АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 685/671/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2236/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2013 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Харчука В.М.,

суддів - Спірідонової Т.В.,
Переверзєвої Н.І.,

при секретарі - Чебан О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Теофіпольського районного суду
Хмельницької області від 10 вересня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості та
звернення стягнення на іпотечне майно,

встановила:

В травні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом та просив стягнути з
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» заборгованість за кредитним
договором №014/2297/82/556 від 07.06.2007 року у
сумі 33607грн.55коп., а саме: 10059грн.09коп. -
заборгованість за кредитом; 5993грн.65коп.
- заборгованість за відсотками;
17554грн.81коп. - пеня за прострочення
сплати кредиту та відсотків; в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №014/2297/82/556 від 07.06.2007 року у
сумі 33607грн.55коп. звернути стягнення на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке належить
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого Теофіпольською державною
нотаріальною конторою 07.05.2007 р. за №1490,
стягнути судові витрати. В
обґрунтування своїх позовних вимог
вказав, що 07.06.2007 року між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №014/2297/82/556,
відповідно до умов якого кредитор
надав позичальнику кредит у розмірі
30000грн. з терміном повернення коштів до
06.06.2017 року зі сплатою 18% річних за
користування кредитними коштами. З
метою забезпечення виконання
зобов'язань по вказаному кредитному
договору 07.06.2007 року між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 був
укладений договір поруки №014/2297/82/556,
згідно якого ОСОБА_4 поручився перед
позивачем за належне

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції -
Самойлович А.П.

Доповідач - Спірідонова Т.В.

Категорія 27

виконання ОСОБА_1 взятих на себе
зобов'язань, що виникають з кредитного
договору від 07.06.2007 року. Також, з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 07.06.2007 року між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1,
ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки
№014/2297/82/556. Предметом договору іпотеки
є домоволодіння АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого Теофіпольською державною
нотаріальною конторою 07.05.2007 р. за № 1490.
У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_1 умов кредитного договору від
07.06.2007 року станом на 03.04.2013 року
заборгованість за кредитом становить
33607грн.55коп.

Рішенням Теофіпольського районного
суду Хмельницької області від 10
вересня 2013 року позов задоволено
частково та стягнуто з ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№ 014/2297/82/556 від 07.06.2007 року в сумі
33607грн.55коп., яка складається із
заборгованості за кредитом в сумі
10059грн.09коп., заборгованості за
відсотками в сумі 5993грн.65коп., пені за
прострочення сплати кредиту та
відсотків в сумі 17554грн.81коп.; в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором №014/2297/82/556 від
07.06.2007 року на суму 33607грн.55коп., яка
складається із заборгованості за
кредитом в сумі 10059грн.09коп.,
заборгованості за відсотками в сумі
5993грн.65коп., пені за прострочення
сплати кредиту та відсотків в сумі
17554грн.81коп., звернуто стягнення на
предмет іпотеки - домоволодіння за
АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
Теофіпольською державною нотаріальною
конторою 07.05.2007 р. за р. № 1490 в
реєстровій книзі № 3 за р.№ 290 (опис
об'єкта: житловий будинок цегляний, що
позначений літерою «А1», льох камінний -
«Б», хлів цегляний - «В», хлів цегляний -
«Г»), реєстраційний номер 18583276, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, встановивши початкову ціну за
згодою іпотекодавців та
іпотекодержателя, а якщо вони не
досягли згоди, - на підставі оцінки,
проведеної відповідно до
законодавства про оцінку майна і
майнових прав та професійну оціночну
діяльність. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того,
що у зв'язку з невиконанням
відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань
за кредитним договором утворилась
заборгованість в сумі 33607грн.55коп., а
тому банк має право стягнути
заборгованість з поручителя ОСОБА_4 та
відповідно до ст.33 Закону України «Про
іпотеку» в рахунок погашення
заборгованості звернути стягнення на
майно, яке передане в іпотеку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права. Апелянт
зазначає, що в порушення ч.1 ст.39 Закону
України «Про іпотеку» в рішенні суду не
визначено початкову ціну предмету
іпотеки для його подальшої реалізації.
Не звернуто судом увагу на те, що пеня
нарахована за період більш ніж один
рік, тобто без урахування строку
позовної давності. Також судом не
враховано, що розмір штрафних санкцій
перевищує розмір збитків.

Апелянт ОСОБА_1 повідомлена належним
чином про час і місце слухання справи, у
судове засідання не з'явилася, подала
заяву про слухання справи у її
відсутності.

Представник позивача ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та відповідач ОСОБА_4
повідомлені належним чином про час і
місце слухання справи, у судове
засідання не з'явилися, подали заяву
про слухання справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 повідомлена
належним чином про час і місце слухання
справи, у судове засідання не з'явилася,
причини неявки не повідомила.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Разом з тим, зазначеним вимогам закону
оскаржуване рішення не відповідає.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

У зв'язку з невідповідністю висновків
суду обставинам справи та порушенням
судом норм матеріального права
оскаржуване рішення підлягає зміні в
частині визначення початкової ціни
предмета іпотеки.

Судом встановлено, що 07 червня 2007 року
між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір
№014/2297/82/556, відповідно до умов якого
відповідачу було надано кредит у
вигляді невідновлювальної кредитної
лінії в сумі 30000грн. на строк до 6 червня
2017 року зі сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 18%
річних.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно із ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобовязання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 10.1 кредитного договору
№014/2297/82/556 від 07.06.2007р. передбачено, що
за порушення строків повернення
кредитної заборгованості, процентів за
користування кредитом та комісій,
передбачених положеннями цього
договору, позичальник сплачує
кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення, починаючи з наступного
дня після закінчення строку виконання
зобов'язань, зазначеного в цьому
договорі.

