Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-797/3026/13р.
інстанції Батурін А.С.
Доповідач у апеляційній
інстанції Лівінський С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року колегія судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
міста Севастополя в складі:

головуючого - Лівінського С.В.,

суддів - Зотова В.С., Козуб
О.В.,

при секретарі - Малаховій Н.В.

за участю - представника
третьої особи

Перекрестова Ф.Б.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі
апеляційну скаргу прокурора
Балаклавського району м. Севастополя
на рішення Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 13 січня 2012 року
по цивільній справі за позовом
прокурора Балаклавського району м.
Севастополя в інтересах держави в
особі Севастопольської міської Ради
(далі СМР) до ОСОБА_4, третя особа
Обслуговуючий кооператив
«Житлове-будівельне товариство
індивідуальних забудовників
«Херсонес-21» про визнання недійсним
державного акту, витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року прокурор
Балаклавського району м. Севастополя в
інтересах держави в особі
Севастопольської міської Ради
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в
якому просив визнати недійсним
державний акт серії ЯИ № 069436 на право
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га, розташовану у АДРЕСА_1 виданий
відповідачу Головним управлінням
Держкомзему у м. Севастополі 06 квітня
2010р., зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №66,
кадастровий номер :02:004:0106,
витребувати на користь держави в
особі СМР з незаконного володіння
відповідача вищезазначену земельну
ділянку та стягнути з останнього
державне мито у розмірі 1700 грн.

Вимоги позову мотивовані тим, що
Розпорядженням Голови
Севастопольської міської державної
адміністрації(далі СМДА) № 1026-р від 06
квітня 2010 р. затверджено проект
землеустрою ОК "Житлово-будівельне
товариство індивідуальних
забудовників „Херсонес-21" по відводу
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування кварталу
індивідуальних житлових будинків та
господарських будівель у районі
АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного Розпорядження
06 квітня 2010р. відповідачу був виданий
спірний державний акт.

Зазначає, що вищезгадане Розпорядження
було скасовано Розпорядженням Голови
СМДА № 1801-р від 13 вересня 2010р. на
підставі протесту прокурору м.
Севастополя.

Вказує також, що відповідач до
Севастопольської міської Ради, у
встановленому земельним
законодавством України порядку, із
заявами про передачу земельної ділянки
у власність, про надання згоди на
розробку проекту відведення на
земельну ділянку не звертався,
проектно-технічну документацію не
розробляв та на розгляд
Севастопольської міської Ради не
надавав, рішень щодо передачі у
власність відповідачу спірної
земельної ділянки не приймалося, у
зв'язку з чим вона вибула з державної
власності всупереч діючого земельного
законодавства та волі держави в особі
уповноваженого на те органу, а саме:
СМР, що є підставою про витребування її
з чужого незаконного володіння.

Рішенням Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 13 січня 2012 року у
задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
прокурор Балаклавського району м.
Севастополя подав апеляційну скаргу, в
якій ставить питання про скасування
рішення, як ухваленого з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та просить ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Таким вимогам закону ухвалене у справі
рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, поряд з іншим,
виходив з того, що порушень з боку
відповідача при отриманні
оскаржуваного державного акту не
встановлено, а прокурором не надано
доказів надання Севастопольській
міській Раді повноважень щодо
розпорядження спірною земельною
ділянкою.

Проте, з такими висновками місцевого
суду колегія суддів погодитися не може
за наступного.

Порядок набуття громадянином права
власності на земельну ділянку
визначений статтею 118 Земельного
кодексу України, згідно з якою
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.
Уповноважена установа розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін. Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з вимогами абз. 1 п. 12 р. Х
„Перехідних положень" ЗК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) до розмежування
земель державної та комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями (крім земель,
переданих у приватну власність та
земель, зазначених в абзаці другому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно змісту ст. 155 ЗК України разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Згідно ст. ст. 173, 174 ЗК України межа
району, села, селища, міста, району у
місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.
Рішення про встановлення і зміну меж
районів і міст приймається Верховною
Радою України за поданням Верховної
Ради АРК, обласних, Київської чи
Севастопольської міських рад. Рішення
про встановлення і зміну меж районів у
містах приймається міською радою за
поданням відповідних районних у містах
рад.

Судом першої інстанції встановлено, що
13 січня 2010 року Севастопольською
міською державною адміністрацією було
видано розпорядження № 55-р "Про надання
Обслуговуючому кооперативу
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників
«Херсонес-21» дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 3,5 га для
будівництва і обслуговування кварталу
комплексної забудови (індивідуальної
житлової) по АДРЕСА_1 та згоди на
передавання у приватну власність
громадянам - членам обслуговуючого
кооперативу «Житлово-будівельне
товариство індивідуальних
забудовників «Херсонес-21» земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків" ( а.
с. 26).

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від 06
квітня 2010 року № 1026-р "Про затвердження
комплексного проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
загальною площею 3,5 га з встановленням
меж в натурі (на місцевості) для
будівництва і обслуговування кварталу
комплексної забудови (індивідуальної
житлової) Обслуговуючому кооперативу
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників
«Херсонес-21» та про передачу у
власність членам цієї організації
земельних ділянок, розташованих по
АДРЕСА_1 було затверджено комплексний
проект землеустрою та технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності кожного з 31 громадян -
членів організації, відповідно списку
на земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель (присадибна
ділянка)та у власність членам
організації були передані земельні
ділянки в межах безоплатної
приватизації по 0,1 га., відповідно
додатку ( а. с. 27 ).

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 069436, виданого 06 квітня 2010 року СМФ ДП
«Центр Державного земельного
кадастру», ОСОБА_4 є власником
земельної ділянки, кадастровий №
:02:004:0106 з цільовим призначенням
для індивідуального дачного
будівництва, площею 0,1000 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Державний акт зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 44, з
зазначенням підстави видачі -
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації № 1026-р
від 06 квітня 2010 року ( а. с. 3).

Указом Президії Верховної Ради
Української РСР від 13 листопада 1975 року
№ 361 "Про встановлення нових районів у
деяких містах Української РСР" в м.
Севастополі створено Гагарінський
район. Рішенням виконавчого комітету
Севастопольської міської ради
депутатів трудящих від 08 лютого 1977 року
№ 3/93 "Про межі районів м. Севастополя"
затверджено межі Балаклавського,
Гагарінського та Нахімовського
районів.

Згідно технічної документації з
землеустрою по встановленню меж
земельної ділянки відповідача, рішення
Севастопольської міської ради №
4114 від 13 грудня 2005 року „Про
затвердження Генерального плану міста
Севастополя до 2025 року" земельна
ділянка знаходиться в Гагарінському
районі м. Севастополя.

Таким чином, оскільки земельна ділянка
знаходиться в межах населеного пункту -
Гагарінського району м. Севастополя,
повноваження щодо розпорядження цими
землями до розмежування земель
державної та комунальної власності
здійснюються Севастопольською міською
Радою в силу п.12 Перехідних положень
Земельного кодексу України, що діяв на
момент видачі оскаржуваного акту.

Відсутність у Севастопольської
міської Ради державного акту на право
комунальної власності на земельну
ділянку, а також рішення про
встановлення меж м. Севастополя в
даному випадку не свідчить про
наявність у Севастопольської міської
державної адміністрації повноважень
щодо розпорядження вказаною земельною
ділянкою, оскільки відповідно до п. 34 ч.
1 ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування» виключно до
компетенції міських рад належить
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 9 ЗК України до повноважень
Севастопольської міської Ради у галузі
земельних відносин на їх території
належить розпорядження землями
територіальної громади міста, передача
земельних ділянок у власність
громадян.

Землі державної та комунальної
власності на території
адміністративно-територіальної
одиниці міста Севастополь на даний час
не розмежовано.

Тому, висновок суду першої інстанції
про відсутність повноважень
Севастопольської міської Ради на
розпорядження спірною земельною
ділянкою не ґрунтується на вимогах
Земельного кодексу України.

Щодо Севастопольської міської
державної адміністрації, то вона не
мала законних повноважень
розпорядження земельними ділянками у
м. Севастополі, у тому числі шляхом
прийняття розпоряджень головою
адміністрації.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд також не
звернув увагу на те, що відповідачем не
доведено його звернення з особистою
заявою до органів влади, відповідно до
ст. 118 ЗК України, про надання йому у
власність спірної земельної ділянки.

