Справа № 682/495/13-ц
Провадження № 2/682/290/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29.04.2013 року Славутський міськрайонний
суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді Тончук Р.І.,

при секретарі Придачук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного малого
підприємства «Хосен», приватного
акціонерного товариства «Об»єднання
«Прогрес» про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ПМП «Хосен» про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю. В обґрунтування
своїх вимог посилається на те, що 18.07.2000
року між ним та відповідачем був
укладений договір купівлі-продажу,
згідно якого він придбав у ПМП «Хосен»
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Сплатив
відповідачу за квартиру 23000 грн.
Зазначений договір не був нотаріально
посвідчений, у зв»язку з чим він не може
зареєструвати своє право власності у
встановленому порядку. З моменту
укладення договору він проживає у цій
квартирі, вносить плату за комунальні
послуги. Рішенням Славутського
міськрайонного суду від 17.04.2007 року за
ним та його дружиною ОСОБА_2 визнано
право користування цим житлом. У
зв»язку з цим просить визнати за ним
право власності на квартиру за
набувальною давністю.

До участі в справі в якості
співвідповідача залучене ПАТ
«Об»єднання «Прогрес».

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав, додатково
пояснивши, що спірну квартиру для ПМП
«Хосен» в обмін на приміщення магазину
повинно було передати ПАТ»Об»єднання
«Прогрес», якому як генеральному
підрядчику квартира була передана УМВС
України в Хмельницькій області .
Квартира за усною домовленістю була
передана об»єднанням ПМП «Хосен»,
однак, акт передачі не був підписаний, у
зв»язку з чим ПМП «Хосен» не оформило
права власності на неї. Через
відсутність правовстановлюючого
документу у ПМП «Хосен» на квартиру
неможливо було нотаріально посвідчити
договір купівлі-продажу квартири і
вони уклали його в простій письмовій
формі. Іншим способом оформити своє
право власності на квартиру він не
може, а тому просить визнати за ним таке
право за набувальною давністю,
оскільки він відкрито, безперервно
володіє цим житлом понад десять років.

Представник ПАТ»Об»єднання
«Прогрес» Шимков А.В. позову не визнав,
давши пояснення про те, що спірна
квартира ніколи не перебувала на
балансі об»єднання і воно її власником
не було. Отже, не могло передавати ПМП
«Хосен» квартиру в обмін на приміщення
магазину. За приміщення магазину
об»єднання «Прогрес» розрахувалось з
ПМП «Хосен» товарами і ніякої
заборгованості перед ним не має. У
зв»язку з цим позовні вимоги жодним
чином не стосуються
ПАТ»Об»єднання»Прогрес».

Представник ПМП «Хосен» у судове
засідання не з»явився. Про день та час
слухання справи повідомлений у
встановленому порядку. У надісланій
суду заяві позов визнає і просить
розглядати справу у його відсутність у
зв»язку з тим, що він перебуває за
межами України.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що ПМП»Хосен» та
ОСОБА_1 18.07.2000 року у простій письмовій
формі уклали договір купівлі-продажу,
у якому зазначається, що ОСОБА_1 купив у
підприємства за 23000 грн . двокімнатну
квартиру , що розташована у
АДРЕСА_1.Договір не відповідає вимогам
закону. У ньому не зазначена вулиця, на
якій розташований будинок, невірно
зазначено номер будинку, а, отже ,
відсутні достатні підстави вважати, що
у договорі йдеться саме про квартиру у
будинку АДРЕСА_1, та, крім того, не
зазначено, на якій підставі квартира
належить продавцю, тобто ПМП «Хосен».
Відповідно до ст. 658 ЦК України договір
купівлі-продажу житлового
будинку(квартири) або іншого
нерухомого майна укладається в
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації. Однак, договір
нотаріально не посвідчений через
відсутність у ПМП «Хосен» документу,що
посвідчує його право власності на
квартиру. Відповідно до ст. 220 ЦК
України у разі недодержання сторонами
вимоги про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 398 ЦК України право
володіння виникає на підставі договору
з власником або особою, якій майно було
передане власником, а також на інших
підставах, встановлених законом.

Рішенням Славутського міськрайонного
суду від 17.04.2007 року, що вступило в
законну силу, встановлено, що 9.08.1999 року
між ПМП «Хосен» та ЗАТ «Об»єднання
«Прогрес» було укладено договір, за
яким ПМП»Хосен» передало у власність
ЗАТ «Об»єднання «Прогрес» приміщення
недобудованого магазину, а останнє
взяло на себе зобов»язання після
введення в експлуатацію житлового
будинку АДРЕСА_1 передати ПМП «Хосен»
дві квартири: три та дво-кімнатну.
Рішенням виконкому Славутської
міської ради від 20.04.2000 року квартира
АДРЕСА_1 була розподілена
ЗАТ»Об»єднання»Прогрес», після чого
ПМП «Хосен» був укладений договір
купівлі-продажу з ОСОБА_1 Однак, як
вбачається з пояснень позивача та
представника ЗАТ «Об»єднання
«Прогрес», акт прийому-передачі
квартири не був складений, тобто
фактичної передачі квартири
приватному підприємству не відбулось.
Як пояснив представник
об»єднання»Прогрес», спірна квартира
на балансі об»єднання не перебувала, а
тому воно не вправі було відчужувати це
житло. З ПМП «Хосен» за приміщення
магазину об»єднання розрахувалось
товарами. Отже, об»єднання «Прогрес» та
ПМП «Хосен», не являючись власниками
квартири, не мали права на її
відчуження.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває права
власності на це майно(набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Як вбачається з пояснень
позивача та змісту договору від 18.07.2000
року при укладенні договору сторонам
було відомо про відсутність у ПМП
«Хосен» правовстановлюючого документу
на квартиру, а, отже, і про відсутність
права відчужувати її. З цих підстав,
незважаючи на те, що ОСОБА_1 сплачено
цьому підприємству 23000 грн., вважати
володіння квартирою добросовісним
підстав немає. Законом визначений
порядок розподілу квартир та передачі
їх у користування чи власність.
Наявність рішення Славутського
міськрайонного суду від 17.04.2007 року про
визнання за ОСОБА_1 права користування
спірною квартирою, укладення договорів
про надання комунальних послуг та їх
оплата також не дає підстав для
визнання права власності на квартиру
за набувальною давністю. В разі
законності користування житлом
позивач повинен був би у встановленому
законом порядку отримати ордер на
нього чи укласти договір купівлі-
продажу квартири з дійсним її
власником або оформити право
власності на інших законних підставах.

Набувальна давність поширюється на
випадки фактичного без
-титульного(незаконного) володіння
чужим майном Наявність у володільця
певного юридичного титулу(договору
найму, оренди, тощо) виключає
застосування набувальної давності.
Володіння має бути добросовісним,
тобто, якщо володілець не знав і не міг
знати про те, що він володіє чужою
річчю, а обставини, у зв»язку з якими
виникло володіння чужою річчю, не
давали найменшого сумніву стосовно
правомірності набуття майна(наприклад
покупець не знав, що продавець не мав
права його продавати. У даному випадку
сторонам було відомо про відсутність
документу про право власності ПМП
«Хосен» на квартиру і саме тому вони
нотаріально не оформили договір, Отже ,
сторони знали про неправомірність
своїх дій.

Крім того, законність передачі квартир
УМВС України в Хмельницькій області
іншим юридичним особам, а також
укладення договору купівлі-продажу між
ОСОБА_1 та ПМП «Хосен» оспорюється
колишнім працівником Славутського РВ
УМВС ОСОБА_4 , яким з цього приводу
неодноразово подавались заяви до
слідчих органів щодо проведення
перевірок на предмет наявності в діях
посадових осіб , причетних до розподілу
житла, складу злочину. Так, постановами
Славутського міськрайонного суду від
16.11.2011 року та від 20.01.2012 року скасовано
чергові постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи і
вказано на необхідність проведення
належної перевірки, і, зокрема,
правомірності укладення договору
купівлі-продажу квартири між водієм
Славутської міжрайонної прокуратури
ОСОБА_1та ПМП «Хосен». В цих же
постановах зазначається, що станом на
22.12.2000 року, тобто, після укладення
договору купівлі-продажу між ПМП
«Хосен « та ОСОБА_1 ,спірна квартира
належала УМВС України в Хмельницькій
області, який передав її для розподілу
Славутському РВ УМВС. В даний час у
провадженні суду також перебувають
скарги ОСОБА_4 Сторонами не надано
доказів щодо належності квартири
конкретній юридичній чи фізичній
особі, перебування її на балансі
юридичної особи на даний час. Оскільки
на баланс об»єднання «Прогрес» спірна
квартира не передавалась, ПМП»Хосен»
також не є її власником, питання щодо
передачі житла у власність за
наявності для цього підстав належить
вирішувати з його дійсним власником у
встановленому законом порядку.

При наведених обставинах відсутні
підстави для визнання за позивачем
права власності на квартиру за
набувальною давністю.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 8,10, 212,
213 ЦК України, суд

вирішив:

ОСОБА_1 в позові до приватного малого
підприємства «Хосен», приватного
акціонерного товариства «Об»єднання
«Прогрес» про визнання права власності
на квартиру АДРЕСА_1, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий: