АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/856/2013
Головуючий у 1- й інстанції: Сирбул О.Ф.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 за
довіреністю - ОСОБА_3 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
23 січня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу м. Києва ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи: Міністерство юстиції України,
Головне управління юстиції у м. Києві,
про визнання довіреності недійсною,

ВСТАНОВИЛА:

05 травня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, у якому просив
визнати недійсною довіреність НОМЕР_4
від 31 липня 2010 року, посвідчену
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 з
моменту її посвідчення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 31
липня 2010 року приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 посвідчив довіреність
НОМЕР_4, якою нібито він уповноважив
ОСОБА_6 керувати, експлуатувати та
продати автомобіль марки LEXUS RX, 2005 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Вказаний автомобіль належить ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_3, виданого МРЕВ в м. Києві 12.03.2008
року. Позивач зазначив, що приватного
нотаріуса ОСОБА_5 ніколи не звертався,
під час посвідчення довіреності не був
присутнім, не знайомий з ОСОБА_6 та не
мав наміру надавати йому будь-яку
довіреність. За заявою ОСОБА_4
Дарницьким РУ ГУМВС України у м. Києві
порушено кримінальну справу по факту
підробки підпису для отримання
довіреності з метою незаконного
заволодіння та розпоряджання
транспортним засобом.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 23 січня 2012 року позов ОСОБА_4
задоволено та визнано недійсною
довіреність НОМЕР_4 від 31 липня 2010 року,
посвідчену приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 з моменту її посвідчення.

12 березня 2012 року представник ОСОБА_2 за
довіреністю - ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застування норм
матеріального права, просив суд його
скасувати та залишити позов ОСОБА_4 без
розгляду. В обґрунтування заявлених
вимог апелянт зазначив, що суд першої
інстанції невірно взяв до уваги
висновок науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України, оскільки зазначений
висновок виконано спеціалістом, якого
не попереджено про кримінальну
відповідальність. Також апелянт
вказав, що суд першої інстанції ухвалив
рішення на підставі пояснень позивача,
що не підтверджені належними і
допустимими доказами. Крім того
апелянт вважає, що суд першої інстанції
безпідставно не залучив його до участі
у справі, оскільки рішення може
вплинути на його права і обов'язки.

Рішенням колегії суддів Апеляційного
суду м. Києва від 06 липня 2012 року
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
задоволено частково, рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
23 січня 2012 року скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_4

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 жовтня 2012 року рішення
колегії суддів Апеляційного суду м.
Києва від 06 липня 2012 року скасовано та
передано справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримав та просив
суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 за довіреністю -
ОСОБА_7 апеляційну скаргу просив
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник Головного управління
юстиції у м. Києві за довіреністю -
Муквич А.О. не заперечував проти
задоволення апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 11 березня 2008 року на
підставі укладеного на товарній біржі
«УКРРЕСУРС» біржового договору (угоди)
ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_9 автомобіль
моделі LEXUS RX, 2005 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_5 ( том І а.с. 65).

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 12 березня 2008
року ОСОБА_4 є власником автомобіля
моделі LEXUS RX, 2005 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1 (том І а.с. 64).

За довіреністю серії НОМЕР_4 від 31 липня
2010 року, посвідченою приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
(реєстровий номер № 350) ОСОБА_4
уповноважив ОСОБА_6 керувати та
розпоряджатися належним йому
автомобілем марки «LEXUS», 2005 року
випуску ( том І а.с. 9).

01 листопада 2010 року постановою
дізнавача ВД Дарницького РУ ГУ МВС
України в м. Києві ХарчукВ.В.
встановлено, що невстановлена особа
підробивши підпис ОСОБА_4 отримала
довіреність на автомобіль марки «LEXUS»,
2005 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_1, заволоділа і
розпорядилась ним, у зв'язку з чим
порушено кримінальну справу № 02-19551 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.
358 КК України ( том І а.с. 10).

13 листопада 2010 року винесено постанову
про визнання ОСОБА_4 потерпілим по
кримінальній справі № 02-19551 ( том І а.с.
11).

Згідно з висновком спеціаліста сектору
технічних досліджень документів та
почерку відділу криміналістичних
досліджень НДЕКЦ при ГУМВС України в м.
Києві № 474/тдд від 29 жовтня 2010 року
підпис в графі «ПІДПИС» довіреності
серії НОМЕР_4 від 31 липня 2010 року
виконано не ОСОБА_4, а іншою особою (а.с.
73-76).

Наказом Головного управління юстиції у
м. Києві № 1579/02 від 23 листопада 2010 року
припинено діяльність приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, а
документи його нотаріального архіву
передані на зберігання до Київського
державного нотаріального архіву ( том І
а.с. 54).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції керувався ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215,
ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 245 ЦК України, ч. 1 ст. 52
Закону України «Про нотаріат» та
правильно виходив з того, що ОСОБА_4 до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
ніколи не звертався, під час
посвідчення довіреності присутній не
був, з ОСОБА_6 не знайомий та не мав
наміру видавати на його ім'я
довіреність.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції невірно взяв до уваги
висновок науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції, так як відповідно до
висновку експертів за результатами
проведення судової почеркознавчої
експертизи від 29 жовтня 2013 року підпис
від імені ОСОБА_4 в графі «ПІДПИС» в
довіреності серії НОМЕР_4, посвідченої
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрованої в реєстрі за № 350,
виконано не ОСОБА_4, а іншою особою. З
цих же мотивів колегія суддів виходить
відхиляючи посилання апелянта у
апеляційній скарзі на те, що позивачем
не надано належних і допустимих
доказів в обґрунтування своїх доводів.

Незалучення судом першої інстанції до
участі у справі ОСОБА_2, який на той
період часу був власником спірного
автомобіля не може бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції, оскільки не призвело до
неправильного вирішення справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
23 січня 2012 року є законним і
обґрунтованим. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
на законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції не
впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
за довіреністю - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 23 січня 2012 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді