Справа 206/7922/13-ц
Провадження 2/206/1736/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2013 р. Самарський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Восьма дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

14 листопада 2013 року позивач звернувся
до Самарського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2,
про визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування за
заповітом.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що його
та відповідача матері ОСОБА_3 на праві
власності належало домоволодіння
АДРЕСА_1: ? частина на підставі рішення
народного суду
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська від 07 серпня 1968 року,
реєстрація якого в КП
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» проведена
не була, і ? частина на підставі
договору купівлі-продажу від 11 червня
1974 року, посвідченого державним
нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори, який був
зареєстрований в КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації». Оригінали
правовстановлюючих документів на
домоволодіння не збереглися. 30 червня
2007 року його мати склала заповіт, який
був посвідчений державним нотаріусом 8
ДДНК, яким частину будинку по АДРЕСА_2
вона заповіла його сестрі ОСОБА_2, а
спірне домоволодіння АДРЕСА_1 - йому.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року його мати ОСОБА_3
померла. Після її смерті він прийняв
спадщину. В жовтні 2013 року позивач
звернувся до Восьмої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, але постановою від 15
жовтня 2013 року йому у видачі свідоцтва
було відмовлено в зв'язку з відсутністю
оригіналів правовстановлюючих
документів на нерухоме майно на ім'я
матері ОСОБА_3 та відсутністю
реєстрації на ? частину домоволодіння
АДРЕСА_1 в КП «ДМБТІ» на підставі
рішення суду від 07 серпня 1968 року.

На підставі викладеного просить суд
визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з житлового
будинку А -1 з прибудовою АІ-1 житловою
площею 32,3 кв.м., загальною площею 64,9
кв.м., погрібу під А-1, а - ганку, над а -
козирка, сараїв - Б,В, навісу - Г,
убиральні - Д, душу - Е, споруд № 1-9,
I-IV.(а.с. 2-4).

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала у повному обсязі,
обґрунтувавши їх з тих же підстав, що
викладені у позовній заяві, просила суд
задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позовних вимог позивача не
заперечувала, підтвердила, що їй після
матері дістався інший будинок, і на
спірний будинок вона не претендує.
Просила суд задовольнити позовні
вимоги.

Представник третьої особи, державний
нотаріус Восьмої дніпропетровської
державної нотаріальної контори, подала
до суду заяву, в якій просила слухати
справу за їх відсутності, згодні з
будь-яким рішенням суду. Також надала
копію спадкової справи після смерті
ОСОБА_3 (а.с. 23-40).

Вислухавши доводи та пояснення
учасників судового процесу, дослідивши
матеріали справи в їх сукупності, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав, встановлених в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що на підставі
рішення народного суду
Амур-Нижньодніпровського району м
Дніпропетровська від 07 серпня 1968 року
на праві власності ОСОБА_3 належало ?
частина домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

На підставі договору купівлі-продажу
від 11 червня 1970 року, посвідченого
державним нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори ОСОБА_3 належить ?
частина домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с 7).

При проведенні технічної
інвентаризації будівель та споруд по
АДРЕСА_1 самовільного будівництва не
має про що зроблено відмітку в
технічному паспорті на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, який складається з житлового
будинку А-1 з прибудовою АІ-1 житловою
площею 32,3 кв.м., загальною площею 64,9
кв.м., погрібу під А-1, а - ганку, над а -
козирка, сараїв - Б,В, навісу - Г,
убиральні - Д, душу - Е, споруд № 1-9, I-IV,
виготовлений Комунальним
підприємством «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради станом на 27 червня 2012
року, інвентаризаційна справа № 20148,
реєстровий № 242-19. Відомостей щодо
самочинного будівництва немає (а.с. 8-10).

Згідно відповіді Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради від 25 квітня 2013 року № 3908
станом на 31.12.2012 рік в
інвентаризаційній справі містяться
відомості про право власності за
адресою АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_3 - ?
частина, на підставі договору купівлі -
продажу від 11.06.1970 року, посвідчений
Четвертою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, зареєстровано в
реєстрі № 2-1589, записано в реєстрову
книгу 242 за реєстровим № 19 (а.с.11).

Відповідно до заповіту ОСОБА_3 від 30
липня 2007, посвідченого державним
нотаріусом Восьмої дніпропетровської
державної нотаріальної контори, яким
частину будинку по АДРЕСА_2 вона
заповіла ОСОБА_2, а домоволодіння
АДРЕСА_1 - ОСОБА_1. (а.с.12)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 виданого Самарським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції від 07 жовтня 2010
року. (а.с.25)

Постановою 8 ДДНК від 15 жовтня 2013 року
ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями
АДРЕСА_1 по причині того, що відсутні
оригінали правовстановлюючих
документів на нерухоме майно на ім'я
матері ОСОБА_3 та відсутня реєстрація
на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 в КП
«ДМБТІ» на підставі рішення суду від 07
серпня 1968 року, що набрало чинності
17.08.1968 року (а.с.13).

Згідно спадкової справи № 150/2012 Восьмої
ДДНК, відкритої після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, крім
позивача ОСОБА_1 із заявами про
прийняття спадщини та за видачею
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на домоволодіння по АДРЕСА_1
ніхто не звертався (а.с. 23-40).

Аналізуючи спірні правовідносини,
співвідношуючи їх із встановленими в
судовому засіданні факти чини
обставинами справи, суд доходить до
наступного.

За змістом ст. 392 Цивільного
кодексу України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

В судовому засіданні було встановлено,
що ? частина домоволодіння АДРЕСА_1
належала померлій матері позивача на
підставі рішення народного суду
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська від 07 серпня 1968 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

В силу ст. 1217 Цивільного кодексу
України, спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1218 Цивільного
кодексу України, до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Положенням ст. 1222 Цивільного кодексу
України визначено, що спадкоємцями за
заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини. Спадкоємцями за заповітом
можуть бути юридичні особи та інші
учасники цивільних відносин (стаття 2
цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу
України, право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Змістом ст. 1233 Цивільного кодексу
України, заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Аналізуючи приведені вище норми права,
суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог у заявлений позивачем спосіб.

Такий висновок заснований на тому, що
своїм заповітом померла власник ОСОБА_3
розпорядилася на випадок своєї смерті
спірним домоволодінням, заповіши його
ОСОБА_1 Половина спірного
домоволодіння належала ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу,
інша половина - на підставі рішення
суду, яке хоча і не було зареєстровано,
але фактичні обставини, встановлені
рішенням суду, в даному випадку -
наявність права власності, доведенню
не підлягають, що дає підстави для
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 392, 1218, 1233, 1268 Цивільного
кодексу України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-61, 130,
174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з житлового
будинку А-1 з прибудовою АІ-1 житловою
площею 32,3 кв.м., загальною площею 64,9
кв.м., погрібу під А-1, а - ганку, над а -
козирка, сараїв - Б,В, навісу - Г,
убиральні - Д, душу - Е, споруд № 1-9, I-IV.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя А.О.
Сухоруков