АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1390/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду
Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Заїки В.М.,

суддів: Грох Л.М., Карпусь С.А.,

при секретарі: Терлич А.В.,

за
участю: прокурора - Параскевича О.Г.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
прокуратури міста Хмельницького в
інтересах держави в особі
Хмельницького обласного дочірнього
підприємства державної акціонерної
компанії «Хліб України» на заочне
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 05 квітня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Хмельницького обласного дочірнього
підприємства державної акціонерної
компанії «Хліб України» про визнання
формулювання причин звільнення
незаконними і неправильними, зміну
формулювання причин звільнення та дати
звільнення, внесення змін в запис про
звільнення до трудової книжки,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та вчинення подання
окремої ухвали.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасника процесу, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ХОДП ДАК «Хліб
України» з вимогою визнати факт
порушення строку розрахунку при
звільненні, змінити формулювання
причин і підстав звільнення на
формулювання у наказі з посиланням на
п.4,6 ст.36 та абзац 3 ст. 38 КЗпП України,
замість посилання на п. 1 ст. 40 КЗпП,
змінити дату звільнення на дату
проведення розрахунку із заборгованої
суми заробітної плати за 2001 рік та
визнати усі дні затримки розрахунку
днями вимушеного прогулу, а також
стягнути 10 000 грн. заподіяної моральної
шкоди. Позивач просила суд вчинити
подання окремою ухвалою суду до
прокуратури для розгляду ознак злочину
в діях службових осіб підприємства, що
виявились у зловживанні службовими
повноваженнями та їх перевищенні.

В обґрунтування позову зазначала, що що
наказом генерального директора ХОДП
ДАК «Хліб України» № 55-п від 17
листопада 2003 року вона була звільнена з
посади головного економіста за п. 1 ст. 40
Кодексу законів про працю України у
зв'язку з скороченням штату і
чисельності працівників. Вважаючи
формулювання причин звільнення в
названому вище наказі незаконним і
неправильним, ОСОБА_1 просить змінити
його на відповідні статті закону,
посилаючись на обставини, що були
встановлені рішеннями суду

_______________________________________________________________________
_____ Головуючий у першій інста нції -
Данькова С.О.
Провадження № 22-ц/792//1390/13 Доповідач
-Заїка В.М.

Категорія № 51

від 1березня 2004 року та від 09 липня 2008
року, що набрало чинності 29 січня 2009
року. Вказувала, що рішенням суду від 01
березня 2004 року встановлено, що її
звільнено з роботи через те, що від
ОСОБА_1 не надійшло ні в усній, ні в
письмовій формі згоди на запропоновану
їй посаду провідного економіста
відділу бухгалтерського обліку,
звітності та фінансово-економічної
роботи. Вважає, що на підставі
встановленого рішенням суду від 01
березня 2004 р. у наказі про її
звільнення повинні бути наведені
підстави звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП. -
:відмова працівника від продовження
роботи в зв'язку із зміною істотних
умов праці, а не за п. 1 ст. 40 КЗпП, як
зазначено у наказі від 17листопада 2003
року №55-п. Зазначала, що за її позовом,
з яким вона звернулася до суду у квітні
2004 року, ухвалою апеляційного суду від
29 січня 2009 року набрало чинності
рішення Хмельницького міськрайсуду
від 09 липня 2008 року /а.с. 15-19/, яким
встановлено обставини, що при
звільненні з ініціативи адміністрації
їй не виплачено значний обсяг
заробітної плати, зокрема, за 2001 року в
сумі 3 704,97 грн., а також за 1998 року, 2000
року, разом за вказані роки сума
невиплаченої зарплати при звільненні
становить півторарічний її розмір.
Позивач посилалась на те, що на
підприємстві заробітна плата, умови
виплати якої були визначені
колективним договором, не
виплачувалась систематично але
контролюючі органи, зокрема,
Територіальна Державна інспекція
праці, а також прокуратура м.
Хмельницького та області надавали на
її скарги відповіді, що заборгованої
заробітної плати та порушень
законодавства про оплату прані на
підприємстві не встановлено. Як докази,
посилається на матеріали наглядового
провадження прокуратури, зокрема /а.с.
7,9.11-12,13-14,15-16,19,20,26,39, 42,43,44,48,58,60,63,64, 65-66/
цього провадження. Просить врахувати,
що рішення суду від 09.07.2008 року про
виплату заборгованої зарплати ОСОБА_1
за 2001 рік до теперішнього часу
підприємством не виконано. ОСОБА_1
вважає, що встановлені вищенаведеним
судовим рішенням від 09.07.2008 року
обставини стосовно непроведення з нею
розрахунку через грубі порушення
підприємством законодавства про працю,
положень колективного договору, стали
новими підставами для заялення
позовних вимог про зміну формулювання
причин звільнення з посиланням на
абзац З ст.38 КЗпП, оскільки вона
відмовилась від запропонованої посади
через грубі порушення керівником та
головним бухгалтером підприємства
законодавства про працю, положень
колективного договору, але надати
докази цього вона змогла лише після
набрання рішенням від 09.07.2008 року
законної сили та ухвалою апеляційного
суду Хмельницької області від 29.01.2009
року.

Заочним рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 26 січня 2011 року позов
задоволено частково: визнано
формулювання причин звільнення ОСОБА_1
у наказі ХОДП ДАК «Хліб України» від
17.11.2003 року №55-п неправильним. Змінено
формулювання причин звільнення ОСОБА_1
у наказі ХОДП ДАК «Хліб України» від
17.11.2003 року №55-п та дату звільнення, а
саме: ОСОБА_1, головного економіста ОДП
звільнити з роботи з 26 січня 2011 року
(дати ухвалення судом рішення) на
підставі п.6 ст. 36, ч. 3 ст. 38 КЗпП
у зв'язку з відмовою від
продовження роботи
назапропонованій посаді через
грубі порушення законодавства
про працю, положень колективного
договору; замість запису:
«ОСОБА_1, головного економіста ОДП
звільнити з роботи 17 листопада 2003 року
у зв'язку з скороченням штату і
чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП
України.», а також зобов'язано
відповідача внести зміни в
запис про звільнення до
трудової книжки ОСОБА_1 Стягнуто
з Хмельницького обласного
дочірнього підприємства Державної
акціонерної компанії «Хліб України» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу в сумі
237 263 грн. 45 коп. (двісті тридцять сім
тисяч двісті шістдесят три грн.) .45
коп. (зазначена сума визначена судом
без утримання податку й інших
обов'язкових платежів). В
задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Стягнуто з ХОДП
ДАК «Хліб України» на користь держави
судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати
з ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 19 жовтня
2011 року заяву заступника прокурора м.
Хмельницького про перегляд заочного
рішення задоволено. Скасовано заочне
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 26 січня
2011 року ОСОБА_1 до Хмельницького
обласного дочірнього підприємства
державної акціонерної компанії «Хліб
України» про визнання формулювання
причин звільнення незаконними і
неправильними, зміну формулювання
причин звільнення та дати звільнення,
внесення змін в запис про звільнення до
трудової книжки, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
вчинення подання окремої ухвали.
Справу призначено до судового
розгляду.

Ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 01 квітня 2013 року заяву
ОСОБА_1 про залишення без розгляду
заяви прокурора від 12 серпня 2011 року
про перегляд заочного рішення від 26
січня 2011 року залишено без задоволення.

В ході розгляду справи позивач
позовні вимоги неодноразово
уточнювала і змінювала. Згідно
остаточних уточнень просила суд:
визнати формулювання причин
звільнення, зазначених у наказі № 55-п
від 17.11.2003 року неправильними, такими,
що не відповідають чинному
законодавству; змінити формулювання
причин звільнення з п. 1 ст. 40 КЗпП
України на п.п.. 6,4 ст. 36, абзац 3 ст. 38 КЗпП
України та змінити дату звільнення з
17.11.2003 року на дату ухвалення судом
рішення, а також зобов'язати
відповідача внести зміни в запис про
звільнення до трудової книжки;
стягнути з Хмельницького обласного
дочірнього підприємства Державної
акціонерної компанії «Хліб України»
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 237 263 грн. 45 коп. (двісті
тридцять сім тисяч двісті шістдесят
три грн.) .45 коп. вчинити подання окремою
ухвалою суду до прокуратури для
розгляду ознак злочину в діях
службових осіб підприємства, що
виявились у зловживанні службовими
повноваженнями та їх перевищенні.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 квітня 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано формулювання причин
звільнення ОСОБА_1 у наказі
Хмельницького обласного дочірнього
підприємства Державної акціонерної
компанії «Хліб України» від 17.11.2003 року
№55-п неправильним. Змінено
формулювання причин звільнення
ОСОБА_1 у наказі Хмельницького
обласного дочірнього підприємства
Державної акціонерної компанії «Хліб
України» від 17.11.2003 року №55-п та
дату звільнення, а саме:
ОСОБА_1 головного економіста ОДП
звільнити з роботи з 26 січня 2011 року
(дати ухвалення судом рішення) на
підставі п. 6, ст. 36, ч. 3 ст. 38
КЗпП у зв'язку з відмовою від
продовження роботи на
запропонованій посаді через
грубі порушення законодавства
про працю, положень колективного
договору; замість запису:
«ОСОБА_1, головного економіста ОДП
звільнити з роботи 17 листопада 2003 року
у зв'язку з скороченням штату і
чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП
України.», а також зобов'язано
відповідача внести зміни в
запис про звільнення до
трудової книжки ОСОБА_1 Стягнуто
з Хмельницького обласного
дочірнього підприємства Державної
акціонерної компанії «Хліб України» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу в сумі
237 263 грн. 45 коп. (двісті тридцять сім
тисяч двісті шістдесят три грн.) .45
коп. (зазначена сума визначена судом
без утримання податку й інших
обов'язкових платежів). В
задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Стягнуто з
Хмельницького обласного дочірнього
підприємства Державної акціонерної
компанії «Хліб України» на користь
держави судовий збір в
розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн. 40
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується з вищевказаним рішенням,
в частині дати його ухвалення і
наступного набрання ним чинності та з
ухвалою того ж суду від 01.04.2013 року про
залишення без задоволення заяви про
залишення без розгляду заяви прокурора
про перегляд заочного рішення від
26.01.2011 року. Зазначає, що прокурор не мав
правових підстав для звернення до суду
із заявою про перегляд заочного
рішення у трудовому спорі, а тому, на
думку апелянта, суд повинен був
залишити заяву без розгляду, поновлене
провадження закрити, а рішення суду від
26.01.2011 року залишити в силі. Вказує, що
повторне заочне рішення від 05.04.2013 року,
що ухвалене як наслідок перегляду
заочного рішення від 26.01.2011 року за
заявою прокурора є нелегітимним, а тому
суд має повноваження повернути у
правове поле рішення від 26.01.2011 року.
Апелянт вважає, що на стадії
апеляційного провадження, прокурор
зобов'язаний заявити відмову від
перегляду заочного рішення. В
доповненні до апеляційної скарги
ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 19 жовтня 2011
року, оскільки судом не дотримано вимог
ЦПК України щодо перевірки законності
подання прокурором заяви про перегляд
заочного рішення та порушено порядок
розгляду даної заяви.

Не погоджуючись з рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
05 квітня 2013 року прокуратура міста
Хмельницького в інтересах держави в
особі ХОДП ДАК «Хліб України» подала
апеляційну скаргу. Просить скасувати
оскаржуване рішення та прийняти нове,
яким відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 Вважає рішення суду незаконним
і необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню. Вказує, що в судовому
засіданні від 05.04.2013 року прокурором
було подано заяву про застосування
строків позовної давності, однак при
винесенні рішення судом не надано
правової оцінки щодо порушення строку
позовної давності. Крім того,
законність і відсутність порушень
вимог чинного законодавства
винесеного ХОДП ДАК «Хліб України»
наказу про звільнення ОСОБА_1 у зв'язку
з скороченням штату і чисельності
працівників встановлено рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
01.04.2004 року, залишеним без змін
апеляційною і касаційною інстанцією.
Зазначає, що рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 26.01.2010 року,
яке набрало законної сили 03.06.2010 року
встановлено, що ОСОБА_1 звільнено на
підставі ч.1 ст. 40 КЗпП і зобов'язано
відповідача виплатити позивачу
середній заробіток за затримку
розрахунку при звільненні в сумі 160009,50
грн. за період із 18.11.2003 року по 26.01.2010
року. Вказане рішення позивачем не
оскаржувалось, що на думку апелянта
свідчить про те, що ОСОБА_1
погоджувалась з формулюванням та датою
її звільнення. Апелянт вважає, що судом
неправильно застосовано положення ч.3
ст. 235 КЗпП України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Так, посилання ОСОБА_1 на незаконність
судового рішення є безпідставними,
оскільки відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК
України з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
суді прокурор в межах повноважень,
визначених законом, звертається до
суду з позовною заявою (заявою), бере
участь у розгляді справ за його
позовами, а також може вступити за
своєю ініціативою у справу,
провадження у якій відкрито за позовом
інших осіб, на будь-якій стадії її
розгляду, подає апеляційну, касаційну
скаргу, заяву про перегляд судового
рішення Верховним Судом України, про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами. При цьому
прокурор повинен надати суду
документи, які підтверджують
неможливість громадянина самостійно
здійснювати представництво своїх
інтересів.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про
прокуратуру» прокурор має рівні права
з іншими учасниками процесу.

Відповідно до статті 37 Закону України
«Про прокуратуру» право внесення
апеляційної чи касаційної скарги на
судові рішення в цивільних,
адміністративних, господарських
справах надається прокурору, який брав
участь у судовому розгляді, а також
незалежно від участі у розгляді справи
Генеральному прокурору України,
прокурорам Автономної Республіки Крим,
областей, міст Києва і Севастополя,
спеціалізованих прокуратур (на правах
обласних), міжрайонним прокурорам,
прокурорам міст, районів, районів у
містах та прирівняних до них
спеціалізованих прокуратур, їх першим
заступникам і заступникам.

Підстави для вступу у справу, а також
обсяг і межі повноважень прокурора у
судовому процесі визначаються цим
Законом та процесуальним
законодавством України.

Таким чином, колегія суддів з огляду на
вищенаведенні норми приходить до
висновку, що заочне рішення від
26.01.2011року переглянуто судом без
порушення норм процесуального та
матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу
прокуратури міста Хмельницького,
колегія суддів приходить до
наступного.

Апеляційна скарга прокуратури міста
Хмельницького підлягає задоволенню, а
рішення суду - скасуванню, з таких
підстав.

Так, судом встановлено, що 03 лютого 1997
року ОСОБА_1 прийнята по переводу на
посаду начальника відділу
соціально-трудових відносин,
реформування власності, юридичного та
кадрового забезпечення Хмельницького
представництва ДАК «Хліб України», яке
22 червня 1998 року реорганізовано в
Хмельницьке обласне дочірнє
підприємство ДАК «Хліб України». 04
квітня 2001 року позивачка переведена на
посаду головного економіста ХОДП ДАК
«Хліб України». Наказом генерального
директора ХОДП ДАК «Хліб України» № 55-п
від 17 листопада 2003 року головного
економіста ОСОБА_1 звільнено з роботи
за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із
скороченням штату і чисельності
працівників.

Справа за позовами ОСОБА_1 судами
розглядалась неодноразово, в тому
числі і з підстав незаконного
звільнення її з роботи та стягнення на
її користь заробітної плати.

Так, заочним рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 26 січня 2010 року
/ т.1, а.с. 232/ за позовом ОСОБА_1 до ХОДП
ДАК «Хліб України» про стягнення
середнього заробітку, стягнення
моральної шкоди встановлено, що ОСОБА_1
звільнено з роботи за ст..40п.1 КЗпП
України і зобов'язано відповідача
виплатити позивачці середній
заробіток за затримку розрахунку при
звільненні в сумі 160009 грн. 50 коп. та 500
грн. за період з 18 листопада 2003 року по 26
січня 2010 року. Вказане рішення набрало
законної сили 03 червня 2010 року і
позивачкою не оскаржувалось.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 по
даній справі, суд першої інстанції
виходив з того, що звільнення її з
підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.40 КЗпП
України не ґрунтується на законі і
перешкоджало працевлаштуванню, а тому
підставою звільнення є п.6 ст.36 КЗпП
України, а також, на думку суду першої
інстанції, підставою для розірвання
трудового договору з позивачкою є
грубе порушення її трудових прав з боку
роботавця, передбачених ч.3ст.38 КЗпП
України.

Відповідно до ст..36 п.4, ст.. 38 ч.3 КЗпП
України однією із підстав припинення
трудового договору з ініціативи
працівника є невиконання власником
або уповноваженим ним органом
законодавства про працю, умов
колективного чи трудового договору.

За змістом статті 38 КЗпП України
працівник має право з власної
ініціативи в будь-який час розірвати
укладений з ним на невизначений строк
трудовий договір. При цьому строк
розірвання трудового договору і його
правові підстави залежать від причин,
які спонукають працівника до його
розірвання і які працівник визначає
самостійно. У разі, якщо вказані
працівником причини звільнення -
порушення роботодавцем трудового
законодавства (частина третя статті 38
КЗпП України) - не підтверджуються або
роботодавцем не визнаються, останній
не має права самостійно змінювати
правову підставу розірвання трудового
договору на звільнення з інших підстав
без посилання на частину третю статті 38
КЗпП України..

Зазначена норма законодавства
передбачає обов'язкову подачу заяви
працівником про звільнення його з
роботи із вказаних підстав.

Оскільки відсутні докази щодо подання
ОСОБА_1 заяви про її звільнення з
названих вище підстав, то суд першої
інстанції помилково ухвалив рішення
про визнання незаконним і неправильним
формулювання причин звільнення, зміну
формулювання причин звільнення та дати
звільнення, внесення змін в запис про
звільнення до трудової книжки та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу з цих підстав.

В зв'язку з такими порушеннями норм
матеріального права рішення суду
першої підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 307,309,316,319,324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Апеляційну скаргу прокуратури
міста Хмельницького в інтересах
держави в особі Хмельницького
обласного дочірнього підприємства
державної акціонерної компанії «Хліб
України» задовольнити.

Заочне рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 квітня 2013 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Хмельницького
обласного дочірнього підприємства
державної акціонерної компанії «Хліб
України» про визнання формулювання
причин звільнення незаконними і
неправильними, зміну формулювання
причин звільнення та дати звільнення,
внесення змін в запис про звільнення до
трудової книжки, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
вчинення подання окремої ухвали
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
В.М.Заїка