Справа № 500/3857/13-ц
Провадження № 2/500/2162/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2013 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Присакар
О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: представника
позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, у виді житлового будинку з
надвірними спорудами, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею
право власності на 1/2 частину
вищезгаданого житлового будинку з
надвірними спорудами, мотивуючи тим, що
з 1972 року вона знаходиться з
відповідачем у шлюбних відносинах, в
період спільних шлюбних відносин
ОСОБА_2 була надана земельна ділянка,
площею 0,12 га для будівництва житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, на даний
час взаємовідносини між сторонами
погіршились та відповідач у
добровільному порядку відмовляється
оформити 1/2 частину житлового будинку з
надвірними спорудами, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 на ім'я позивача, у
зв'язку з чим просить розподілити
спільне майно, нажите в період шлюбу.
.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив задовольнити
позов.

В судовому засіданні відповідач
позовні вимоги визнав у повному обсязі,
не заперечував проти задоволення
позову.

Вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 29.10.1972 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що
підтверджено свідоцтвом про одруження
серії НОМЕР_1 від 29.10.1972 року, виданого
Утконосівською сільською радою
Ізмаїльського району Одеської області.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлене договором або законом.

Згідно до статті 22 КпШС Української РСР
(чинний на момент виникнення спірних
правовідносин) майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Згідно до вимог статті 28 КпШС
Української РСР, в разі поділу майна,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, їх частки визнаються
рівними. В окремих випадках суд може
відступити від начала рівності часток
подружжя, враховуючи інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
увагу. Суд може визнати майно, нажите
кожним із подружжя під час їх
роздільного проживання при фактичному
припиненні шлюбу, власністю кожного з
них.

Пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про
застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України» N 16
від 12 червня 1998 року судом роз'яснено,
що вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
придбання зазначеного майна. При цьому
належить виходити з того, що відповідно
до статей 22, 25, 27-1 КпШС Української РСР
спільною сумісною власністю подружжя є
нажите ними в період шлюбу рухоме і
нерухоме майно, яке може бути об'єктом
права приватної власності (крім майна,
нажитого кожним із подружжя під час їх
роздільного проживання при фактичному
припиненні шлюбу). Таким чином,
обов'язковими елементами юридичного
складу, необхідного для виникнення
спільності майна подружжя, є придбання
майна під час зареєстрованого шлюбу, а
також придбання майна в результаті
спільної праці подружжя.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Як встановлено в судовому засіданні, на
загальних зборах колгоспу «Шлях до
комунізму» було вирішено надати ОСОБА_2
земельну ділянку, площею 0,12 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва житлового будинку.
Рішенням виконавчого комітету
Утконосівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
№ 14 від 20.07.1977 року було узгоджено
відвід ОСОБА_2 вищезазначеної
земельної ділянки. Рішенням
виконавчого комітету Ізмаїльської
районної ради народних депутатів № 286
від 25.08.1977 року, ОСОБА_2 було дозволено
будівництво індивідуального житлового
будинку в АДРЕСА_1. Згідно технічної
документації від 09.02.1998 року, складеної
комунальним підприємством
«Ізмаїльське міжміське бюро технічної
інвентаризації», житловий будинок
АДРЕСА_1 був перенумерований на № 70.

Також, згідно до довідки № 724 від 30.08.2013
року, наданої комунальним
підприємством «Ізмаїльське міжміське
бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2
являється власником житлового будинку
з надвірними спорудами, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, оскільки відповідач
визнав позов і обставини визнані
сторонами не підлягають доказуванню у
відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України та
враховуючи, що вказаний житловий
будинок є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, суд
вважає, що за позивачем необхідно
визнати право власності на 1/2 частку
житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст.10, 57, 60-61, 212-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя - задовольнити.

Визнати право спільної сумісної
власності подружжя на житловий будинок
з надвірними спорудами, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частку житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. Я. Присакар