Справа № 121/7869/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2013 року
Ялтинський міський суд АР Крим

у складі: судді - Прищепа О.І., при
секретарі - Герман Т.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Ялти цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу та
просить суд розірвати шлюб укладений 09
листопада 1999 року між ними та
зареєстрованого у Турецькій
Республіці, район Газиоманпаша Службою
реєстрації шлюбів - Арнавуткою, актова
запис № 1999/220-215-103, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії
НОМЕР_3, реєстраційний номер свідоцтва
215.

Вимоги мотивовані тим, що сторони з 09
листопада 1999 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
двох неповнолітніх дочок: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. За
період шлюбу вони мешкали то в
Турецькій Республіці, громадянином
якої був відповідач, то в Україні,
громадянкою якої є позивач за адресою
її реєстрації. З літа 2012 року відносини
між сторонами погіршилися, постійно
стали виникати сварки між ними, що
негативно відображалося на дітях.
Рідко стали розмовляти один з одним,
повністю відсутнє взаєморозуміння
через різні погляди на становище
дружини та чоловіка в шлюбі та сім'ї, на
виховання дітей в сім'ї, в особливості
дівчаток, а також релігійних
розбіжностей, тому як відповідач -
мусульманин, а позивач - християнка. З
лютого 2013 року подружні відносини з
відповідачем повністю припинені, та
позивачка з дітьми проживає в м. Ялта
окремо від чоловіка. В даний час шлюб
носить суто формальний характер, його
збереження не можливе, тому як це
суперечить інтересам сторін, а також
інтересам їх дітей. Сторони на
примирення категорично не згодні,
спору відносно сумісного майна між
ними не має. Щодо проживання дітей
прийшли до згоди, що вони будуть
проживати з матір'ю тобто з позивачем.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про день та час розгляду
справи сповіщені завчасно та належним
чином, надали суду заяви про розгляд
справи за їх відсутності, позивач свої
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, а також просила залишити їй
після розірвання шлюбу прізвище -
ОСОБА_1. Відповідач визнав позов у в
повному обсязі та не заперечує проти
розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
справу розглянуто без проведення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Розглянувши матеріали цивільної
справи суд вважає, що позов ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Шлюб, відповідно до ч. 1 ст. 51
Конституції України, ґрунтується на
вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен
із подружжя має рівні права і обов'язки
у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб
припиняється у наслідку його
розірвання.

Суд ухвалює рішення про розірвання
шлюбу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 109 СК
України, якщо буде встановлено, що
заява про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі дружини та чоловіка та, що
після розірвання шлюбу не будуть
порушені їх особисті та майнові права,
а також права їх дітей.

Судом встановлено, що 09 листопада 1999
року між сторонами зареєстрований шлюб
у Турецькій Республіці, район
Газиоманпаша Службою реєстрації
шлюбів - Арнавуткою, актова запис №
1999/220-215-103, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії
НОМЕР_3, реєстраційний номер свідоцтва
215 (а.с.6-9).

Від сумісного шлюбу сторони мають
неповнолітніх доньок - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про
що свідчать копії свідоцтв про
народження (а.с.10,15).

Згідно з положеннями ст. 17 Міжнародного
договору - Угода між Україною та
Турецькою Республікою про правову
допомогу та співпрацю по цивільним
справам, підписаного 23 листопада 2000
року ратифікованого 05 липня 2001 року,
яке набрало чинності 02 травня 2004 року
(далі угода), якщо угода не встановлює
іншого, то суди за домовленістю сторін
мають юрисдикцію розглядати будь-які
спори по цивільним справам, де
відповідач має місце проживання. За
позовами до юридичних осіб суди за
домовленістю сторін компетентні, де
юридична особа орган управління або
представництво.

Статтею 23 угоди, по справам про
розірвання шлюбу та роздільного
мешкання подружжя, які мають однакове
громадянство на день звернення до суду,
компетентні органи домовлених сторін,
громадянами якої вони є, будуть
компетентними та будуть застосовувати
своє законодавство. У випадках, коли
один з подружжя є громадянином однієї
сторони, а другий - громадянином другої,
розгляд справи про розірвання шлюбу та
роздільному проживанні подружжя
визначається законодавством
договірної сторони, на території якої
вони мають сумісне місце проживання.
Якщо на момент подання заяви про
розірвання шлюбу та роздільному
проживанню один з подружжя є
громадянином договірної сторони, а
другий сторони та один з них мешкає на
території одної договірної сторони, та
компетентні установи обох сторін мають
юрисдикцію розглядати справу. В такому
випадку вони застосовують
законодавство своєї держави.

Таким чином, оскільки відповідач має
постійну реєстрацію в Україні за
адресою: АДРЕСА_1. Ялтинський міський
суд АР Крим є компетентним органом
розгляду позовної заяви позивача до
відповідача - громадянина Турецької
Республіки, про розірвання шлюбу із
застосуванням законодавства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд вважає, що, відповідно до вимог ст.
112 СК України, шлюб підлягає розірванню,
оскільки подальше життя подружжя та
збереження шлюбу буде суперечити
інтересам сторін, підстав для вживання
заходів до примирення подружжя не має.

Судом достовірно встановлено, що
відповідач мотиви позову визнав у
повному обсязі, що в свою чергу
підтверджує, що сторони сімейні
відносини не підтримують, спільного
бюджету не мають, сумісного
господарства не ведуть з лютого 2013
року. Шлюб існує формально, та його
збереження неможливе, що в свою чергу
не порушує їх особисті та майнові
права, а також права їх дітей, подальше
життя подружжя та збереження шлюбу
суперечить інтересам сторін, підстав
для вживання заходів до примирення
подружжя не має.

Крім того, у порядку розподілу судових
витрат з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати у виді судового збору в сумі
114,70 гривень.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 109,
112, Сімейного Кодексу України, ст. ст. 11,
15, 16 ЦК України, ст. ст. 3, 8, 10, 11, 57 - 61, 79, 88,
196, 197, 208 - 216 Цивільно-процесуального
Кодексу України, суд, cт.ст. 17, 23
Міжнародного договору Угода між
Україною та Турецькою Республікою про
правову допомогу та співпрацю по
цивільним справам, підписаного 23
листопада 2000 року ратифікованого 05
липня 2001 року, яке набрало чинності 02
травня 2004 року -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09 листопада 1999
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрованого у Турецькій
Республіці, район Газиоманпаша Службою
реєстрації шлюбів - Арнавуткою, актова
запис № 1999/220-215-103, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії
НОМЕР_3, реєстраційний номер свідоцтва
215 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити
відповідачці - ОСОБА_1 прізвище - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
паспорт серії НОМЕР_4) судові витрати по
справі у виді судового збору в сумі 114
(сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у порядку
та строк передбачені ст.ст. 294-296 ЦПК
України.

Суддя -