Свої зобов'язання відповідач ОСОБА_1 по
кредитному договору №014/2297/82/556 від
07.06.2007р. своєчасно не виконувала: не
вносила платежі на погашення кредиту,
не сплачувала нараховані відсотки за
користування кредитом.

Станом на 03.04.2013р. заборгованість за
кредитним договором становить
33607грн.55коп., яка складається із
заборгованості за кредитом в сумі
10059грн.09коп., заборгованості за
відсотками в сумі 5993грн.65коп., пені за
прострочення сплати кредиту та
відсотків в сумі 17554грн.81коп., що
підтверджується розрахунком
заборгованості.

Доводи ОСОБА_1 щодо спливу строку
позовної давності для вимоги про
стягнення пені та зменшення розміру
пені не заслуговують на увагу, виходячи
з наступного.

Згідно зі ст.256, ч.4 ст.267 ЦК України
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Відповідності до ст.257, ч.1 і ч.2 п.1 ст.258
ЦК України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 259 ЦК України
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Пунктом 12.4 кредитного договору
№014/2297/82/556 від 07.06.2007р. сторони
визначили, що до всіх правовідносин,
пов'язаних з укладанням та виконанням
цього договору застосовується
загальний строк позовної давності
тривалістю у три роки.

Таким чином, сторони збільшили
встановлену законом позовну давність
та в межах цього строку ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» нараховано пеню. Підстав
для зменшення розміру пені суд не
вбачає.

З метою забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за
кредитним договором №014/2297/82/556 від
07.06.2007р. було укладено договір поруки
№014/2297/82/556 від 07.06.2007р. між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4,
відповідно до якого поручитель ОСОБА_4
бере на себе зобов'язання перед банком
відповідати по борговим зобов'язанням
ОСОБА_1, які виникають з кредитного
договору №014/2297/82/556 від 07.06.2007р.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

7 червня 2007 року між ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» (іпотекодержатель) та
ОСОБА_1, ОСОБА_5 (іпотекодавці) укладено
договір іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Теофіпольського районного
нотаріального округу Хмельницької
області ОСОБА_6 Вказаним договором
забезпечувалися вимоги
іпотекодержателя, які випливають з
кредитного договору №014/2297/82/556 від
07.06.2007р., укладеного між
іпотекодержателем та ОСОБА_1 (п.1.1
договору іпотеки).

Відповідно до п.1.1, 1.4 договору іпотеки
від 07.06.2007р. предметом договору іпотеки
є нерухоме майно: домоволодіння за
АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
Теофіпольською державною нотаріальною
конторою 07.05.2007 р. за р. №1490 в реєстровій
книзі №3 за р. № 290 (опис об'єкта:
житловий будинок цегляний, що
позначений літерою «А1», льох камінний -
«Б», хлів цегляний - «В», хлів цегляний -
«Г»), реєстраційний номер 18583276.
Заставна вартість предмета іпотеки
визначається сторонами в сумі 45047грн.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідно
до ст.35 Закону України «Про іпотеку»
21.01.2013р. направив відповідачам ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 письмову вимогу про
необхідність погашення заборгованості
по кредитному договору та про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в разі невиконання такої вимоги. Однак,
вказана вимога щодо усунення порушення
виконана не була.

Оцінивши в сукупності надані докази,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала
грошового зобов'язання за кредитним
договором, а тому ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» вправі задовольнити свої вимоги
шляхом стягнення заборгованості з
поручителя ОСОБА_4 та звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Проте при визначенні початкової
вартості предмета іпотеки суд
припустився помилки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» в разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Крім того, відповідно до п. 42 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» резолютивна частина
рішення суду в разі задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки має відповідати вимогам як
статті 39 Закону України «Про іпотеку»,
так і положенням пункту 4 частини
першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/ незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Відповідно до п.6.5.3 зазначеного
договору іпотеки від 07.06.2007р. початкова
ціна предмета іпотеки на прилюдних
торгах встановлюється за рішенням суду
або за згодою між іпотекодавцями та
іпотекодержателем, а якщо така згода не
досягнута - спеціалізованою
організацією, що проводить прилюдні
торги на підставі оцінки предмета
іпотеки. В ході розгляду справи у суді
сторони не досягли згоди щодо
початкової ціни предмета іпотеки, а
тому при визначенні судом початкової
ціни предмета іпотеки слід було
зазначити, що початкова ціна
встановлюється на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
визначення початкової ціни предмета
іпотеки.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Теофіпольського районного
суду Хмельницької області від 10
вересня 2013 року змінити в частині
визначення початкової ціни предмета
іпотеки.

Абзац третій резолютивної частини
рішення Теофіпольського районного
суду Хмельницької області від 10
вересня 2013 року викласти в такій
редакції: «В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором №014/2297/82/556 від 07.06.2007 року,
укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_1, у сумі 33607грн.55коп.,
яка складається із заборгованості за
кредитом у сумі 10059грн.09коп.,
заборгованості за відсотками у сумі
5993грн.65коп., пені за прострочення
сплати кредиту та відсотків у сумі
17554грн.81коп., звернути стягнення на
предмет іпотеки - домоволодіння за
АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
Теофіпольською державною нотаріальною
конторою 07.05.2007 р. за р. № 1490 в
реєстровій книзі № 3 за р.№ 290 (опис
об'єкта: житловий будинок цегляний, що
позначений літерою «А1», льох камінний -
«Б», хлів цегляний - «В», хлів цегляний -
«Г»), реєстраційний номер 18583276, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, встановивши початкову ціну
реалізації предмета іпотеки на рівні,
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
незалежним експертом на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів після набрання ним законної сили
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/
Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

суддя апеляційного суду
Т.В.Спірідонова