Справа № 101/3796/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року
Алуштинський міський суд АР Крим

в складі

головуючого судді Скісова
Є.М.

при секретарі
Ремжиной К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
документів недійсними,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2 про визнання його заяви та
свідоцтва про право спадщину від 20
квітня 2013 року не дійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є
спадкоємцем за заповітом та за
законом, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину від 09
серпня 2011 року. Проте 20 квітня 2013 року
відповідач витребувала у позивача
вищезазначене свідоцтво та змусила
його підписати заяву, яку склала
раніше, а саме заяву в якій він начебто
дає згоду на внесення змін до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 09 серпня 2011 року, згідно
якого на користь ОСОБА_3 надійде ?
частка домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що відповідач своїми
діями ввела його в оману, а тому просить
визнати його заяву від 20 квітня 2013 року
недійсною.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 на задоволені позову
наполягав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом не
погодилась, просила у його задоволені
відмовити, оскільки діяла відповідно
до закону.

Вислухавши представника позивача,
відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи, суд вважає, що у його
задоволенні слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5
є синами ОСОБА_6, що підтверджується
свідоцтвами про народження ( а.с.40,
а.с.80).

Відповідно до договору купівлі -
продажу домоволодіння від 16 жовтня 1965
року, ОСОБА_7 продала ОСОБА_8
домоволодіння, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1( а.с.57-58).

Згідно до спадщини від 20.02.1975 року,
вбачається, що ОСОБА_6 заповідала
будинок з надвірними спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
автомобіль марки «Москвич - 407» у
рівних частках своїм синам ОСОБА_1 та
ОСОБА_5.( а.с.53).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
НОМЕР_3, видане РАЦС м. Алушти, 09.11.1988
року ( а.с.72).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_2, видане Лучистівською сільською
радою м. Алушти АР Крим, 04.01.2011 року (
а.с.34).

Зі свідоцтва про право на спадщину за
заповітом та за законом від 09 серпня 2011
року вбачається, що спадкоємцем майна
померлої ОСОБА_6 є ОСОБА_1( а.с., а.с. 5,7).

30 червня 2011 року від ОСОБА_3 надійшла
заява про прийняття спадщини, оскільки
він є спадкоємцем за законом ( а.с.70).

Відповідно до свідоцтво про
народження, НОМЕР_1 від 02 серпня 1983 року
вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
сином ОСОБА_5 ( а.с.77)

30 червня 2011 року до Алуштинської
державної нотаріальної контори
надійшла заява від ОСОБА_9 про відмову
від прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, яка
посвідчена 30.06.2011 року державним
нотаріусом Алуштинської державної
нотаріальної контори Куркович Н.О. (
а.с.71).

20 квітня 2013 року від ОСОБА_1 надійшла
заява про те, що він дає свою згоду на
внесення змін до свідоцтва про право
на спадщину за законом від 09.08.2011 року,
згідно яких на користь ОСОБА_3 надійде ?
частка домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 ( а.с.3).

Зі свідоцтва про право на спадщину за
законом від 20 квітня 2013 року
вбачається, що спадкоємцями майна
померлої ОСОБА_6 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (
а.с.109).

У відповідності до вимог ст.11,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч 1 ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України
передбачено, що якщо особа, яка
вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним. Істотне значення має
помилка щодо природи правочину, прав
та обов'язків сторін, таких
властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Згідно п.20 роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№ 9 « Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел в діях відповідача, істотність
значення обставин щодо яких особу
введено в оману, і сам факт обману
повинна довести особа, яка діяла під
впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.

Обман може відбуватися як у вигляді
активної поведінки сторони,
повідомлення нею про будь-які
обставини, яких насправді немає, так і
у вигляді замовчування обставин, що
можуть перешкодити вчиненню
правочину.

При цьому згідно із п.п. 7, 19, 20
Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 р. "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом, та
їх застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.
Відповідно до ст. ст. 229-233 ЦК України
правочин, вчинений під впливом помилки,
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника однієї
сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним.

Однак суд вважає, твердження
позивача безпідставним, оскільки він у
своїй заяві від 20.04.2013 року, поданій до
Алуштинської державної нотаріальної
контори, підтвердив свою згоду про
внесення змін до свідоцтва, згідно яких
ОСОБА_3 надійде частка спадкового
майна.

Доказів, які б спростували
вищевикладені обставини, та свідчили б
про те, що позивач помилився щодо
природи написаної заяви, суду не
надано.

Судом не встановлено законних
підстав для визнання заяви ОСОБА_1 від
20 квітня 2013 року та свідоцтва про
право на спадщину за законом від 20
квітня 2013 року недійсними, а тому у
задоволені його позову, слід відмовити
у повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись
п. п. 7, 19, 20 Постанови № 9 Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 р.
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", ст. ст. 225, 229, 1273,
1274 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про визнання його заяв в адресу
відповідача від 20 квітня 2013 року, що
стосуються спадщини померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 не дійсними
-відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку
ч. 1 ст. 294 ЦПК України, а саме: апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Алуштинського
Є.М. Скісов

міського суду