсненні права користування об'єктом
приватної власності та вселення, третя
особа Служба у справах дітей Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради (далі за текстом ССД
Жовтневої райадміністрації ММР),-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із
вказаним позовом до відповідачів, який
в процесі розгляду справи уточнювала, в
остаточній редакції якого просить
усунути перешкоди у реалізації права
користування та володіння квартирою
АДРЕСА_1, шляхом виселення з вказаної
квартири ОСОБА_3 та його родини - ОСОБА_4
Та неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_5;
визнати право вільного доступу
позивачки у приміщення квартири
АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_2 не
перешкоджати позивачці у установці
замикаючих пристроїв (замків) на двері
вказаної квартири.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначила, що вона є співвласницею
квартири АДРЕСА_1. Іншим власником
вказаної квартири є відповідач ОСОБА_2
який є колишнім чоловіком позивачки. На
теперішній час у спірній квартирі
зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Відповідачем ОСОБА_2 без згоди іншого
співвласника - позивачки у справі - було
вселено до спірної квартири його сина -
ОСОБА_3 разом із його родиною. На
теперішній час позивачка не має
вільного доступу до належної їй
квартири, оскільки відповідачі у
справі чинять їй перешкоди у
користуванні належної їй на праві
власності ? часткою квартири АДРЕСА_1. З
огляду на викладене позивачка вважає
за доцільне, з метою захисту її прав
власника спірної квартири, виселити
відповідачів з квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її
представник ОСОБА_7підтримали позовні
вимоги ОСОБА_1 із вказаних у позові
підстав. Додатково зазначили, що ОСОБА_1
виїхала із спірної квартири у 1998 році, в
період з 2001 року позивачка мешкала у
Греції у зв'язку із її роботою. У червні
2013 року позивачка повернулась до
України, на теперішній час мешкає за
адресою АДРЕСА_2 у квартирі, яка
належить їй на підставі договору
купівлі-продажу. Позивачка зауважила,
що до 2000 року вона здійснювала оплату
комунальних послуг у спірній квартирі,
проте з 2001 року у зв'язку із виїздом до
іншої держави ОСОБА_1 комунальні
послуги не сплачує. При цьому позивачка
зауважує, що на протязі тривалого часу -
з 2000 року по теперішній час при її
спробах потрапити до квартири АДРЕСА_1,
відповідачі чинили їй перешкоди, з
огляду на що вона не мала можливості
користуватись належної їй на праві
власності ? часткою квартири.

В судовому засіданні представник
відповідачів - ОСОБА_8 та ОСОБА_3 - ОСОБА_9
- позовні вимог ОСОБА_1 не визнав.
Зауважив, що у даному конкретному
випадку між сторонами відсутній спір
про право, оскільки позивачкою при
розгляді судом даної справи не надано
жодного об'єктивного доказу. який б
свідчив про той факт, що відповідачі
чинять їй перешкоди у користуванні
належної ОСОБА_1 ? часткою квартири
АДРЕСА_1. Позивачка добровільно виїхала
з спірної квартири у 1998 році, на
теперішній час фактично у квартирі
АДРЕСА_1 ніхто не проживає, відповідач
ОСОБА_3 та його родина періодично
відвідують вказану квартиру. Проте не
використовують її в якості постійного
місця проживання.

Відповідачка ОСОБА_4 яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засіданні не
з'явилась з невідомих суду причин, про
слухання справи була повідомлена у
встановленому законом порядку.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився - надав суду заяву
про розгляд справи в відсутність ССД
Жовтневої райадміністрації ММР з
урахуванням інтересів неповнолітніх
дітей.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані сторонами докази та
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню. При цьому суд
виходить з наступних підстав.

