Провадження №2/521/6217/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року

місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
у складі:

головуючого судді -
Плавича І.В.,

за секретаря -
Бобрешова Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні вказаного складу суду
знаходиться на розгляді цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи пред'явлений позов та
пояснюючи підстави звернення до суду
позивач посилалась на ті обставини, що
сторони перебувають у шлюбі,
зареєстрованому 12 листопада 1992 року
Міським відділом РАЦС Головного
управління юстиції в Одеській області,
актовий запис №1848 від 12 листопада 1992
року.

В теперішній час між подружжям
припинені шлюбні відносини, спільного
господарства сторони не ведуть, на
підставі різних поглядів на сумісне
життя позивач втратила до відповідача
почуття кохання і поваги, шлюб носить
формальний характер. У зв'язку із
викладеними обставинами, позивач
звернулась в суд з даним позовом про
розірвання шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилась, повідомлялась судом про
розгляд даної цивільної справи,
причини неявки суду не відомі, але від
особи на адресу суду надійшла заява про
підтримання позову з клопотанням про
розгляд справи за відсутності сторони
в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, повідомлявся судом про
розгляд даної цивільної справи,
причини неявки суду не відомі, але брав
участь в розгляді справи, заявлені
вимоги не визнавав, просив суд в
задоволенні позову відмовити.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши до уваги виниклі
обставини та пояснення сторін за суттю
спору, надавши належну юридичну оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами по справі, суд приходить до
висновку, що заявлені позовні вимоги
підлягають задоволенню - виходячи з
наступного.

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що сторони перебувають у
шлюбі, зареєстрованому 12 листопада 1992
року Міським відділом РАЦС Головного
управління юстиції в Одеській області,
актовий запис №1848 від 12 листопада 1992
року.

У сторін є спільні діти - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Спору щодо визначення місця проживання
дітей та спільного майна немає.

Судом надавався сторонам строк для
примирення. Втім позивач просить суд
розірвати шлюб посилаючись на те, що на
теперішній час між подружжям припинені
шлюбні відносини, спільного
господарства сторони не ведуть, шлюб
носить формальний характер.

В силу ст. 16 Загальної декларації прав
людини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року,
чоловіки і жінки, які досягли
повноліття, мають право без будь-яких
обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Шлюб може укладатися
тільки при вільній і повній згоді
сторін, що одружуються. Сім'я є
природним і основним осередком
суспільства і має право на захист з
боку суспільства та держави.

Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України,
регулювання сімейних відносин
здійснюється цим Кодексом з метою:
зміцнення сім'ї як соціального
інституту і як союзу конкретних осіб;
утвердження почуття обов'язку перед
батьками, дітьми та іншими членами
сім'ї; побудови сімейних відносин на
паритетних засадах, на почуттях
взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги і підтримки;
забезпечення кожної дитини сімейним
вихованням, можливістю духовного та
фізичного розвитку.

При цьому, згідно ст. 24 ч.1 СК України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню, тому що подальше сумісне
життя подружжя та збереження сім'ї і
шлюбу неможливе, суперечить інтересам
сторін, спільних дітей.

Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим
стягнути з відповідача на користь
позивача понесені судові витрати, а
саме: суму оплаченого судового збору - у
розмірі 114,70 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 12 листопада 1992 року
Міським відділом РАЦС Головного
управління юстиції в Одеській області,
актовий запис №1848 від 12 листопада 1992
року - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму оплаченого судового збору в
розмірі 114,70 гривень.

При видачі свідоцтва про розірвання
шлюбу стягнути з ОСОБА_2 державне мито в
доход держави, ОСОБА_1 від оплати
державного мита звільнити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: