ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа № 477/3386/13-ц
Провадження 2/477/1508/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року Жовтневий
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого у справі судді -
Глубоченка С.М.

при секретарі - Абрамюку В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Коларівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області

про визнання права власності в порядку
спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2013 року позивач звернувся
до суду з позовною заявою, в якій
просить суд визнати за ним в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами, що розташований
по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування позову вказував, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його матір
ОСОБА_2, яка при житті фактично прийняла
спадщину, яка відкрилась після смерті
її матері - ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. У встановленому
законом порядку позивач подав заяву
про прийняття спадщини після смерті
спадкодавця ОСОБА_2, однак у видачі
свідоцтва про право на спадщину
позивачу відмовлено, через відсутність
документів, що підтверджує фактичне
прийняття спадщини, яка відкрилась
після смерті ОСОБА_3

Позивач в судове засідання не з'явився,
надіслав заяву, про підтримання
позовної заяви, з підстав, викладених в
ній та розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач - Коларівська сільська рада
Жовтневого району Миколаївської
області в судове засідання свого
представника не направила, надіслала
суду заяву про розгляд справи за
відсутності їх представника, позов
визнали та не заперечували проти його
задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, що
об'єктивно підтверджується свідоцтвом
про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.6).

За життя, ОСОБА_3 склала заповіт, яким
належний їй житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
що розташований по АДРЕСА_1, заповіла
своїй дочці ОСОБА_2 (а.с.16).

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 від 12 жовтня 1949 року та
свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2
від 16 березня 1948 року ОСОБА_2 є дочкою
ОСОБА_3 (а.с.7, 71).

За спадкоємицею ОСОБА_3 зареєстровано
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
що розташований по АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав від 05 вересня 2012 року
№35393543 та Інформаційною довідкою з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно від 18 грудня 2013 року №14834217 (а.с.11,
100).

Згідно роз'яснень, що містяться в
пункті 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» у разі відкриття спадщини
до 01 січня 2004 року застосовується чинне
на той час законодавство.

Спадкові правовідносини після смерті
ОСОБА_3 виникли в 1999 році, а тому судом
при вирішені справи в цій частині
застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня
1963 року (далі - ЦК УРСР).

З огляду на частину 1 статті 525 ЦК УРСР
день смерті спадкодавця, є часом
відкриття спадщини.

Згідно приписів частини 1 статті 548 ЦК
УРСР для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР
спадкоємець визнається таким, що
прийняв спадщину, якщо вiн фактично
вступив в управлiння або володiння
спадковим майном та якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до абзацу 2 пункту 113
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Мін'юсту України
від 14 червня 1994 року № 18/5,
зареєстрованого в Мін'юсті України 07
липня 1994 року за № 152/361, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, доказом вступу в
управління чи володіння спадковим
майном може бути наявність у
спадкоємців ощадної книжки, іменних
цінних паперів, квитанцій про здані в
ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію
(технічного паспорта, реєстраційного
талону) на автотранспортний засіб чи
іншу самохідну машину або механізм,
державного акта на право приватної
власності на землю та інших документів,
виданих відповідними органами на ім'я
спадкодавця на майно, користування
яким можливе лише після належного
оформлення прав на нього.

Згідно довідки виконкому Коларівської
сільської ради Жовтневого району
Миколаївської області від 17 травня 2013
року №555, на момент смерті спадкодавця
ОСОБА_3, з нею ніхто не був
зареєстрований (а.с.91).

Згідно довідок виконкому
Коларівської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області від 05 червня 2013 року №615 та від
04 серпня 1999 року №201, ОСОБА_2 фактично
прийняла спадщину після смерті своєї
матері ОСОБА_3 за заповітом, оскільки
проводила поховання своєї матері та
після її смерті проводила ремонт
спадкового будинку, обробляла
присадибну земельну ділянку (а.с.92,93).

У відповідності до Інформаційної
довідки зі Спадкового реєстру
(спадкові справи та видані на їх
підставі свідоцтва про право на
спадщину ) від 06 грудня 2013 року №36001251,
виданої Жовтневою державною
нотаріальною конторою Миколаївської
області, спадкова справа після смерті
ОСОБА_3 не заводилась (а.с.30).

Виходячи з викладеного та аналізуючи
письмові докази по справі, суд
приходить до висновку, що в силу статей
548, 549 ЦК УРСР, ОСОБА_2, як спадкоємець за
заповітом, прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2 (а.с.5).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2,
що підтверджується повторним
свідоцтвом про народження від 14 січня
2010 року (а.с.14).

Згідно частини 2 статті 1220 ЦК України
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до вимог частини 1 статті 1261
ЦК України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

У відповідності до частини 1 статті 1268
ЦК України спадкоємець за законом чи
заповітом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Позивач 19 жовтня 2011 року подав
приватному нотаріусу миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
заяву про прийняття спадщини після
смерті матері ОСОБА_2 (а.с.33) та 11 квітня
2012 року отримав свідоцтва про право на
спадщину за законом на частину
спадкового майна (а.с.78,80).

Таким чином, в силу частини 1 статті 1261
та частини 1 статті 1269 ЦК України,
ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 першої
черги за законом та таким, що прийняв
спадщину після її смерті, в тому числі й
ту, на яку не отримав свідоцтво про
право на спадщину.

До складу спадщини, у відповідності до
статті 1218 ЦК України, входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На момент відкриття спадщини
спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності
належало, в тому числі й спірне
нерухоме майно, яке вона отримала
фактично в спадок після смерті матері
ОСОБА_3, що кореспондується з приписами
статей 8, 19, 41 Конституції України як
Основного Закону.

У видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на спірне нерухоме
майно позивачу відмовлено, що
об'єктивно підтверджується постановою
приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
від 02 серпня 2013 року (а.с.4).

Зі змісту вказаної вище відмови
вбачається, що у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на спірне
майно відмовлено через відсутність
документів, що підтверджує фактичне
прийняття спадщини, яка відкрилась
після смерті ОСОБА_3.

Таким чином, з огляду на викладене,
оцінивши в сукупності докази по справі,
суд вважає позов обґрунтованим і
підлягаючим задоволенню.

Судові витрати по справі віднести за
рахунок позивача, оскільки спір виник
не з вини відповідача.

Керуючись статтями 208-209, 212, 213, 214-215
ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
розташований по АДРЕСА_1, який
зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі
дублікату договору купівлі-продажу від
05 квітня 2012 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Жовтневий районний суд
Миколаївської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

(Повний текст рішення виготовлено і
підписано 27 грудня 2013 року).

СУДДЯ
С.М.ГЛУБОЧЕНКО