Згідно із ст. 316 ч. 1 Цивільного Кодексу
України (далі ЦК України) правом
власності є право особи на річ, яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно із ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
маж право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

При розгляді справи судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про право
власності на житло від 11.10.1996 року,
квартира АДРЕСА_1 на праві спільної
сумісної власності належить ОСОБА_1,
ОСОБА_2

Відповідно до довідки № 1003 , виданою
05.06.2013 року ЖКП «Жилкомплекс» за
адресою АДРЕСА_1 на теперішній час
зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Відповідно до технічного паспорту
квартира АДРЕСА_1 складається з однієї
кімнати, жилою площею 18,9 кв. метрів.

Відповідно до посилань ОСОБА_1,
викладених у її позовній заяві, на
теперішній час вона позбавлена
можливості користуватись належною їй
часткою вказаної вище квартири через
вчинення відповідачами перешкод у
користуванні квартирою.

Так, відповідно до інформації
Жовтневої рай адміністрації ММР від
09.10.2013 року за результатами обстеження
квартири АДРЕСА_1, мешканець квартири
відмовився надати інформацію щодо
осіб, які проживають у вказаній
квартирі. За свідченнями сусідів у
вказаній квартирі мешкають двоє
неповнолітніх дітей та їх батьки. Крім
того в матеріалах даної цивільної
справи міститься відповідь начальника
Жовтневого РВ ММУ УМВС України в
Донецькій області на депутатський
запит від 30.10.2013 року, відповідно до
якої за результатами проведеної
перевірки встановлено, що у квартирі
АДРЕСА_1 періодично проживає ОСОБА_10 та
постійно проживає його родина - син
ОСОБА_3, його дружина - ОСОБА_11 та
неповнолітні діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод в здійсненні ним права
користування та розпорядження його
майном.

На теперішній час судом при розгляді
даної цивільної справи встановлено, що
позивачка не має можливості
реалізувати свої права власника
спірної квартири, користуватись та
розпоряджатись належною їй часткою
спірної квартири через проживання у
квартирі відповідача ОСОБА_3 та його
родини.

Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу
України (далі ЖК України)громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Відповідно до ст. 116 ЖК України особи,
які самоправно зайняли житлове
приміщення, підлягають виселенню без
надання ним іншого житлового
приміщення

Враховуючи викладені положення
діючого законодавства та конкретні
обставини даної справи, суд приходить
до висновку, що при розгляді судом
даної справи встановлено факт
проживання відповідача ОСОБА_10 та його
родини - дружини ОСОБА_11 та
неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5
без реєстрації за адресою АДРЕСА_1, з
огляду на викладене позовні вимоги
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
здійсненні права користування
належної їй на праві власності ?
часткою спірної квартири шляхом
виселення відповідачів з вказаної
квартири підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання її права вільного доступу до
квартири АДРЕСА_1, суд не знаходить
підстав для їх задоволення, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК
України особа кожна особа має право
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав свобод та інтересів та має право
на захист таких прав. При цьому ч. 2 ст. 16
ЦК України встановлено можливі способи
захисту цивільних прав та інтересів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в
матеріалах даної цивільної справи не
містяться об'єктивних доказів, які б
свідчили про необхідність захисту прав
власника ОСОБА_1 саме визначеним
позивачкою шляхом.

Згідно із ст. 88 ЦПК України суд стягує з
відповідачів на користь позивачки в
дольовому порядку підлягають
стягненню судовий збір, сплачений
позивачкою при зверненні до суду у
розмірі 114 грн. 70 коп. - по 38 грн. 23 коп.

На підставі ст. ст. 63, 64, 78, 103, 107, 150
Житлового Кодексу України, ст. ст. 319, 391
ЦК України. керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209,
213, 215, 218 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6
про усунення перешкод у здійсненні
права користування об'єктом приватної
власності та вселення, третя особа
Служба у справах дітей Жовтневої
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
з квартири АДРЕСА_1

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий
збір у розмірі 114 грн. 70 коп. - по 38 грн. 23
коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено
особами, які брали участь у розгляді
справи в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участі у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
О.Л. Соловйов