Справа №760/1074/13 № апеляційного
суді першої інстанції: Демидовська
А.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2013 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
Авраменко І.В.

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача -
ОСОБА_5

представника відповідача -
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Солом»янського районного
суду м.Києва від 21 січня 2013 року у
справі за позовом Кредитної спілки «КС
«Володар» до ОСОБА_4, ОСОБА_7, Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Траекторія» про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
стягнення заборгованості, яка виникла
внаслідок невиконання відповідачами
своїх зобов'язань.

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 21 січня 2013 року
задоволені позовні вимоги Кредитної
спілки «КС «Володар» та стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ТОВ
«Траекторія» заборгованість за
кредитним договором в сумі 110073 грн.35
коп.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
позові про стягнення заборгованості
відмовити повністю, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Крім того, просив скасувати виконавчий
лист. Виданий на підставі
оскаржуваного ним рішення.

Представник товариства з обмеженою
відповідальністю «Траекторія» в
судове засідання не з»явився, про день
та час розгляду справи повідомлений
належним чином.

В судовому засіданні ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали і
просили її задовольнити.

Представник Кредитної спілки «КС
«Володар» проти апеляційної скарги
заперечувала і просила рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 1
червня 2011 року між Кредитною спілкою
«КС «Володар» та ОСОБА_4 укладений
кредитний договір № 3315-ДЗ, згідно з
умовами якого кредитна спілка надала
відповідачу грошові кошти в сумі 40000
грн. зі сплатою процентів за його
користування в розмірі 48 % річних
строком до 1 червня 2013 року. Відповідач
ОСОБА_4 в свою чергу зобов'язався
повернути грошові кошти у повному
обсязі, сплатити проценти за
користування ними у строк та на умовах
визначених договором.

У забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором 1
червня 2011 року між Кредитною спілкою
«КС «Володар» та ОСОБА_7 укладений
договір поруки, згідно з умовами якого
поручитель несе відповідальність
перед кредитором як солідарний боржник
в однаковому обсязі.

Крім того, 1 червня 2011 року між
Кредитною спілкою «КС «Володар», ТОВ
«Траекторія» та ОСОБА_4 укладений
договір поруки, за яким ТОВ
«Траекторія» також поручалося за
виконання зобов'язань позичальника.

Сторонами не заперечувалось, що
позивач свої зобов'язання виконав,
надавши у користування позичальника
грошові кошти в сумі 40000 грн.

За умовами кредитного договору ОСОБА_4
зобов'язувався щомісячно сплачувати
кошти в рахунок погашення кредиту
згідно з графіком повернення, що є
додатком № 1 до договору, а також
сплачувати відсотки не пізніше 15 числа
місяця, наступного за місяцем, в якому
нараховані відсотки. Нарахування
відсотків за використання кредиту
здійснюється за фактичну кількість
днів використання його позичальником
один разі на місяць, в останній день
місяця.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання мають виконуватись
належним чином у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

В порушення взятих на себе зобов'язань
за кредитним договором позичальник
грошові кошти в рахунок погашення
заборгованості по кредиту сплачував
не в повному обсязі та несвоєчасно, в
результаті чого станом на 9 жовтня 2012
року утворилась заборгованість за
кредитним договором в сумі 110073 грн.35
коп., яка складається з 33826 грн.50 коп. -
заборгованості по сплаті основної суми
кредиту; 60448 грн.81 коп.- заборгованості
по сплаті відсотків, 1440 грн. 65 коп.- пеня,
15 % ТОВ «ВВС» - 14357 грн.39 коп.

Фактично суму заборгованості по сплаті
основної суми кредиту ОСОБА_4 не
оспорює.

Заперечуючи проти нарахованої суми
заборгованості, апелянт посилається на
те, що загальна сума заборгованості
значно вища ніж сума отриманого
кредиту, збільшення суми
заборгованості мало місце через не
повідомлення його як позичальника про
порушення умов договору, оскільки
фактично грошовими коштами
користувалася ОСОБА_7, яка і мала
сплачувати кредит. Крім того, вважає,
що рішення позивача щодо збільшення
відсоткової ставки з 48 % до 240 % в
односторонньому порядку є
неправомірним.

Проте такі посилання ОСОБА_4 колегія
суддів вважає необґрунтованими з
огляду на наступне.

Згідно пп2 ч.2 ст.21 Закону України «Про
кредитні спілки» кредитна спілка має
самостійно встановлювати розмір плати
(проценти) за користування кредитом,
наданим кредитною спілкою.

В кредитному договорі сторонами було
погоджено розмір відсоткової ставки за
користування кредитом: 48 % за кредит з
нормальним режимом сплати, і 240 % річних
за кредит з підвищеним ризиком.

Згідно з положеннями п.5.3 Договору за
будь-яких умов, у випадку порушення
позичальником вимог п.2.5 договору з
наступного дня цей кредит
визнаватиметься кредитом з підвищеним
ризиком. Протягом строку визнання
кредиту кредитом з підвищеним ризиком
процентна ставка за цим кредитом
встановлюється у розмірі 240% річних від
суми залишку кредиту за кожен день
користування кредитом.

Як убачається з матеріалів справи,
позичальник припинив виконувати взяті
на себе зобов'язання з січня 2012 року
(а.с.41) і ця обставина в апеляційній
скарзі не заперечується.

Оскільки за умовами договору
позичальник мав вносити платежі по
поверненню кредиту і сплаті відсотків
за користування кредитом не пізніше 15
числа місяця, наступного за місяцем, в
якому нараховані відсотки, чого в
січні 2012 року не зробив, кредитор
застосував процентну ставку за цим
кредитом в розмірі 240 %.

Таким чином, підвищення позивачем
відсоткової ставки за кредитом є
наслідком порушення позичальником
зобов'язання, можливість настання
якого залежить лише від добросовісної
поведінки позичальника при виконання
взятих на себе за кредитним договором
зобов'язань.

Посилання ОСОБА_4 та його представників
на ту обставину, що кредит мала
повертати ОСОБА_7 (мати апелянта), не
повідомлення його про наявну
заборгованість, що як наслідок потягло
збільшення суми заборгованості,
правового значення для вирішення цієї
справи не мають, оскільки за умовами
кредитного договору зобов'язання по
поверненню кредитних коштів, сплати
відсотків за користування ними, а також
можливих штрафних санкцій несе
позичальник, яким виступає ОСОБА_4

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, які містяться в п.28 Постанови від
30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», при
вирішенні питання щодо правомірності
підвищення банком чи іншою фінансовою
установою процентної ставки суди також
повинні розрізняти умови кредитного
договору, які встановлюють
односторонню зміну умов договору, від
умов договору, що встановлюють
погоджену сторонами процедуру зміни
договору шляхом прийняття
позичальником пропозиції кредитора
про зміну умов договору відповідно до
вимог статей 641-642 ЦК або в порядку
визначеному частиною шостою статті 1056-1
ЦК. Наприклад, не є односторонньою
зміною умов договору та не суперечить
статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої
процентної ставки залежно від зміни
обставин кредитного ризику, якщо в
кредитному договорі визначено
обставини, за якими застосовується
інша фіксована процентна ставка та її
розмір.

В договорі сторони передбачили порядок
нарахування відсотків за користування
кредитними коштами, а також обумовили
обставини, за яких відсоткова ставка
збільшується, а тому колегія суддів
відхиляє доводи апеляційної скарги в
частині неправомірності дій банку щодо
підвищення відсоткової ставки в
односторонньому порядку.

Посилання на безпідставне нарахування
вартості послуг ТОВ «ВВС» також не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
за умовами договору (п.3.2.4) кредитодавцю
належить право у випадку порушення
позичальником своїх зобов'язань
звернутися до ТОВ «Внутрішня виконавча
служба», які надають послуги щодо
забезпечення виконання боржником
своїх грошових зобов'язань, вартість
послуг яких становить 15 % від суми
заборгованості.

Апелянт в судовому засіданні не
заперечував правильність нарахування
суму за послуги ТОВ «ВВС».

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
впливають на їх правильність, а тому
підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду підтверджені належними,
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав правильну оцінку
відповідно до норм ЦПК України та є
такими, що відповідають нормам
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316,
317, 324, 325 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Солом'янського
районного суду м.Києва від 21 січня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: