У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2013 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду міста Севастополя
від 10 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Гагарінського районного суду
міста Севастополя від 9
квітня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду міста
Севастополя від 10 червня 2013
року рішення Гагарінського районного
суду міста Севастополя від 9
квітня 2013 року в частині відмови у
визнанні за позивачем права власності
на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення
про задоволення позову.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 по Ѕ
частці за кожним.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду
міста Севастополя від 10 червня 2013 року,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, суд
апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі, дав їм належну оцінку
і, з урахуванням встановлених обставин
і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов
обґрунтованого висновку, що набуття
майна за час шлюбу створює презумпцію
виникнення права спільної сумісної
власності на це майно, а тому
відповідач зобов'язаний довести
наявність права особистої приватної
власності на майно, набуте в шлюбі; в
судовому засіданні ОСОБА_2 не доведено,
що пайові внески члена
житлово-будівельного кооперативу
отримані ним у дар, а тому квартира
АДРЕСА_1 набута подружжям у шлюбі
внаслідок обміну в інтересах сім'ї для
проживання сім'ї є спільною сумісною
власністю сторін, в якій їх частки є
рівними.

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст
судового рішення суду апеляційної
інстанції не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду міста
Севастополя від 10 червня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.О. Карпенко

Судді:
В.І.Амелін

В.П.Гончар