Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі

головуючого Ступак О.В.,

суддів: Амеліна
В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Олійник А.С.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті
особи: комунальне підприємство житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
Індустріального району м.
Дніпропетровська, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
товарна біржа «Біржа нерухомості
«Центральна», орган опіки та
піклування Індустріального району, про
усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом виселення без надання
іншого жилого приміщення, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, зняття
з реєстрації, за касаційною скаргою
ОСОБА_11 на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
12 травня 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 20
травня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2002 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з вищевказаним позовом та,
уточнивши позовні вимоги, просила
усунути перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з
неї ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
без надання їм іншого жилого
приміщення та визнати ОСОБА_12 такою, що
втратила право користування вказаною
квартирою, із зняттям її з реєстрації. В
обґрунтування вимог позивач зазначала
про те, що на підставі ордеру №
012532 від 05 травня 1993 року їй та її батьку
- ОСОБА_13 була надана трикімнатна
квартира АДРЕСА_1. У грудні 1997 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_13 вирішили здійснити
обмін вказаної квартири на дві
однокімнатні квартири та уклали з
товарною біржею «Біржа нерухомості
«Центральна» договір, за умовами якого
товарна біржа зобов'язалась у строк до
01 лютого 1998 року придбати за кошти
позивача дві однокімнатні квартири, а
позивач та її батько зобов'язались
відчужити надану їм квартиру сім'ї
ОСОБА_6. Зі своєї сторони позивач та її
батько частково виконали умови
договору, звільнили спірну квартиру,
після чого в квартиру вселилась сім'я
відповідачів. Однак товарна біржа не
виконала свої зобов'язання та не
знайшла позивачу дві однокімнатні
квартири для придбання. Позивач не має
можливості вселитись у належну їй
квартиру, оскільки в ній проживають
відповідачі.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 12 травня 2011
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 травня 2013 року, позов
задоволено. Усунуто перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення з неї ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 без надання їм іншого жилого
приміщення. Визнано ОСОБА_12 такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1, із зняттям її з реєстрації.

У касаційній скарзі ОСОБА_11 просить
скасувати зазначені рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду і ухвалити нове
рішення про відмову у позові,
посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з яким
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що спірна квартира знаходиться в
користуванні позивача на підставі
ордера, відповідачі ОСОБА_6 не є членами
сім'ї наймача та вселились у спірну
квартиру за згодою наймача тимчасово,
тому підлягають виселенню. Крім того,
відповідачка ОСОБА_12 понад шість
місяців не проживає у спірній квартирі
без поважних причин, тому підлягає
визнанню такою, що втратила право
користування житлом, та зняттю з
реєстрації.

Такі висновки судів є обґрунтовані та
відповідають обставинам справи,
оскільки суди дійшли їх з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Судами встановлено, що на підставі
обмінного ордера № 012532 від 05 травня 1993
року бюро з обміну жилої площі
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів батьку ОСОБА_3 -
ОСОБА_13 була надана трикімнатна
квартира АДРЕСА_1 на сім'ю з п'яти осіб.

У квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані
наймач ОСОБА_13, його дружина ОСОБА_14,
доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_15, онука ОСОБА_12

У ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_14

У грудні 1997 року ОСОБА_3 та ОСОБА_13
уклали з товарною біржею «Біржа
нерухомості «Центральна» договір, за
умовами якого товарна біржа
зобов'язалась у строк до 01 лютого 1998
року придбати за кошти позивача дві
однокімнатні квартири, а позивач та її
батько зобов'язались відчужити спірну
квартиру сім'ї ОСОБА_6.

ОСОБА_3 та ОСОБА_13 частково виконали
умови договору, звільнили спірну
квартиру, після чого в квартиру
вселилась ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_6

Товарна біржа «Біржа нерухомості
«Центральна» умови договору не
виконала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_13

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_15

ОСОБА_3 позбавлена можливості
вселитись у спірну квартиру, оскільки в
ній проживають відповідачі.

Відповідно до ст. 98 ЖК України наймач
жилого приміщення та члени його сім'ї,
які проживають разом з ним, можуть за
взаємною згодою дозволити тимчасове
проживання в жилому приміщенні, що є в
їх користуванні, інших осіб без
стягнення плати за користування
приміщенням (тимчасових жильців), в
тому числі опікуна чи піклувальника,
який не є членом сім'ї наймача.

Тимчасові жильці на вимогу наймача або
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, зобов'язані негайно звільнити
приміщення, а в разі відмовлення -
підлягають виселенню в судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення (ч. 3 ст. 98 ЖК України).

Крім того, судами встановлено, що
відповідачка ОСОБА_12 з 1999 року не
проживає у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985
року № 2 «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК України), необхідно з'ясовувати
причини відсутності відповідача понад
встановлені строки.

Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами норм матеріального та
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків суду та не
дають підстав для скасування
оскаржуваних рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_11 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 травня
2011 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 травня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.В. Ступак

Судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

А.С. Олійник