АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2907/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Кіхтенко Н.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. РІШЕННЯ
13 листопада 2013 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючого Охріменко Н. І. суддів
Захарова А. Ф. , Скіць М. І. при
секретарі Котолуп А.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу
представника публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» - Шуліки А.В. на рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 30 вересня
2013 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
В серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що на підставі укладеного між
банком та відповідачем кредитного
договору №CSКАSE00000005 від 22.08.2006 року,
ОСОБА_7 отримала кредит в сумі 4010,00 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 2,00 % на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 21.08.2009 р.
Посилаючись на те, що відповідачка
порушила умови кредитного договору і в
строк, обумовлений договором
заборгованість не погасила, в зв'язку з
чим станом на 19.07.2013 року утворилася
складається з: 2513,99 грн. -
заборгованість по процентам за
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором, позивач просив стягнути з
відповідачки вищезазначену
заборгованість та судові витрати у
Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
30 вересня 2013 р. в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ПАТ
КБ «ПриватБанк» через свого
представника звернувся з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
незаконність рішення суду першої
інстанції, ухвалення з порушенням норм
матеріального права та неправильним
застосуванням норм процесуального
права, просить скасувати рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 30 вересня
2013 р. та ухвалити нове, яким
задовольнити в повному обсязі позовні
вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з тих обставин, що кінцевий
термін погашення кредиту за кредитним
договором встановлено 21 серпня 2009
року і домовленості сторін про
збільшення загального строку позовної
давності встановленого ст. 257 ЦК
України судом не встановлено, тому
дійшов до висновку про необхідність
застосування трирічного строку
позовної давності та відповідно до
цього відмовив в задоволенні позовних
вимог.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком районного суду та
вважає, що суд при ухваленні свого
рішення неповно з'ясував обставини
справи та зробив необґрунтовані
висновки, які не відповідають
обставинам справи.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Судом встановлено, що 22.08.2006 року між
позивачем і відповідачкою був
укладений кредитний договір №
CSКАSE00000005, згідно п. 1.1. якого позивач
зобов'язався надати відповідачці
кредитні кошти на строк з 22.08.2006 року з
погашенням до 21.08.2009 року включно, у
вигляді строкового кредиту у розмірі
4010,00 грн. на розвиток домашнього
господарства, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 2,00 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом і
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 0,00 % від суми
виданого кредиту у момент надання
кредиту, щомісяця в період сплати у
розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту.
Періодом сплати сторони домовились
вважати період з 21 по 28 число кожного
місяця.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України по
кредитному договору Банк
зобов'язується надати кредит
Позичальнику, в розмірі та на умовах, що
передбачені кредитним договором, а
Позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і одностороння відмова
від зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо в
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
КБ «Приватбанк» виконало свої
зобов'язання по наданню кредитних
коштів відповідачці, яка в свою чергу
належного виконання договору не
здійснила, а відтак зобов'язання взяті
нею по виконанню договору не
припинилися.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Відповідно до вимог ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до умов договору
погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
Банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, винагороди (що сплачується
в момент надання кредиту), комісії.

Так як ОСОБА_7 не виконала умов
кредитного договору та внаслідок чого
утворилася заборгованість щодо сплати
коштів за умовами договору, ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся з відповідною
позовною заявою до суду.

Так, згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України
визначено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Однак, згідно ч.1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

До дій, що свідчать про визнання боргу
або іншого обов'язку, можуть з
урахуванням конкретних обставин
справи, належати: визнання пред'явленої
претензії; зміна договору, з якої
вбачається, що боржник визнає
існування боргу, а так само прохання
боржника про таку зміну договору;
письмове прохання відстрочити сплату
боргу; підписання уповноваженою особою
боржника разом з кредитором акта
звірки взаєморозрахунків, який
підтверджує наявність заборгованості
в сумі, щодо якої виник спір; письмове
звернення боржника до кредитора щодо
гарантування сплати суми боргу;
часткова сплата боржником або з його
згоди іншою особою основного боргу та/
або сум санкцій.

Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК після
переривання перебіг позовної давності
починається заново.

Згідно наданої представником позивача
в суді апеляційної інстанції копії
меморіального ордеру від 16.02.2011 року
№HS026BOUHJ який був приєднаний до
матеріалів справи вбачається, що, після
закінчення строку виконання
зобов'язання за укладеним ОСОБА_7 з ПАТ
КБ «ПриватБанк» кредитним договором
ОСОБА_7 продовжувала сплачувати борг,
останній платіж нею здійснено 16 лютого
2011 року.

Таким чином, перебіг позовної давності
на звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» за
захистом свого порушеного права
почався 21 серпня 2009 року, але був
перерваний вчиненням відповідачем дій,
що свідчать про визнання свого боргу, і
почався заново з 16 лютого 2011 року.

Ст. 260 ЦК України встановлює, що позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими статтями 253-255 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що в
судовому засіданні знайшли своє
підтвердження доводи апелянта про те,
що строк позовної давності був
перерваний та відповідно ст. 253 ЦК
України та ч. 5 ст. 261 ЦК України
розпочався з 16 лютого 2011 року.

Районний суд на дану обставину уваги не
звернув, що призвело до ухвалення
неправомірного рішення.

Отже, враховуючи вищевикладені норми
та те, що строк позовної давності для
звернення позивача з відповідним
позовом до суду розпочався 16 лютого 2011
року і закінчується згідно ст. 254 ЦК
України 16 лютого 2014 року колегія суддів
вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом в межах
строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що районним судом рішення суду
ухвалено без додержання норм чинного
законодавства та без встановлення всіх
обставин справи, тому воно підлягає до
скасування з ухваленням нового
судового рішення.

Згідно розрахунку заборгованості
ОСОБА_7 за кредитним договором
№CSКАSE00000005 від 22.08.2006 року, який був
досліджений та перевірений колегією
суддів і визнаний правильним та
законним, станом на 19.07.2013 року за
відповідачем утворилася
заборгованість в сумі 36849,79 грн., яка
складається з: 2513,99 грн. -
заборгованість за кредитом; 11939,03 грн. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом; 20652,42 грн. - пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором, тому колегія суддів
вважає за необхідне позовні вимоги
позивача задовольнити.

Згідно зі змістом ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволені на
суму 36849,79 грн., тому колегія суддів
вважає, що на користь позивача
підлягають задоволенню і вимоги щодо
відшкодування витрат судового збору на
суму 368,50 грн. оскільки дана сума
відповідатиме пропорційному
розподіленню відповідно до
задоволеної суми вимог та такий
розподіл судових витрат відповідатиме
вимогам діючого законодавства.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що доводи апеляційної скарги
є суттєвими і дають підстави для
скасування рішення суду та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» - Шуліки
А.В задовольнити.

Рішення Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
30 вересня 2013 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за
кредитним договором скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №CSКАSE00000005 - 36849,79
грн., яка складається з: 2513,99 грн. -
заборгованість за кредитом; 11939,03 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 20652,42 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судові
витрати в розмірі 368,50 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :