Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції - Саламон О.Б.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 17 червня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
захист честі гідності та ділової
репутації, відшкодування моральної
шкоди, зобов'язанні публічного
вибачення.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 17 червня 2013
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди,
зобов'язанні публічного вибачення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позові вимоги. Вважає, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що не відповідає нормам матеріального
та процесуального права. Зазначає, що
не повно встановленні судом обставини
справи. В апеляційній скарзі
посилається на те, що внаслідок
протиправних дій з боку позивача йому
була спричинена не тільки значна
матеріальна шкода - втрата договірних
відносин з «Центром монтажних послуг
Державної служби охорони» на 21 млн.
грн.., але й велика моральна шкода.
Наявність моральної шкоди, обґрунтовує
душевними стражданнями, пережитими ним
у зв'язку із самими негативними
явищами, заподіяними йому навмисно
ОСОБА_3, а також і з тим фактом, що уся
його родина та близькі переживають
душевні страждання і моральний
дискомфорт, хвилюються за його
здоров'я, життя та безпеку. Вказує, що
судом першої інстанції безпідставно
відмовлено у задоволенні заявлених ним
клопотань, про допит свідків, про
долучення до матеріалів справи
документів, які мають значення при
визначені заподіяної моральної шкоди.

Відповідач в судове засідання втретє
не з'явився, про розгляд справи
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив, тому,
відповідно до ст. 305 ч. 2 ЦПК України,
його неявка не перешкоджає розгляду
справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

28 січня 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом до ОСОБА_3 про
захист честі гідності та ділової
репутації, відшкодування моральної
шкоди, зобов'язанні публічного
вибачення. В обґрунтування позовних
вимог посилавсь на те, що він являється
директором ТОВ «Парадокс- Технолоджі»,
при цьому перебував на посаді
директора ТОВ «ІЦ Охоронні системи» до
3 липня 2012 року, а в подальшому
призначено директором ОСОБА_3, який
став здійснювати щодо позивача
неправомірні дії, що порочать честь,
гідність та ділову репутацію. З серпня
2012 року йому, позивачу, повідомляли
щодо розповсюдження ОСОБА_3
неправдивої інформації. У жовтні 2012
року відповідач вивісив листівку на
дверях приміщення з ганебною щодо
позивача інформацією, в результаті
чого обороти ТОВ «Парадокс-Текнолоджі»
почали різко зменшуватися, а з
листопада 2012 року взагалі припинилися.
За наказом відповідача були розвішані
у жовтні та листопаді 2012 року ганебні
листівки на будинку, в якому мешкають
позивач та його батьки. Аналогічні
листівки з коментарями (резюме)
розсилалися засобами електронного
зв'язку та у соціальній мережі
«Однокласники» через сина відповідача
- ОСОБА_4, з наданням ганебного
коментарю до фотографії, чим було
ускладнено спілкування з друзями.
Відповідач перекрив доступ до робочого
місця і до приміщення, де знаходиться
фінансово-господарська документація,
статутні документи, печатка
підприємства. Посилаювся на те, що
неправомірні дії відповідача знизили
престиж його підприємства, спричинили
підрив довіри до його діяльності,
завдали психологічних страждань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відсутні правові підстави для
задоволення позову, зазначаючи те, що
до суду не було надано належних та
достатніх доказів на підтвердження
тієї обставини, що відповідач поширив
інформацію, яка порушує особисті
немайнові права позивача. Позивачем не
доведено наявність вини відповідача в
заподіянні моральної шкоди, та не було
обґрунтовано розмір відшкодування.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та відповідають вимогам чинного
законодавства.

З доводами апеляційної скарги про те,
що суд першої інстанції неповно
дослідив обставини справи,
безпідставно відмовивши у задоволенні
клопотання позивача про виклик
свідків, долучення доказів, судова
колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України
сторони зобов'язані подати свої докази
суду до або під час попереднього
судового засідання у справі, а якщо
попереднє судове

засідання у справі не проводиться, - до
початку розгляду справи по суті.Докази,
подані з порушеннямцих вимог, не
приймаються, якщо сторона не доведе,
що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що до
позовної заяви ОСОБА_2 були додані
наступні докази:

- копія довідки з органів статистики
про призначення позивача директором;

- копія виписки з ЄДР про призначення
директором відповідача;

- копія листівки, вивішеної на дверях
приміщення ТОВ «Парадокс-Технолоджі»;

- копія «резюме» на позивача, розіслана
засобами електронного зв'язку;

- копія коментаря з соціальної мережі
«Однокласники»;

- копія фотофрагменту виштовхування
позивача з приміщення 14.11. 2012;

В подальшому, під час розгляду справи
судом першої інстанції докази, до яких
також належать показання свідків,
позивачем не надавались.

Відповідно до журналів судових
засідань, на які позивач зауважень не
подавав, клопотання про виклик свідків
та долучення доказів позивачем до
початку розгляду справи по суті не
надавались (а.с. 23, 29, 36, 40-41).

Відповідно до записів журналу судового
засідання від 17 червня 2013 року
клопотання про виклик свідків в усній
формі було заявлене позивачем після
пояснення його представника, отже суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
цього клопотання, враховуючи положення
ст.. 131 ЦПК України.

Виходячи з наведених обставин,
відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд не може досліджувати
докази, які позивачем долученні до
апеляційної скарги, оскільки не
встановленні поважні причини, з яких
він не мав можливості подати ці докази
в суді першої інстанції.

Інші доводи скарги аналогічні доводам
позовної заяви, яким суд першої
інстанції, повно та всебічно
дослідивши обставини справи, дав
належну оцінку.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 23 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: