У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2013 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Штелик
С.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Віта-Поштової сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, третя особа - ОСОБА_8, про
визнання договорів купівлі-продажу
удаваними, визнання покупцем за
договорами, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
житловий будинок та державного акту на
право власності на земельну ділянку,
визнання права власності на житловий
будинок та земельну ділянку, за
касаційною скаргою ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 12 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року ОСОБА_9 звернулася до
суду з зазначеним позовом, в якому
просила визнати удаваним договір
купівлі-продажу незавершеного
будівництвом житлового будинку
АДРЕСА_1, укладений 07 вересня 2004 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в частині покупця
ОСОБА_5 та визнати її покупцем за
договором; визнати удаваним договір
купівлі-продажу земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку зазначеного
будинку, укладений 07 вересня 2004 року
між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, в
частині покупця ОСОБА_5 та визнати її
покупцем за цим договором; визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ
№ 773885, видане Віта-Поштовою сільською
радою 06 грудня 2006 року на ім'я ОСОБА_5;
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯА № 443963 від 06 серпня 2005 року на
ім'я ОСОБА_5; визнати за нею, ОСОБА_9,
право власності на земельну ділянку
площею 0,30 га та розташований на ній
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1,
загальною площею 754,2 кв. м. Позов
обґрунтований тим, що з 11 квітня 1992 року
вона перебуває з ОСОБА_8 у
зареєстрованому шлюбі, від якого має
двох неповнолітніх дітей. Протягом
2000-2004 років вона займалась продажем
нерухомості, та заощадивши певну суму
грошових коштів, вирішила придбати
житловий будинок з земельною ділянкою
в селі Віта-Поштова
Києво-Святошинського району Київської
області по АДРЕСА_1. В силу вимог ст. 81
Земельного кодексу України вона не
могла одночасно придбати і земельну
ділянку і недобудований будинок, як
того вимагали продавці, оскільки
являється громадянкою Чехії, в зв'язку
з чим вони з чоловіком вирішили укласти
удавані угоди купівлі-продажу будинку
та земельної ділянки в частині прав і
обов'язків покупця, оформивши їх на
матір чоловіка - ОСОБА_5, яка
погодилась їм допомогти, а потім
зобов'язувалася переоформити право
власності на неї та її чоловіка. На
підставі договорів від 07 вересня 2004
року були придбані житловий будинок,
побудований на 75 % готовності, та
земельна ділянка площею 0,30 га, на якій
цей будинок розташований. В подальшому
ОСОБА_9 разом з чоловіком за рахунок
спільних коштів добудували житловий
будинок та 30 листопада 2006 року будинок
був введений в експлуатацію, а 06 грудня
2006 року ОСОБА_5 отримала свідоцтво про
право власності на нього. Крім того, 06
серпня 2005 року відповідач
отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку, на якій
розташований будинок. Як було
обумовлено між сторонами, ОСОБА_5
визнавала належність будинку і
земельної ділянки ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 на праві спільної сумісної
власності після його добудови та здачі
в експлуатацію, в зв'язку з чим 20 травня
2008 року видала на ім'я ОСОБА_8
довіреність на право управління та
розпорядження будинком і земельною
ділянкою з наданням повноважень
вчиняти будь-які дії стосовно
вказаного домоволодіння. Разом з тим, 06
квітня 2012 року, повернувшись з дітьми
додому після закінчення навчання, біля
вхідних воріт будинку її зустріли
охоронці, які повідомили, що їх найняв
для охорони будинку ОСОБА_8 з вказівкою
нікого не впускати на територію
домоволодіння, в тому числі позивача та
дітей. В телефонній розмові ОСОБА_8
підтвердив сказане охоронцями та
повідомив, що не визнає право власності
ОСОБА_9 на будинок та земельну ділянку,
а відповідач ОСОБА_5 зазначила, що також
не визнає право власності позивача на
спірне майно та відмовилась від
переоформлення цього майна на неї.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 07
жовтня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 грудня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано. Ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено частково. Переведено
права покупця ОСОБА_5 на ОСОБА_9 за
договором купівлі-продажу
незавершеного будівництвом житлового
будинку АДРЕСА_1, укладеним 07 вересня 2004
року між громадянином США ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, посвідченим приватним
нотаріусом Києво-Святошинського
районного нотаріального округу
ОСОБА_11, зареєстрованим в реєстрі за №
2834. Переведено права покупця ОСОБА_5 на
ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування будинку, укладеним
07 вересня 2004 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_5, посвідченим приватним
нотаріусом Києво-Святошинського
районного нотаріального округу
ОСОБА_11, зареєстрованим в реєстрі за №
2838. Визнано недійсним свідоцтво про
право власності на нерухоме майно
серії ЯЯЯ № 773885, видане 06
грудня 2006 року Віта-Поштовою сільською
радою на ім'я ОСОБА_5 Визнано недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 443963,
виданий 06 серпня 2005 року на ім'я ОСОБА_5
Визнано за ОСОБА_9 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 загальною
площею 754,2 кв. м. з надвірними будівлями
та спорудами та на земельну ділянку
площею 0,30 га для його будівництва та
обслуговування. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 та ОСОБА_5
порушує питання про скасування рішення
апеляційного суду та просить залишити
в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд, з
дотриманням вимог ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214,
303, 316 ЦПК України, правильно оцінив
обставини справи та надані сторонами
докази, встановив характер
правовідносин сторін у справі,
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини та
дійшов обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позову.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують та
зводяться до переоцінки доказів.

Оскільки зі змісту касаційної скарги
не вбачається порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_5
відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 12 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. ПаріноваВ.М. КоротунаС.П. Штелик