Справа №568/1522/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

В складі:

Головуючий суддя: Прачук
Л.І.

При секретарі судового засідання:
Дубнік О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Радивилів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Немирівської сільської ради
Радивилівського району, Управління
Держземагентства в Радивилівському
районі про визнання права власності
на спадкове нерухоме майно померлого
за спадкоємцем

Встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Немирівської сільської ради
Радивилівського району, Управління
Держземагентства у Радивилівському
районі про визнання за нею права
власності на спадкове нерухоме майно
померлої баби ОСОБА_3, яке успадкувала
мати позивача ОСОБА_4, а саме земельну
ділянку розміром 2,87 га, що перебуває в
колективній власності АВОП
«Батьківщина» Радивилівського району.
В обґрунтування позову посилається на
те, що вона є спадкоємцем за законом
після смерті матері. Однак мати при
житті належним чином не оформила право
власності на земельну частку (Пай), який
належав бабі позивача, що перешкоджає
позивачці отримати свідоцтво про право
на спадщину в нотаріальній конторі.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі і
дала покази стосовно обставин справи в
межах заявлених позовних вимог.

Представник Немирівської сільської
ради в судове засідання не з»явився.
Сільський голова Колдун А.П. надіслав
до суду лист №2.14/3-532 від 30.10.2013 року про
розгляд справи за відсутності
представника сільської ради. Претензій
по справі немає, позовні вимоги
сільська рада визнає.

Представник відповідача Управління
Держземагентства в Радивилівському
районі Рівненської області Табінська
І.В. позовні вимоги визнала частково.
Показала, що Сертифікат на право на
земельну частку(пай) дає право на пай, а
не є документом, який підтверджує право
власності на земельну ділянку. Вважає,
що на підставі сертифікату можна
визнати лише право на земельний пай.
Тому вважає, що позов не можна
задовільнити і визнати за позивачем
право власності на земельну ділянку.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові
докази по справі, давши їм повну,
об"єктивну і правову оцінку, суд
знаходить, що позов до задоволення не
підлягає.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.
Немирівка Радивилівського району,
Рівненської області.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.
Радивилів, Рівненської області.

Відповідно до Сертифіката на право на
земельну частку (пай) серія РВ №0187447,
виданого Радивилівською районною
державною адміністрацією 07.08.2012 року,
ОСОБА_3 належить право на земельну
частку (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності агровиробничого
об»єднання пайовиків «Батьківщина»
розміром 2,87 в умовних кадастрових
гектарах.

Згідно з пунктом 17 Перехідних
положень Земельного кодексу України
від 25.10.2001 року сертифікати на право
на земельну частку (пай) є дійсними
до виділення власникам таких часток
(паїв) у натурі (на місцевості)
земельних ділянок та видачі їм
державних актів на право власності на
землю.

Відповідно до п.11 Постанови
Пленуму Верховного суду України №7
від 30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» при
вирішенні спору про право спадкування
на земельну частку (пай) основним
документом, що посвідчує таке право, є
сертифікат на право на земельну частку
(пай).

Тобто у позивача є належний
правовстановлюючий документ виданий
на ім»я померлого спадкодавця, який
підтверджує його право на нерухоме
майно.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов»язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно. Що і слід
зробити позивачу.

Відповідно до ст..126 ЗК України право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред»явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З листа державного нотаріуса
Радивилівської державної нотаріальної
контори Забожної Л.Л. №959/01-16 від 20.09.2013
року встановлено, що нотаріус не може
видати свідоцтво про право на спадщину
гр.. ОСОБА_4 на майно, яке знаходиться на
території Немирівської сільської ради
Радивилівського району Рівненської
області, котре належало гр.. ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадкоємцем
якої була її дочка гр. ОСОБА_4, котра
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, так як в
нотаріальній конторі відсутні
відомості про прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті своєї матері
ОСОБА_3.

Разом з тим позивач не представила суду
доказів того, що нотаріус відмовив їй у
видачі свідоцтва про право на спадщину
після смерті матері ОСОБА_4. Відповідно
до п.24 Постанови Пленуму Верховного
суду України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» при розгляді такої
категорії справ судам слід перевіряти
наявність або відсутність спадкової
справи стосовно спадкодавця у
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що позивач не
надала нотаріусу всіх необхідних
документів, що перешкоджає у видачі
нотаріусом позивачу свідоцтва про
право на спадщину. Однак дане не є
доказом обставин, на які позивачки
посилається в позовній заяві.

Виходячи з вищевикладеного суд
не знаходить, що права позивача можуть
бути захищені в обраний нею спосіб.

Керуючись ст..126 та Перехідними
положеннями ЗК України,
ст..ст.346,392,1223,1225,1268,1269 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного суду
України №7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про
спадкування»,ст..ст..10,11,62,212,213 ЦПК
України суд

В и р і ш и в:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
шляхом подання в 10-денний строк
апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк
апеляційної скарги рішення набирає
законної сили по закінченню цього
строку, а при поданні апеляційної
скарги рішення набирає законної сили
по закінченню розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено
19.12.2013 року.