Справа №
Провадження № 2/755/5638/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"05" листопада 2013 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: визнати
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1, а також стягнути з
ОСОБА_2 на його користь судовий збір.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира
належить йому на праві приватної
власності згідно договору
купівлі-продажу квартири від 31 липня 2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу, ОСОБА_3,
зареєстровано у реєстрі за № 4951 та у
відповідності до Витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 7351061 від 31
липня 2013 року. До набуття права
власності на вказане майно, останнє
належало ОСОБА_4 на підставі Договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
ОСОБА_5 приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу 25 квітня 2005 року за реєстровим №
578, зареєстроване в КП «КМБТІРПВОНМ» 28
квітня 2005 року. В квартирі був
прописаний відповідач, який є членом
сім'ї колишнього власника квартири
ОСОБА_4

Згідно вказаного договору
купівлі-продажу квартири від 31 липня 2013
року, ОСОБА_4 продала квартиру йому та
зобов'язалася в строк до 14 серпня 2013
року зняти з реєстраційного обліку
всіх зареєстрованих осіб. Проте дані
умови договору купівлі-продажу
квартири від 31 липня 2013 року не
дотримані, оскільки відповідач наразі
залишається зареєстрованим мешканцем
вказаної квартири, тим частим чинить
йому, як власнику перешкоди в
повноцінному користуванні житлом,
внаслідок чого він сплачує за нього
житлово-комунальні послуги, що впливає
на його бюджет та є протиправною
поведінкою з боку відповідача. Зі слів
колишнього власника квартири
відповідач не проживає в даній
квартирі з березня 2012 року, не
сплачував комунальних платежів, не
отримує кореспонденції за даною
адресою, особистих речей в квартирі
немає. Вважає, що з часу державної
реєстрації його права власності на
квартиру, відповідач втратив право
користування цим житлом, як мешканець
колишнього власника квартири. Таким
чином, відповідач, будучи
зареєстрованим в квартирі, що на даний
час належить йому на праві власності,
порушує права та законні інтереси його,
як власника, на свій розсуд володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним йому майном.

Позивач, представник позивача в судове
засідання не з'явилися, представник
позивача - ОСОБА_6 подав до суду заяву, в
якій просив справу розглядати у їх
відсутність, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, просить позов
задовольнити, у разі неявки в судове
засідання відповідача, проти заочного
рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
відповідно до вимог ст. ст.74, 75, 76
Цивільного процесуального кодексу
України, про причини неявки в судове
засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані не поважними, суд мож
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність позивача та його
представника, відповідача, та за згодою
представника позивача постановити
заочнерішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного
процесуального кодексу України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 31
липня 2013 року між позивачем та ОСОБА_4
було укладено договір купівлі-продажу
квартири, відповідно до якого ОСОБА_4
передала у власність ОСОБА_1, а ОСОБА_1
приймає у власність квартиру під номер
АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, власником
квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до довідки форми № 3а від 23
серпня 2013 року № 109, виданої ЖРЕО № 418, у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 15 серпня 2013 року та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 26 травня 2005 року.
Власником квартири є ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
(а.с.8).

Відповідно до ст. 150 ЖК Української
РСР, громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Частиною 1 ст. 161 ЖК Української РСР
встановлено, що наймач вправі вселити в
займане ним жиле приміщення у будинку
(квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, свою дружину, дітей,
батьків, а також інших осіб за
письмовою згодою власника будинку
(квартири) і всіх членів сім'ї, які
проживають з наймачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК Української
РСР, у разі тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається займане жиле приміщення у
випадках і в межах строків,
установлених частиною першою,
пунктами 1 і 5 частини третьої і
частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу.

Частиною 1 ст. 71 ЖК Української РСР
передбачено, що при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР,
визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, провадиться
в судовому порядку.

Відповідно до ст. 391 Цивільного
кодексу України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Як підтверджується наявними в справі
доказами, відповідач у спірній
квартирі не проживає, наміру
заселятись до квартири не має, витрат,
пов'язаних з утриманням квартири і
сплатою комунальних послуг не несе,
однак з реєстраційного обліку знятися
в добровільному порядку не бажає.

Відповідно до довідки, виданої ЖРЕО №
418 від 14 жовтня 2013 року № 362, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявами стосовно
чинення йому перешкод в користуванні
квартирою, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та не зняття його з
реєстраційного обліку за адресою
вказаною квартири, в період з 2005 року по
даний час, не звертався.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 114 гривень 70 копійок, що були
сплачені позивачем при зверненні з
позовом до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 71, 72, 150, 161, 163, ЖК
Української РСР, ст. 391 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10, 58, 60, 88,
197, 130, 209, 212, 213, 214,215, 218, 224-228, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 114 (сто
чотирнадцяти) копійок 70 (сімдесят)
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: