Справа № 462/1237/13
Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/783/3798/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Залізничного районного суду м.
Львова від 07 березня 2013 року у справі за
скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві та державних виконавців
відділу державної виконавчої служби
Солом'янського та Шевченківського
районних управлінь юстиції у м. Києві
по виконанню судового рішення
Залізничного районного суду м. Львова, -

в с т а н
о в и л а:

14 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із скаргою, в якій просив визнати
дії та бездіяльність управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві та
державних виконавців відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Адаменка О.М. і
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Татарчук О.В. по
виконанню рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 10 лютого 2010
року - неправомірними.

При цьому просив поновити строк для
подачі скарги, посилаючись на те, що
постанову від 02.06.2010 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження по
виконанню рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 10 лютого 2010
року, винесену державним виконавцем
ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві та
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення від 19.08.2010 року, винесену
державним виконавцем ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві Татарчук
О.В., йому не вручено у встановленому
законом порядку, в зв'язку з чим він був
позбавлений своєчасного їх оскарження.
Про них він дізнався з відповіді
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України від 30.09.2010 року.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено
ОСОБА_2 у поновленні пропущеного строку
для подання скарги та залишено скаргу
ОСОБА_2 на дії та бездіяльність
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві і державних виконавців відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського та Шевченківського
районних управлінь юстиції у м. Києві
по виконанню судового рішення
Залізничного районного суду м. Львова -
без розгляду.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2, який зазначає,
що не погоджується з такою, вважає її
незаконною, необґрунтованою та
постановленою з порушенням норм
процесуального права. Стверджує, що
постанови державних виконавців, які
він оскаржує не були вручені йому в
законному порядку, про них він дізнався
з листа Державної виконавчої служби
України № 12-0-26-711/2.2 від 16.03.2012 року.
Крім цього, відповідно до чинного на
цей час Закону України «Про виконавче
провадження» (ст. 5) на державного
виконавця покладено обов'язок
роз'яснити особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні їхні права та
обов'язки, однак цього зроблено не було.
Про свої права та обов'язки у
виконавчому провадженні йому стало
відомо лише 06.02.2013 року, а відтак це було
підставою для поновлення строку. Також
вважає, що перейшовши до розгляду
справи по суті, суд поновив йому строк,
а тому висновок про відмову в поновлені
строку є йому незрозумілим. Ним надано
достатньо доказів, які вказують на
причини пропуску строку, однак суд не
взяв їх до уваги. На його думку,
посилання в ухвалі на відповідь
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України від 30.09.2010 року, у якій відсутні
копії оскаржуваних постанов не може
вважатися датою коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права. Просить ухвалу скасувати
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу
повідомлені належним чином, про що
свідчать рекомендовані повідомлення
про вручення їм поштових відправлень
(а.с. 146, 147, 148), в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися,
причину своєї неявки суду не
повідомили, матеріалів справи
достатньо для розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли сторона дізналася, або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк може бути
поновлено судом.

Згідно ч. 6 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» постанова про
відкриття виконавчого провадження
може бути оскаржена сторонами у
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 26
грудня 2003 року «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» скарга (заява), пропущений
строк на подання якої не поновлено в
порядку передбаченому
цивільно-процесуальним
законодавством, залишається без
розгляду.

Районним судом встановлено наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Так, ОСОБА_2 звертаючись до суду із
скаргою 14 лютого 2013 року, оскаржує дії
та рішення державних виконавців
відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Адаменка О.М. і
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Татарчук О.В., вчинені
останніми 02.06.2010 року та 19.08.2010 року, в
той час як строк на подачу такої скарги
визначений ч. 1 ст. 385 ЦПК України,
відповідно до якої скаргу може бути
подано до суду у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

При цьому, суд першої інстанції не взяв
до уваги покликання заявника, щодо
неможливості звернення у передбачений
законом строк до суду із скаргою у
зв'язку із ненаданням державним
виконавцем своєчасно копії постанови,
оскільки зазначене не підтверджено
жодними поданими документами, а також
суду не надано в підтвердження доказів
поважності пропущення такого строку.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 26.12.2003 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» (п. 3)
роз'яснено, що у разі відсутності
спеціальної норми щодо вирішення
певних питань, які виникають при
розгляді скарг на рішення, дії або
бездіяльність посадових осіб
державної виконавчої служби, до заяв,
(скарг подань) учасників виконавчого
провадження мають застосовуватися
положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано
аналогічні питання, зокрема
процесуальні норми які регулюють
загальний порядок розгляду цивільних
справ.

Частиною 2 ст. 72 ЦПК України
встановлено, що документи, подані після
закінчення процесуальних строків
залишаються без розгляду, якщо суд за
клопотанням особи, що їх подала не
знайде підстав для поновлення або
продовження строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 цього Кодексу
суд поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Як вбачається з матеріалів справи №
462/1237/13-ц за скаргою ОСОБА_2, така
зареєстрована в суді 14.02.2013 року (а.с.
63-66), ОСОБА_2 дізнався про винесену 02.06.2010
року постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження по виконанню
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 10 лютого 2010 року державним
виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві та постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання рішення від 19.08.2010 року,
винесену державним виконавцем ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві Татарчук
О.В. з відповіді Департаменту ДВС
Міністерства юстиції України від 30.09.2010
року (а.с. 83-84), на яку він сам
покликається у скарзі та яку, згідно
штемпеля на конверті, було скеровано на
адресу ОСОБА_2 08.10.2010 року (а.с. 85), тому
скаргу подано з пропущенням строку і
підстав для його поновлення немає.

Колегія суддів погоджується з
обґрунтованим висновком районного
суду про те, що скарга на дії державних
виконавців подана після закінчення
установлених законом строків, а тому
підлягає залишенню без розгляду.

Аналогічні положення містить пункт 6
Узагальнення судової практики
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби від 21
грудня 2012 року, проведеного Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, де наголошено на тому, що право
на звернення до суду є строковим.

Пропуск зазначених строків, які
визначаються як процесуальні строки,
не є підставою для відмови у прийнятті
скарги, оскільки вони можуть бути
поновлені судом за наявності поважних
причин і на них поширюються правила
статті 72 ЦПК. Тому скарга, подана після
закінчення відповідного строку,
залишається без розгляду, якщо суд за
клопотанням заявника не знайде підстав
для його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, судом першої
інстанції повно встановлені фактичні
обставини справи, на основі об'єктивної
оцінки наданих доказів скаржником та
вірно застосовані норми
процесуального права до спірних
правовідносин.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які мають бути підставами для
скасування ухвали районного суду,
посилання ОСОБА_2 у скарзі висновків
суду про відмову в поновленні
пропущеного строку для подання скарги
та залишення її без розгляду не
спростовують і не дають підстав для
висновку про порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду першої інстанції
постановлена з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
є правильною по суті, відповідає
вимогам ст. ст. 209-210 ЦПК України,
підстави для її скасування та
постановлення нової ухвали відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п.
1, 313, 314 ч. 1 п. 4, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.
Львова від 07 березня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.