Дата документу 11.12.2013
Провадження № 2/334/3287/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2013 року Ленінський
районний суд м. Запоріжжя в складі
головуючого судді Турбіної Т.Ф., при
секретарі Якушеві Р.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Запоріжжі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Запорізької міської ради,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини,

встановив:

У липні 2012 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, уточнивши його
22.11.2012р., у якому вказує, що 30 травня 1983
року згідно ордеру № 503, виданого
виконавчим комітетом Запорізької
міської Ради, його бабуся ОСОБА_6 разом
зі своєю родиною вселилась у квартиру
АДРЕСА_1. У зв'язку з родинним обміном
квартир 26.03.1994р. ОСОБА_6 вселилась у
двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, а батько
позивача - ОСОБА_7 і його родина
переїхали у квартиру АДРЕСА_1. 01.03.2001 р.
шлюб між батьками позивача було
розірвано, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
позивача - ОСОБА_7

Після смерті батька відкрилась
спадщина на вказану кооперативну
квартиру, оскільки пай за квартиру було
сплачено батьком ще до розірвання
шлюбу, батько як член ЖБК викупив дану
квартиру, в силу чого згідно ч.3 ст. 384 ЦК
України став її власником.
Спадкоємцями першої черги після смерті
батька є позивач та мати спадкодавця
ОСОБА_3.

В установлений законом шестимісячний
термін позивач не звертався до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини, так як йому було невідомо, що
після смерті батька залишилась
спадщина. Усе життя його мати - ОСОБА_5
казала позивачу, що вищезазначена
квартира належить ОСОБА_6

Позивач мешкав у спірній квартирі до
листопада 2011 року. Після того, як
позивач не зміг потрапити до квартири,
так як його матір змінила вхідні
замки, він звернувся до Ленінського
районного суду м. Запоріжжя з позовом
про вселення, при розгляді якого йому
стало відомо, що його мати звернулася
до цього ж суду з позовом про визнання
його - ОСОБА_1, таким, що втратив право
користування квартирою, не дивлячись
на той факт, що до листопада 2011 року він
постійно проживав разом зі своєю
дружиною та сином у спірній квартирі.
Під час розгляду по суті вказаного
позову позивач дізнався, що 10.04.2012 р.
рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя за ОСОБА_5 було визнано право
власності на спірну квартиру. Проте,
згідно пояснень ОСОБА_6, яка є матір'ю
ОСОБА_5, остання ввела суд в оману,
надавши недостовірну інформацію з
приводу спірної квартири і що фактично
власником квартири був батько позивача
- ОСОБА_7

З наведених підстав позивач просить
визначити йому додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
оскільки він пропустив його з поважних
причин.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої вимоги і просить суд задовольнити
позов з наведених вище підстав,
визначивши йому додатковий строк для
прийняття спадщини після померлого
батька.

Представник відповідача Запорізької
міської ради в судове засідання не
з'явився, надав заперечення проти
позову, просив у задоволенні позову
відмовити.

Третя особа - ОСОБА_4, її представник
проти позову заперечували, вказуючи, що
зазначені позивачем обставини, через
які він пропустив строк для прийняття
спадщини, не є поважними. Крім того,
18.09.2012р. між нею та ОСОБА_5 був укладений
договір купівлі-продажу спірної
квартири. Позивач тривалий час
проживав зі своєю бабусею, яка знала,
хто є власником квартири, тобто у нього
була наявна можливість отримати
інформацію щодо наявності або
відсутності спадщини.

Третя особа ОСОБА_5, її представник
проти позову заперечували, посилаючись
на його необґрунтованість. Третя особа
ОСОБА_3 просила позов задовольнити.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч.1 ст. і ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПІК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

У абз. 6 п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від №30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» роз'яснено, що
вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що 30 травня 1983 року
згідно ордеру № 503, виданого виконавчим
комітетом Запорізької міської Ради,
бабуся позивача ОСОБА_6 разом зі своєю
родиною вселилась у квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Ленінської районної ради народних
депутатів від 03.03.1994р. №65/1 затверджено
рішення зборів уповноважених членів
ЖБК 270 «Протон-6» від 22.02.1994р. (протокол
№48) про прийняття в члени ЖБК ОСОБА_7,
передачу паю і закріплення за ним
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, на
склад сім'ї з трьох осіб у зв'язку з
родинним обміном (а.с.12).

У зв'язку з родинним обміном квартир
26.03.1994р. ОСОБА_6 вселилась у
двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, а батько
позивача - ОСОБА_7 і його родина
переїхали у квартиру АДРЕСА_1.

Доводи позову, що пай за квартиру
вносився ОСОБА_7 при обміні, свого
підтвердження не знайшли.

Згідно довідки ЖБК «Протон-6» від
10.11.2011р., ОСОБА_6 являється власником
паю на кооперативну квартиру АДРЕСА_1,
балансова вартість квартири повністю
виплачена 10.06.1992р. (а.с.9).

Згідно листа №11 від 26.02.2013р. ЖБК 270
«Протон-6», спростовано інформацію про
те, що ОСОБА_7 вносилися кошти на
погашення паю за АДРЕСА_1. Довідка про
погашення паю на суму 100000 від 26.03.1994р.
ЖБК 270 «Протон-6» ОСОБА_7 не видавалась.
До вказаного листа додано квитанцію на
ім'я ОСОБА_7 про оплату 10000 з написом
«погашення паю у зв'язку з обміном».
Довідкою ЖБК 270 «Протон-6» від 05.09.2013р.
щодо цієї квитанції додатково
повідомлено, що 15.03.1994р. ОСОБА_7 на
користь ЖБК 270 «Протон-6» був внесений
платіж у сумі 10000 купонів. По курсу
гривні, введеної у обіг в 1996 році, даний
платіж еквівалентний 10 грн.

01.03.2001 р. шлюб між батьками позивача -
ОСОБА_5 і ОСОБА_7 було розірвано.
Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22.04.2004р. позов ОСОБА_5
задоволений, ОСОБА_7 визнаний таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1 з тих підстав, що він з літа 1999
року не проживав за вказаною адресою.

У поновленні строку на оскарження
цього рішення суду ОСОБА_7 було
відмовлено та роз'яснено, що обставини,
на які він посилається у скарзі, є
підставою для перегляду вказаного
судового рішення за нововиявленими
обставинами.

З набранням рішенням законної сили,
27.05.2004р. ОСОБА_7 знятий з реєстраційного
обліку за вказаною адресою. З позовом
про поділ майна подружжя ОСОБА_7 не
звертався.

ОСОБА_5 була прийнята в члени ЖБК 270
«Протон-6», що підтверджується випискою
з протоколу №15 від 20.03.2008р. (а.с.100).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_7 -
помер.

Позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за
спірною адресою з 23.05.1995р.

У зв'язку зі здійсненням ОСОБА_5 з
листопада 2011 року перешкод у
користуванні квартирою позивачу
ОСОБА_1 і його сину ОСОБА_8, ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
усунення перешкод в користуванні
житлом, вселення. ОСОБА_5 звернулася із
зустрічним позовом про визнання ОСОБА_1
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 10.04.2012р. задоволено позов
ОСОБА_5 до ЖБК 270 «Протон-6», визнано за
нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1. При розгляді даної справи було
в тому числі взято до уваги довідку ЖБК
270 «Протон-6» №1 від 10.02.2012р. про те, що
членом кооперативу і власницею
квартири є ОСОБА_5, а також
підтверджено, що пай виплачений
повністю 10.06.1992р. (а.с.99).

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 28.02.2013р.
вказане рішення суду першої інстанції
скасоване, у задоволенні позову ОСОБА_5
до ЖБК 270 «Протон-6» про визнання права
власності на квартиру відмовлено,
оскільки ОСОБА_1 не було залучено до
участі у справі, чим порушено його
право на спадщину.

Як зазначалося, ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно повідомлення у
Другій Запорізькій державній
нотаріальній конторі станом на 07.11.2012р.
спадкова справа після його смерті не
заводилася (а.с. 7, 59).

Листом від 01.06.2013р. №250/02-14 на ім'я ОСОБА_1
приватний нотаріус ОСОБА_9 повідомила,
що нею заведена спадкова справа після
померлого ОСОБА_7 №95/2012. За наслідками
перевірки наявності спадкового майна
встановлено, що майно, зареєстроване на
ім'я спадкодавця, відсутнє, у зв'язку з
чим підстав для видачі свідоцтва про
право на спадщину не вбачається.

В позовній заяві про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням і
вселення від 01.12.2011р. ОСОБА_1 вказував,
що йому не відомо, хто є власником
спірної квартири, що суперечить його
поясненням, що він вважав весь час
власником квартири ОСОБА_6

При цьому судом приймається до уваги,
що в судовому засіданні позивач
пояснив, що приблизно через 3 місяці
після смерті батька він в якості
спадкоємця забирав належний батьку
автомобіль, оскільки мати не
відносилася до кола спадкоємців, але в
подальшому від оформлення спадщини
відмовився, оскільки автомобіль був
придбаний в розстрочку, а батько
задовго до смерті припинив погашати
вартість автомобіля і здійснювати
оплату процентів.

Вказані обставини підтверджуються
листом ПАТ «Запорізький
автомобілебудівний завод» №581 від
12.07.2011р., згідно якого ОСОБА_7 13.05.1999р. по
договору №112041-1-262А був проданий
автомобіль Таврія в розстрочку на 36
місяців. У зв'язку з невиконанням
ОСОБА_7 зобов'язань за договором,
утворилася заборгованість, яка
рішенням суду від 26.04.2006р. стягнута з
боржника. Рішення суду станом на
12.07.2011р. не виконане.

Таким чином, посилання позивача на
приховування його матір'ю ОСОБА_5 того,
що після смерті батька позивача
залишилось майно, яке належало
останньому і було спадковим, не є
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для подання заяви про
прийняття спадщини.

З наведених підстав позов задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214, 218 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської
ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, -
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Турбіна Т. Ф.