Дата документу 30.12.2013
Справа № 501/6228/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Іллічівський міський
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

при секретарі - Куркудим В.М.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника - ОСОБА_2,

представника відповідача - Колечко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Іллічівську
Одеської області скаргу ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області про визнання
незаконними рішення та зобов'язання
здійснити дії, -

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2013 року до звернулася ОСОБА_1
зі скаргою до відділу державної
виконавчої служби Іллічівського
міського управління юстиції Одеської
області, стверджуючи, що 13.04.2011 року
Іллічівський міський суд Одеської
області на підставі рішення видав
виконавчий лист №2-439/11 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк»
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 106101,18 грн. та судових витрат у
розмірі 1181,02 грн.

08.11.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» продав
права вимоги до ОСОБА_1 ПАТ «Дельта
Банк». Заявниця стверджує, що на вимогу
нового кредитора вона повністю
виконала зобов'язання за кредитним
договором №3092-08 ОФА, однак після
передачі прав вимог до заявниці,
виконавчий лист знаходився на
виконанні у відділі ДВС.

30.09.2011 року державний виконавець ВДВС
виніс постанову №В-10/381 про накладення
арешту на майно та кошти боржника та
оголошено розшук майна.

Ухвалою Іллічівського міського суду
Одеської області від 07.10.2013 року
виконавчий лист №2-439/11, виданий 13.04.2011
року Іллічівським міським судом
Одеської області визнано таким, що не
підлягає виконанню та витребувано його
від ПАТ «Укрсиббанк».

Заявниця стверджує, що 22.11.2013 року вона
звернулася до відділу ДВС із заявою про
скасування постанови відділу ДВС
№В-10/381 про накладення арешту на майно
та грошові кошти, що належать їй та
постанови заступника начальника
відділу ДВС Колечко Д.М. про оголошення
розшуку майна боржника. 11.12.2013 року їй
(заявниці) було відмовлено в скасуванні
постанов про накладення арешту та
розшук її майна.

Заявниця, вважаючи, що вказана відмова
суперечить ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження» просить суд
визнати відмову відділу державної
виконавчої служби Іллічівського
міського управління юстиції Одеської
області від 11.12.2013 року скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області №В-10/381 від 30
вересня 2011 року про накладення арешту
на рухоме та нерухому майно, на кошти та
інші цінності, що належить ОСОБА_1 та
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області від 30.09.2011
року про розшук майна, що належить
ОСОБА_1 незаконною. Також заявник
просить суд зобов'язати відділ
державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області №В-10/381 від 30
вересня 2011 року про накладення арешту
на рухоме та нерухоме майно, на кошти та
інші цінності ОСОБА_1 та постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції від 30.09.2011 року про розшук
майна, що належить ОСОБА_1

В судовому засіданні заявниця та її
представник підтримали скаргу в
повному обсязі з тих самих підстав.

В судовому засіданні представник
відділу державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області заперечив
проти задоволення даної скарги, надав
письмові заперечення. мотивуючи тим, що
чинною редакцією Закону України «Про
виконавче провадження» не передбачено
зняття арешту з майна боржника та
скасування інших вжитих державним
виконавцем заходів примусового
виконання рішень, в разі повернення
виконавчого документа стягувачеві з
підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.47 Закону.

Заслухавши присутніх сторін по справі,
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення вимог скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно копії
заочного рішення Іллічівського
міського суду Одеської області по
справі №2-439/11, стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Укрсиббанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 106101,18 грн. та судових витрат у
розмірі 1181,02 грн. (а.с.7).

08.11.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» продав
права вимоги до ОСОБА_1 ПАТ «Дельта
Банк» (а.с.11-12).

Згідно копії листа ПАТ «Дельта Банк»
від 26.12.2012 року, на вимогу нового
кредитора ОСОБА_1 повністю виконала
зобов'язання за кредитним договором
№3092-08 ОФА від 22.08.2005 року (а.с.13).

Відповідно до копії постанови
державного виконавця відділу ДВС від
30.09.2011 року накладено арешт на рухоме та
нерухоме майно, інші цінності в межах
106101,18 грн., що належать ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно копії постанови державного
виконавця відділу ДВС від 30.09.2011 року
оголошено розшук майна, що належить
ОСОБА_1 (а.с.15).

Ухвалою Іллічівського міського суду
Одеської області від 07.10.2013 року
виконавчий лист №2-439/11, виданий 13.04.2011
року Іллічівським міським судом
Одеської області визнано таким, що не
підлягає виконанню та витребувано його
від ПАТ «Укрсиббанк» (а.с.17).

Згідно копії листа ОСОБА_1 22.11.2013 року
звернулася до відділу ДВС із заявою про
скасування постанови відділу ДВС
№В-10/381 про накладення арешту на майно
та грошові кошти, що належать їй та
постанови заступника начальника
відділу ДВС Колечко Д.М. про оголошення
розшуку майна боржника (а.с.16).

Відповідно до копії листа відділу ДВС
від 11.12.2013 року ОСОБА_1 було відмовлено в
скасуванні постанов про накладення
арешту та розшук її майна (а.с.18).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження»,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо є письмова заява
стягувача;

Згідно п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
повернення виконавчого документа без
виконання на вимогу суду або іншого
органу (посадової особи), який видав
виконавчий документ.

Відповідно до ч.1-2 ч.1 ст.50 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разізакінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків не стягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Отже, суд приходить до висновку, що
Законом України «Про виконавче
провадження» не передбачено зняття
арешту з майна боржника та скасування
інших вжитих державним виконавцем
заходів примусового виконання рішень,
в разі повернення виконавчого
документа стягувачеві з підстав,
передбачених п.7 ч.1 ст.47 Закону, тому
вимога про визнання відмови ВДВС у
скасуванні арешту та оголошення
розшуку майна - незаконною, не підлягає
задоволенню.

Однак враховуючи те, що ОСОБА_1 було
виконано рішення суду від 13.04.2011 року,
вона погасила заборгованість за
кредитним договором №309-08 ОФА від 22
серпня 2005 року, суд приходить до
висновку, що вимога про скасування
постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області про
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно, на кошти та інші
цінності та постанову державного
виконавця про розшук майна є
обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.383-386 ЦПК України,
ст.ст.47, 49, 50 Закону України «Про
виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Іллічівського
міського управління юстиції Одеської
області про визнання незаконними
рішення та зобов'язання здійснити дії -
задовольнити частково.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Іллічівського
міського управління юстиції Одеської
області скасувати постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області №В-10/381 від 30
вересня 2011 року про накладення арешту
на рухоме та нерухоме майно, на кошти та
інші цінності ОСОБА_1 та постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції від 30.09.2011 року про розшук
майна, що належить ОСОБА_1.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
через Іллічівський міський суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги, яка подається
протягом 5 днів з дня проголошення
ухвали, або отримання її копії.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області
М.І.Петрюченко