У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2013 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання права власності за
депозитними договорами за касаційною
скаргою ОСОБА_1, поданою його
представником ОСОБА_2, на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 3 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15
серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 3 червня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 15 серпня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
3 червня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 15
серпня 2013 року та ухвалити нове рішення
про задоволення позову, мотивуючи
свої вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дослідивши докази у справі, дав їм
належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин і вимог ст.
ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного
висновку про необґрунтованість
позовних вимог, оскільки суми
банківських вкладів та нарахованих
процентів за договорами депозитних
вкладів видані ОСОБА_3 як вкладнику.

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану його
представником ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 3 червня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 серпня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.О. Карпенко

Судді:
Т.П.Дербенцева

О.В.Ступак