Справа № 229/4899/13-ц
Провадження № 2-о/229/92/2013
У х в а л а

24 грудня 2013 р.
Дружківський міський суд Донецької
області

у складі головуючого судді
Панової Т.Л.

при секретарі
Костіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Дружківка
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту родинних відносин,

В С
Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в
якій зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько ОСОБА_2, який постійно мешкав в
АДРЕСА_1. Після його смерті залишилося
спадкове майно у вигляді земельної
частки (паю) в КСП "Червона зірка"
Костянтинівського району, Донецької
області, розміром 4,65га.

Після смерті ОСОБА_2 вона залишилася
єдиним спадкоємцем, але не має
можливості зареєструвати майно на
себе, тому що у свідоцтві про
народження у графі "батько" не записано
нічого. Її батьки не знаходилися в
зареєстрованому шлюбі і тому вона була
записана на дівоче прізвище матері
"ОСОБА_3". Усє своє жіття батьки мешкали
разом однією сім"єю, вели сумісне
господарство, виховували її . Просить
встановити факт родинних відносин, що
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є її
батьком.

Під час розгляду справи заявник
підтримала свою заяву, оскільки факт
родинних відносин їй необхідно
встановити для прийняття спадщини
після смерті її батька.

Суд вважає, що заяву необхідно залишити
без розгляду.

Згідно ст. 256 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо з заяви про встановлення
факту, що має юридичне значення,
вбачається спір про право, а якщо спір
про право буде виявлений під час
розгляду справи - залишає заяву без
розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 про що 10
квітня 1961 року Кіровським сільЗАГС
Оріхівського р-ну, Запорізької області
складений актовий запис № 31. Матір'ю
заявника записана ОСОБА_3, запис про
батька відсутній (а.с.10).

Особа, факт родинних відносин з яким
просить встановити заявник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с.12).

Заява про встановлення родинних
відносин між дітьми і батьками за
відсутності в свідоцтві про народження
даних про батька або вчиненні запису
про нього зі слів матері, є по-суті,
заявами про встановлення батьківства,
а не родинних відносин.

Відповідно до статті 130 Сімейного
кодексу України, яка діє на час
розгляду заяви у суді, у разі смерті
чоловіка, який не перебував у шлюбі з
матір'ю дитини, факт його батьківства
може бути встановлений за рішенням
суду.

Заява про встановлення факту
батьківства приймається судом, якщо
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
цього Кодексу.

Заява про встановлення факту
батьківства може бути подана особами,
зазначеними у частині третій статті 128
цього Кодексу.

Відповідно до статті 134 Сімейного
кодексу України на підставі рішення
суду орган державної реєстрації актів
цивільного стану вносить відповідні
зміни до актового запису про
народження, складеного органами
державної реєстрації актів цивільного
стану України і видає нове Свідоцтво
про народження.

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(частина 1 статті 58 Конституції України)
норми Сімейного кодексу України
застосовуються до сімейних відносин,
які виникли після набрання ним
чинності, тобто не раніше 1 січня 2004
року.

До сімейних відносин, які вже існували
на зазначену дату, норми Сімейного
кодексу України застосовуються в
частині лише тих прав і обов'язків, що
виникли після набрання ним чинності. Ці
права й обов'язки визначаються на
підставах, передбачених Сімейним
кодексом України.

При розгляді справ названих категорій
суди мають ураховувати, що відповідно
до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві
положення» Сімейного кодексу України
норми законодавства, які регулювали
шлюбно-сімейні правовідносини,
втратили чинність із 1 січня 2004 року, за
винятком норм розділу V «Акти
громадянського стану» Кодексу про шлюб
та сім'ю України, які зберігають
чинність у частині, що не суперечить
Сімейному кодексу України до прийняття
спеціального закону.

Оскільки підстави для визнання
батьківства за рішенням суду,
зазначені у статті 128 Сімейного кодексу
України, істотно відрізняються від
підстав його встановлення,
передбачених у статті 53 Кодексу про
шлюб та сім'ю України, суди, вирішуючи
питання про те, якою нормою слід
керуватися при розгляді справ цієї
категорії, повинні виходити з дати
народження дитини.

Так, при розгляді справ про
встановлення батьківства щодо дитини,
яка народилася до 1 січня 2004 року,
необхідно застосовувати відповідні
норми Кодексу про шлюб та сім'ю України,
беручи до уваги всі докази, що
достовірно підтверджують визнання
відповідачем батьківства, в їх
сукупності, зокрема, спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір'ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо
дитини, яка народилася не раніше 1 січня
2004 року, суд має вирішувати відповідно
до норм Сімейного кодексу України,
зокрема частини 2 статті 128, на підставі
будь-яких доказів, що засвідчують
походження дитини від певної особи й
зібрані з дотриманням норм цивільного
процесуального законодавства.

Відповідно до статті 53 Кодексу про шлюб
та сім'ю Української РСР, який діяв з 01
січня 1970 року до набрання чинності
Сімейним кодексом України, а саме до 01
січня 2004 року, походження дитини від
батьків, які не перебувають між собою в
шлюбі, встановлюється шляхом подачі
спільної заяви батьком і матір'ю дитини
в державні органи реєстрації актів
громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які
не перебувають у шлюбі, при відсутності
спільної заяви батьків батьківство
може бути встановлене в судовому
порядку за заявою одного з батьків або
опікуна (піклувальника) дитини, особи,
на утриманні якої знаходиться дитина, а
також самої дитини після досягнення
нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере
до уваги спільне проживання та ведення
спільного господарства матір'ю дитини
і відповідачем до народження дитини,
або спільне виховання чи утримання
ними дитини, або докази, що з
достовірністю підтверджують визнання
відповідачем батьківства.

За пунктами 6, 7, 8 Указу Президії
Верховної ради Української РСР «Про
порядок введення в дію Кодексу про шлюб
та сім'ю Української РСР» від 29 грудня
1969 року правила частин другої та
третьої статті 53 Кодексу про
встановлення в судовому порядку
батьківства особи, з якою мати не
перебувала в шлюбі, застосовуються у
відношенні дітей, що народилися після
введення в дію Основ законодавства
Союзу РСР і союзних республік про шлюб
та сім'ю, тобто після 1 жовтня 1968 року.

У відношенні дітей, які народилися до 1
жовтня 1968 року від осіб, що не
перебувають між собою у шлюбі,
батьківство може бути встановлено за
спільною заявою матері дитини і особи,
яка визнає себе батьком дитини. В разі
смерті матері, визнання матері
недієздатною, позбавлення її
батьківських прав, а також при
неможливості встановлення її місця
проживання батьківство може бути
встановлено за заявою батька. В разі
смерті особи, на утриманні якої
перебувала дитина і яка визнавала себе
батьком дитини, факт визнання нею
батьківства може бути встановлений в
судовому порядку. На підставі спільної
заяви батьків або батька дитини або
рішення суду про встановлення факту
визнання батьківства провадиться
відповідна реєстрація в органах запису
актів громадянського стану з внесенням
запису про батька у свідоцтво про
народження дитини.

Встановлення батьківства у відношенні
осіб, які досягли повноліття,
допускається тільки з їх згоди.

При встановленні батьківства у
порядку, передбаченому статтею 7 цього
Указу, діти мають ті ж права і обов'язки
щодо батьків та їх родичів, що й діти,
які народилися від осіб, які
перебувають у шлюбі між собою.

У цих випадках взаємні права і
обов'язки між дитиною, яка народилася
до 1 жовтня 1968 року, і батьком, а також
родичами батька вважаються такими, що
виникли з моменту народження дитини.

Суд вважає, що при вирішенні питання
щодо виду провадження у цивільній
справі суду слід враховувати, що Пленум
Верховного Суду України у пункті 14
постанови № 16 від 12 червня 1998 року «Про
застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України»
роз'яснив, що у разі виникнення
підвідомчого суду спору про право
вимоги про встановлення факту
батьківства щодо дитини, народженої до
1 жовтня 1968 року особою, яка померла, а
за життя визнавала дитину своєю,
утримувала її або бажала її народження
під час вагітності матері,
розглядаються у позовному, а не в
окремому провадженні.

Суд вважає, що в даному випадку вимоги
про встановлення факту батьківства
повинні розглядатися у позовному, а не
в окремому провадженні, тому заяву
необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст. 256 ЦПК Укрїни, суд

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту
родинних відносин залишити без
розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили
через п'ять днів з дня отримання
ухвали, якщо продовж цього строку не
подана апеляційна скарга, або після
розгляду апеляційним судом у разі
подання апеляційної скарги.

На ухвалу може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через Дружківський
міський суд протягом п'яти днів з дня
отримання ухвали.

Суддя: Т. Л. Панова