АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції:Куренков Є.С.
Доповідач: Чобіток А.О.
Рішення

Іменем України

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Стрижеуса А.М.., Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника
ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 13 листопада
2012 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_8
в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, 3-я
особа: Головне управління юстиції у м.
Києві, ОСОБА_10 про визнання права
власності на майно,-

в с т а
н о в и л а:

В липні 2011 року ОСОБА_4 пред»явила
вказаний позов до відповідачів та
зазначала,що її батьку ОСОБА_13,який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року належала на
праві власності земельна ділянка
площею 0,1000 га для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, яка розташована в АДРЕСА_1, який
також належав померлому.

Спадкоємцями за заповітом померлого в
рівних частках є вона та її брати:
ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_11, які звернулися
до 16 Київської державної нотконтори з
заявами про прийняття спадщини за
заповітом,а також ОСОБА_5 про прийняття
спадщини за законом.

Посилаючись на те, що кожний із
спадкоємців отримав фактично свою
частку в будинку і за згодою всіх ці
частки були виділені в натурі,просила
виділити за нею право власності на
частину будинку під літерою «А»,яка
складається з приміщень
2-1,2-1,2-2,2-3.2-4,2-5,2-6, на другому поверсі
приміщення 2-ІІ та 2-ІІІ,а також гараж
під літерою «З».

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 13 листопада 2012 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 просить скасувати рішення
першої інстанції та ухвалити нове,яким
визнати за ним в порядку спадкування
право власності на 1/8 частину жилого
будинку під літерою «А», яка
складається з приміщень
2-1,2-1,2-2,2-3.2-4,2-5,2-6, та другого поверху з
приміщеннями 2-ІІ та 2-ІІІ,а також гаражу
під літерою «З»,а також визнати за ним
право власності на Ѕ частину будинку
під літерою «Л»,яка належала його
померлому батьку ОСОБА_11.

Зазначає,що він є сином ОСОБА_11,який
прийняв спадщину після смерті свого
батька ОСОБА_13, і який загинув
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

04 березня 2011 року було отримано на ім»я
ОСОБА_11 свідоцтво про право спадщини за
законом, виданого16 Київською державною
нотконторою,на земельну ділянку площею
ј від 0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_1.

11 травня 2012 року ним був отриманий
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ №019221 від 0,1000
га зазначеної земельної ділянки для
обслуговування спірного житлового
будинку,проте позивач не зазначила
його стороною в даній справі.

Спірний будинок під літерою «А»,який
належав дідусю та успадкований в
частині ј частини його батьком ОСОБА_11
самочинно був перебудований,а тому
станом на сьогоднішній день неможливо
визначити частину цього будинку,яка
належала батьку,а в подальшому йому.
Крім того, на вказаній земельній
ділянці його батьком було побудовано
житловий будинок під літерою «Л»,який
не зареєстрований на праві власності
на ОСОБА_11,в зв»язку з чим він просить
визнати за ним право на спадщину на
вказаний будинок в розмірі 12 частини.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, що з»явилися в судове
засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги , обставини справи ,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 09.10.2004 року, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_11 є спадкоємцями
в рівних частках земельної ділянки
площею 0,1000 га для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, розташованої в АДРЕСА_1, що
належала померлому, ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
ОСОБА_13 на підставі Державного Акту на
право приватної власності на землю
серії ІІ-КВ № 152517, виданого 23 січня 2001
року Київською міською Радою та
зареєстровано у Київському міському
управлінні земельних ресурсів в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №
90-2-07146.

Згідно з свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 13.10.2004 року
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_11 є
спадкоємцями в рівних частках
домоволодіння з 2-ох жилих будинків та
надвірних будівель та споруд,
розташованих по АДРЕСА_1, що належало
померлому ОСОБА_13 на підставі
свідоцтва про право на особисту
власність на домоволодіння, виданого
Виконавчим комітетом Дарницької
районної Ради м.Києва 09 лютого 1972 року
та зареєстрованого Київським міським
бюро технічної інвентаризації 25 лютого
1972 року і записано в реєстрову книгу за
№ 20598.

Пред»явивши даний позов, ОСОБА_4
зазначала, що при батьківській частині
будинку вона добудувала жиле
приміщення, яке зазначено в технічному
паспорті, після смерті батька
відкрилась спадщина за заповітом, вона
та її брати в рівних частинах
успадкували належне майно, але брати
ОСОБА_11 та ОСОБА_6 померли, тому просила
суд визнати за нею право власності на
приміщення зазначене на плані літерою
«А», яке складається з приміщень
зазначених на плані першого поверху
літерами 2-1, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4,2-5,2-6, на другому
поверсі приміщення 2-ІІ та 2-ІІІ,а також
гараж під літерою «З».

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4, суд виходив з того, що
останньою вказані вимоги доведено.

Проте з таким висновком суду
колегія суддів погодитися не може ,
оскільки він не відповідає обставинам
справи та нормам матеріального та
процесуального права, які регулюють
правовідносини, що виникли між
сторонами.

Як вбачається з апеляційної
скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_11,
про що в Книзі реєстрації смертей
зроблено відповідний актовий запис за
№ 13760.

Державним актом на право власності на
земельну ділянку визначено, що ОСОБА_11
є власником земельної ділянки площею ј
від 0,1000 га у межах згідно з планом ,
розташованій на АДРЕСА_1.

Спадкоємцями померлого ОСОБА_11
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом є його дружина
ОСОБА_10 та його син ОСОБА_3 кожен по Ѕ
частині земельної ділянки площею ј від
0,1000 га, розташованої на АДРЕСА_1.

Тобто, як ОСОБА_3 так і ОСОБА_10 є
співвласниками земельної ділянки
площею від 0,1000 га, розташованої на
АДРЕСА_1 .

Проте до участі в даній справі
вказані особи залучені не були.

Відповідно до положень статей 10
і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в
межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.
Суд не має права вирішувати питання про
права та обов'язки осіб, не залучених до
участі у справі.

На підставі викладеного ,
рішення суду неможна визнати законним
та обґрунтованим, оскільки суд вирішив
питання про права та обов»язки ОСОБА_3,
ОСОБА_10 , які до участі у справі
залучені не були.

Слід роз»яснити , що сторони не
позбавлені права пред»явити позов щодо
поділу житлового будинку в натурі
після встановлення осіб всіх
співвласників спірного будинку .

При цьому колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що відповідно
до ст. 331 ЦК України право власності на
новостворене майно виникає з моменту
його прийняття в експлуатацію, в
зв»язку з чим вимоги щодо визнання
права власності на вказані сторонами
прибудови, не можуть бути предметом
розгляду в судовому порядку.

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв»язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,315,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
представника ОСОБА_3 задовольнити
частково .

Рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 13 листопада 2012 року
скасувати та ухвалити нове , яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_9, 3-я особа: Головне управління
юстиції у м. Києві, ОСОБА_10 про визнання
права власності на майно .

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -
Судді -