АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2
на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та
піклування Дніпровської районної у м.
Києві державної адміністрації в м.
Києві про поділ майна подружжя та
визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом, в якому просила визнати
за нею право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: орган опіки та піклування
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації в м. Києві про
поділ майна подружжя - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким
задовольнити її позов у повному обсязі,
посилаючись на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам,
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Апелянт зазначає, що спірна квартира є
спільною власністю з відповідачем,
оскільки придбана в період шлюбу та
вона має право, як один з подружжя на 1/2
частини спірної квартири.

Позивач в судовому засіданні
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

В судовому засіданні опікун
недієздатного ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги.

Представник третьої особи: органу
опіки та піклування Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації в м. Києві в судовому
засіданні просила апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено трирічний строк
позовної давності.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст.309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 18
вересня 1977 року до 29 жовтня 2009 року.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності на квартиру від 30 листопада
1999 року квартира АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності ОСОБА_3

Згідно довідки Ф-3 ЖБК «Восход» від 20
грудня 2012 року у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 -
власник, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_5 - онук,
ОСОБА_4- дочка, ОСОБА_2 - колишня дружина.

Як вбачається з довідки ЖБК «Восход»
від 12 вересня 2013 року № 16 сума пайового
внеску за квартиру АДРЕСА_1 складає 4294
крб. та у червні 1981 року була сплачена.
Зі вказівкою, що сума пайового внеску
по аналогічній квартирі становила 500
крб. та сума щомісячних платежів
становила 13 крб. 83 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 березня 2010 року ОСОБА_3
визнано недієздатним та призначено
ОСОБА_4 опікуном над недієздатним
батьком ОСОБА_3

Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Набуття майна за час шлюбу створює
презумпцію права спільної сумісної
власності подружжя. Якщо майно було
набуте за час шлюбу, передбачається
(презумується), що воно є спільним.
Протилежне, тобто належність майна до
роздільного майна подружжя, потребує
доведення. Якщо докази відсутні або їх
недостатньо, майно, набуте за час шлюбу,
вважатиметься спільним майном
подружжя.

Відповідно до ст.ст. 68, 69 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Розпорядження
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, після розірвання
шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою,
відповідно до ЦК України. Дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня коли, коли особа довідалась або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи опікун недієздатного - ОСОБА_4 не
зверталася до суду із заявою про
застосування строку позовної
давності.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори про поділ
майна подружжя, суди повинні
враховувати, що само по собі розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності подружжя на майно,
набуте за час шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в
спірній квартирі разом з відповідачам.

Таким чином колегія суддів дійшла
висновку про те, що позивачем не
пропущено строк для звернення до суду з
даним позовом.

Також колегія суддів не погоджується з
висновками суду, що того, що опікун
ОСОБА_4 не зверталася за відповідним
дозволом до органу опіки та піклування
щодо відмови від майнових прав
підопічного.

Відповідно до ст.71 ЦК України опікун не
має права без дозволу органу опіки та
піклування:

1) відмовитись від майнових прав
підопічного;

2) видавати письмові зобов'язання
від імені підопічного;

3) укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, в тому числі
договори щодо поділу або обміну
житлового будинку, квартири;

4) укладати договори щодо іншого
цінного майна.

Тобто опікуну ОСОБА_4 не потрібно було
отримати відповідний дозвіл, оскільки
визнання позову не порушує майнові
права відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України
визначено, що майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі.

Таким чином виходячи з наданих в
судовому засіданні доказів колегія
судів вважає, що спірна квартира є
спільною сумісною власністю подружжя і
кожному з них належить по 1/2 частині
спірної квартири.

Підсумовуючи викладене та з
урахуванням матеріалів справи,
оцінивши докази, факти та відповідні їм
правовідносини, колегія суддів дійшла
висновку про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2013 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Здійснити розподіл спільного
сумісного майна подружжя наступним
чином:

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частини квартири АДРЕСА_1;

визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя:

Судді:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №22-ц/796/15062/2013
Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
м. Київ
Доповідач -
Борисова О.В.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2
на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та
піклування Дніпровської районної у м.
Києві державної адміністрації в м.
Києві про поділ майна подружжя та
визнання права власності, -

Керуючись ст.ст. 218, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2013 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Здійснити розподіл спільного
сумісного майна подружжя наступним
чином:

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частини квартири АДРЕСА_1;

визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя:

Судді: