Апеляційний суд міста Києва
інстанції - Яровенко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 1 липня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5,
про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 1 липня 2013 року задоволено
позов ОСОБА_4, на його користь стягнуто
з ОСОБА_2 7 900 грн. заборгованості по
оплаті за виконанні ремонтні роботи та
214 грн. 60 коп. судового збору, а всього: 8
114 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову. Вважає,
що рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим через
неповне з'ясування судом обставин
справи. Посилається на те, що судом не
було належним чином досліджено докази,
а саме акт про виконання ремонтних
робіт, який викликає сумніви щодо
достовірності його змісту.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2005 року
МРЕВ-4 м. Києва ОСОБА_2 було видано
тимчасовий реєстраційний талон на
транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 2109,
1989 року випуску, з визначеним строком
дії до 30 травня 2008 року (а.с.12).

01 квітня 2008 рокуОСОБА_5 видав
довіреність, якою уповноважив ОСОБА_2
керувати, розпоряджатись належним йому
автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний
номер НОМЕР_1 (а.с.11).

Приблизно за два роки до звернення до
суду з даним позовом ОСОБА_2. який діяв
від імені ОСОБА_5, залишив на СТО, що
належить ОСОБА_4 автомобіль ВАЗ 2109,
регстрапійиий помер НОМЕР_1 для
проведення ремонтних робіт, які були
обговорені між сторонами.

Доіовір на виконання ремонту
автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер
НОМЕР_1 укладений сторонами в усній
формі.

Автомобіль ВАЗ 2109, що був переданий
відповідачем для проведення ремонтних
робіт позивачу, знаходився за адресою
СТО, якала належить останньому, і
позивачем у повному обсязі були
проведені ремонтні роботи, що
підтверджується актом виконаних робіт
(а.с. 58).

З розрахунку вартості виконаних робіт
вбачається, що ця вартість становить 7
900 грн. (а.с. 59)

Вказана сума відповідачем сплачена не
була.

У липні 2012 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, посилаючись на те,
що за домовленістю сторін позивачем
було здійснено ремонт автомобіля ВАЗ
2109, що перебував у користуванні
відповідача на підставі довіреності,
вартість ремонтних робіт, яка була
обумовлена сторонам, у розмірі 7 900 грн.
відповідач позивачу не сплатив, просив
стягнути з відповідача за виконані
ремонтні роботи 7 900 грн.

Відповідач позов не визнав, надавши
пояснення, що договір про ремонт
автомобілю був укладений в усній формі
з робітниками СТО без участі позивача,
який безпідставно вимагає оплатити
виконання ремонту.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності.

Судова колегія не погоджується з таким
висновком суду, а саме щодо доведеності
позивачем вимог у повному обсязі,
зважаючи на наступне.

Суд першої інстанції вважав
встановленим факт проведення
позивачем ремонту автомобілю,
переданого відповідачем, на загальну
суму 7 900 грн..

Даний факт встановлений судом на
підставі акту виконаних робіт, де
зазначено, що проведені зварювальні
роботи, фарбувальні роботи,
антикорозійна обробка кузова,
зазначені матеріали, використані при
виконанні ремонтних робіт, а також із
розрахунку вартості виконаних робіт, в
якому зазначено: зварювальні роботи - 2
000 грн,, фарбувальні роботи - 5 000 грн.,
антикорозійна обробка - 900 грн.,
загальна сума до сплати 7 900 грн. (а.с.
58,59).

При цьому у вказаних в акті та
розрахунку відсутнє зазначення
кількості матеріалів, використаних під
час ремонту, кількість робочого часу,
витраченого на ремонт, будь-які
розцінки та тарифи та час виконання
робіт та складання акту.

Відповідачем не визнаний розрахунок
позивача та зазначено про те, що він за
проведення ремонту автомобіля
розраховувався з працівниками СТО
шляхом виготовлення та ремонту меблів,
а фарбування автомобілю проводилось не
на СТО позивача, а в іншому місці.

Враховуючи те, що договір у письмовій
формі, в якому б була встановлена форма
та розмір оплати за проведення
ремонтних робіт, сторони не укладали,
не можна визнати доведеною ту
обставину, що саме сума 7 900 грн. була
обумовлена сторонами за проведення
ремонту, і що відповідач взагалі не
розраховувався за проведені ремонтні
роботи.

При цьому, відповідно до ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2012 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
витребування автомобіля з чужого
незаконного володіння, ОСОБА_2,
звертаючись до суду з цим позовом,
зазначав, що ОСОБА_4 вимагає у нього 4 000
грн. за проведення ремонту автомобіля.

Відповідно до постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від 17
липня 2009 року за заявою ОСОБА_2 під
проведення органами міліції перевірки
за вказаною заявою, ОСОБА_4 повідомив,
що ОСОБА_2 не сплатив йому за виконаний
ремонт автомобілю 4 000 грн. (а.с. 102).

Позивач не спростував ту обставину, що
працівникам міліції він повідомив суму
4 000 грн., яка не сплачена відповідачем
за ремонт, постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи не
оскаржував.

Разом з тим, судова колегія не
погоджується і з доводами відповідача
про те, що за домовленістю ремонтні
роботи виконувались працівниками СТО
поза межами робочого часу, з якими
проводились розрахунки, оскільки ці
доводи не підтверджені будь-якими
доказами. Доводи позивача про те, що на
час проведення ремонту він не мав
найманих працівників і договір
відповідач укладав безпосередньо з
позивачем, який виконував ремонтні
роботи, відповідачем не спростовані.

З огляду на наведене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
позивачем доведені позовні вимоги лише
у розмірі 4 000 грн., у зв'язку з чим
рішення суду підлягає зміні в частині
розміру суми, що підлягає стягненню, та
в частині витрат по сплаті судового
збору, які відповідно до ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню у розмірі
107,60 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 1 липня 2013 року змінити
зменшити суму заборгованості , що
підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 з
ОСОБА_2, до 4 000 грн., судових витрат - до
17,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: