РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року Приморський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Івченка В.Б.,

при секретарі - Січінава М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу, посилаючись на те, що
спільне життя з відповідачем не
склалося через різні погляди на життя,
відсутності взаєморозуміння в
подружньому житті. Вони не ведуть
спільного господарства та не
підтримують шлюбні стосунки. Подальше
спільне проживання та збереження шлюбу
неможливі.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, однак подала до суду заяву в
якій просила розгляд справи проводити
у її відсутність, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, проте надав заяву в якій
просив розгляд справи проводити у його
відсутність, проти задоволення позову
не заперечував, просив шлюб розірвати.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає встановленим наступні
обставини.

Сторони перебувають у шлюбі з 20 жовтня
2007 року, який було зареєстровано
Міський відділом реєстрації актів
цивільного стану Одеського обласного
управління юстиції, актовий запис №1921.
Від шлюбу мають малолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про його
народження серії НОМЕР_1.

Судом встановлено, що між подружжям
тривалий період часу виникали
непорозуміння та спільне життя в них не
склалось у зв'язку з різними поглядами
на життя. Вони не ведуть спільного
господарства та не підтримують шлюбні
стосунки.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного
кодексу України (далі по тексту - СК
України) шлюбом є сімейний союз жінки
та чоловіка, зареєстрований у
державному органі реєстрації актів
цивільного стану. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи встановлені обставини, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу підлягають задоволенню, оскільки
збереження шлюбу суперечитиме
інтересам обох сторін та інтересам
дитини.

Крім того, судом встановлено, що спорів
про поділ майна між сторонами на даний
час не існує. Дитина буду проживати з
позивачем.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК
України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 21, 24, 110, 112 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 88, 169, 208, 214, 215,
218Цивільного процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20 жовтня 2007 року
Міський відділом реєстрації актів
цивільного стану Одеського обласного
управління юстиції, актовий запис №192,
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Визначити місце проживання дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання
матері.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу
України копію рішення суду про
розірвання шлюбу після набрання ним
законної сили надіслати до органу
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем ухвалення рішення для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та поставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк апеляційної скарги з дня
проголошення рішення.

Суддя
В.Б. Івченко