Наявні ж в матеріалах справи документи,
а саме: висновки постійно діючої в м.
Севастополі комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
по землеустрою від 12 січня 2010 року ( а. с.
29), висновок державної експертизи
землевпорядної документації від 29
березня 2010 року № 1489-1/10 ( а. с. 28)
стосуються проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки з
встановленням меж на місцевості для
будівництва та обслуговування
кварталу комплексної забудови
(індивідуальної житлової) по АДРЕСА_1,
за заявою обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників
«Херсонес-21», а не відповідача, що не
відповідає діючому земельному
законодавству України, яким
регулюється надання у власність
громадянам земельних ділянок.

При цьому, Севастопольська міська Рада,
як компетентний орган, розпоряджень
про надання дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
кварталу комплексної забудови
(індивідуальної житлової) по АДРЕСА_1,
та про передачу у приватну власність
громадянам - членам обслуговуючого
кооперативу «Житлово-будівельне
товариство індивідуальних
забудовників «Херсонес-21» земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування кварталу комплексної
забудови (індивідуальної житлової) не
приймала.

Аналіз наведених норм дає колегії
суддів підстави для висновку про те, що
набуття відповідачем ОСОБА_4 права
власності на земельну ділянку не
відповідає приписам ст. ст. 116, 118
Земельного кодексу України і державний
акт на право власності на земельну
ділянку був виданий відповідачу
органом, який не мав на це законних
повноважень, а тому має бути визнаний
недійсним.

Аналогічна правова позиція міститься в
постановах Верховного Суду України від
06 лютого 2013 року у справі № 6-169 цс12 та
від 22 травня 2013 року у справі № 6-33цс13.

Оскільки земельна ділянка вибула з
власності держави без відповідної
правової підстави, обґрунтованими
колегія суддів вважає також вимоги
позивача щодо витребування земельної
ділянки з незаконного володіння
відповідача.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод є попередження
свавільного захоплення власності,
конфіскації, експропріації та інших
порушень безперешкодного користування
своїм майном. При цьому, в своїх
рішеннях Європейський суд з прав
людини постійно вказує на необхідність
дотримання справедливої рівноваги між
інтересами суспільства та
необхідністю дотримання
фундаментальних прав окремої людини
(наприклад, рішення у справі „Спорронг
і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня
1982 р., „Новосельський проти України"
від 11 березня 2003 року, „Федоренко проти
України" від 01 червня 2006 року).

Необхідність забезпечення такої
рівноваги відображено у змісті статті
1. Зокрема, необхідно, щоб була
дотримана обґрунтована пропорційність
між застосованими заходами та
переслідуваною метою, якої намагаються
досягти шляхом позбавлення особи її
власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено
її власності лише в інтересах
суспільства, на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права, а при вирішенні
питання про можливість позбавлення
особи власності мусить бути дотримано
справедливої рівноваги між інтересами
суспільства та правами власника
(постанова Верховного Суду України у
справі № 6-92 цс13).

Крім того, задовольняючи позовні
вимоги прокурора та вирішуючи питання
про справедливу рівновагу між
інтересами суспільства і конкретно
особи, колегія суддів, виходить з
рішення Європейського суду з прав
людини у справі «Трегубенко проти
України» від 02 листопада 2004 року, в
якому категорично стверджено, що
«правильне застосування законодавства
незаперечно становить «суспільний
інтерес» (пункт 54 рішення).

За таких обставин відповідно до вимог
п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням апеляційним судом нового
рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільняються інваліди I
та II груп, законні представники
дітей-інвалідів і недієздатних
інвалідів I та II груп.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 є
інвалідом другої групи за загальним
захворюванням, то судовий збір має бути
компенсовано за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.
3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
м. Севастополя, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Балаклавського району м.
Севастополя - задовольнити.

Рішення Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 13 січня 2012 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення

Позов прокурора Балаклавського району
м. Севастополя задовольнити.

Визнати недійсним державний акт,
виданий ОСОБА_4 на право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га,
розташовану в АДРЕСА_1, серії ЯИ № 069436,
виданий Головним управлінням
Держкомзему у м. Севастополі 30 квітня
2010 року та зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі № 44.

Витребувати на користь держави в особі
Севастопольської міської Ради з
незаконного володіння ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 0,1000 га, розташовану в
АДРЕСА_1, кадастровий номер :02:004:0106
грошовою вартістю 345000 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення. Касаційна
скарга може бути подана протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили рішенням апеляційного суду
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя: /підпис/
С.В. Лівінський

Судді: /підпис/ В.С.
Зотов

/підпис/ О.В.
Козуб

Згідно оригіналу:

Суддя Апеляційного суду

м. Севастополя С.В.
Лівінський