Справа №
Провадження№712/103/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2013 року Соснівський
районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Кальчук
А.П.

при секретарі
Шмагайло Н.В.

за участю адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права
власності, що є спільною сумісною
власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права
власності, що є спільною сумісною
власністю, посилаючись на те, що вона
28.10.1987 року з колишнім чоловіком ОСОБА_8
уклали шлюб, про що свідчить довідка
від 17.10.2008 року № 79/1203-76, видана відділом
реєстрації актів цивільного стану по м.
Каневу Канівського міськрайонного
управління юстиції.

Вказувала, що під час даного шлюбу її
чоловіком ОСОБА_8 була придбана
квартира АДРЕСА_1. Належність даної
квартири ОСОБА_8 підтверджується
договором купівлі-продажу від 11.02.1995
року № 3-659, про що засвідчує довідка КП
ЧООБТІ від 08.10.2008 року.

Шлюбні відносини між нею та її
чоловіком ОСОБА_8 були припинені 14.03.1995
року.

Після розлучення питання про поділ
майна позивачкою не ставилося.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8, про що
свідчить свідоцтво про смерть.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась
спадщина, у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Зазначила, що про куплену квартиру
ОСОБА_8 під час їх шлюбу вона не знала,
дізналась тільки після отримання
довідки з КП ЧООБТІ, тому вважала, що
строк позовної давності вона не
пропустила.

Просила визнати за нею право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1, як її
частку в спільній сумісній власності
подружжя.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги та пояснив, що
квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_8
під час зареєстрованого між ОСОБА_3 та
ОСОБА_8 шлюбу, а тому являється їх
спільним майном. Просив визнати за
позивачкою право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 як на спільне майно
подружжя.

Відповідачка ОСОБА_9 позов не
визнала та просила відмовити в його
задоволенні.

Представник відповідачки ОСОБА_9 -
адвокат ОСОБА_2 - заперечувала проти
задоволення позову. Вважала, що
квартира придбана ОСОБА_8 11.02.1995 року не
може бути визнана спільним майном
подружжя, оскільки подружні відносини
з ОСОБА_3 були припинені ще з листопада
1991 року. ОСОБА_3 з 1991 року проживала в м.
Канів, а ОСОБА_8 - в м. Печора Комі АССР
Російської Федерації і створив іншу
сім»ю з ОСОБА_5 Спільне господарство з
1991 року він вів не з ОСОБА_3, а з ОСОБА_5

Відповідачка ОСОБА_5 в судове
засідання не з»явилась, про розгляд
справи була повідомлена належним
чином. В електронному вигляді по
інтернету заперечувала проти
задоволення позову.

Відповідачка ОСОБА_7 в судове засідання
не з»явилась, але скерувала до суду
заяву про розгляд справи без її участі.
Проти задоволення позову не
заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_7 позов її матері
ОСОБА_3 визнала та просила його
задовольнити.

Заслухавши сторони, свідка, вивчивши
матеріали справи судом встановлено
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

28 жовтня 1987 року був зареєстрований
шлюб між позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Від цього шлюбу народились дві доньки:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Подружжя проживало разом однією сім»єю
за місцем служби ОСОБА_8 до листопада 1991
року в м. Печора.

В листопаді 1991 року позивачка ОСОБА_3
дізналась про те, що чоловік її зраджує
з ОСОБА_5 і тому, не зважаючи на
вагітність, не захотіла проживати
разом з чоловіком ОСОБА_8, поїхала з м.
Печора до м. Канева і з 1991 року з м.
Канева до м. Печори не поверталась.

Ця обставина підтверджується показами
свідка ОСОБА_10 - першої дружини ОСОБА_8,
яка в судовому засіданні пояснила, що
після розлучення ОСОБА_8 підтримував з
нею нормальні відносини, приїздив в м.
Черкаси до їх спільного сина. Бував на
Україні 2-3 рази на рік, провідував свою
матір в с. Межиріч Канівського району і
дітей в м. Черкаси і в м. Канів.

Зі слів ОСОБА_8 їй відомо, що ОСОБА_3
«застала» його в м. Печора з іншою
жінкою, не захотіла після цього разом з
ним проживати, поїхала в м. Канів, а
ОСОБА_8 створив сім»ю з ОСОБА_5.

Цей факт також підтверджується копією
рішення Канівського міського суду
Черкаської області від 03.08.1994 року, в
якому вказано, що позивач ОСОБА_8 не
проживає з відповідачкою ОСОБА_11 понад
три роки. Даним рішенням шлюб розірвано
і рішення вступило в законну силу з
13.08.1994 року.

Свідоцтво про розірвання шлюбу було
оформлене ОСОБА_8 в відділі ЗАГС м.
Печора, в книзі запису актів про
розірвання шлюбу було зроблено запис №
64 від 01 березня 1995 року.

Шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 був
зареєстрований 11 березня 1995 року.

11 лютого 1995 року ОСОБА_8 на підставі
договору купівлі-продажу, укладеного
між ним та ОСОБА_12, зареєстрованого
державним нотаріусом Першої
Черкаської державної нотаріальної
контори ОСОБА_13 за № 3-659, придбав
двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Як пояснила свідок ОСОБА_10, квартиру
ОСОБА_8 купував для своєї мами, хотів
щоб вона переїхала з с. Межиріч в м.
Черкаси, але вона не встигла пожити в
цій квартирі, бо померла.

ОСОБА_8 дозволив проживати в належній
йому квартирі їх з ним спільному сину
від першого шлюбу - ОСОБА_14 та його
сім»ї - відповідачці ОСОБА_4, а також
малолітньому сину ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3

Зі слів свідка, про цю квартиру було
відомо позивачці та її донькам -
відповідачкам ОСОБА_7 та ОСОБА_7, тому що
ОСОБА_14 запрошував дівчат з м. Канева в
м. Черкаси і в цій квартирі зустрічався
зі своїми сестричками.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в Жиздринському районі
Калужської області сталась
дорожньо-транспортна пригода, в якій
загинули ОСОБА_8 та ОСОБА_14. Після їх
смерті відкрилась спадщина.
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8
являються ОСОБА_7 та ОСОБА_7, а також за
спадковою трансмісією ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_3

21.10.2008 року позивачка ОСОБА_3 звернулась
до Першої Черкаської державної
натуральної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

З довідки Першої Черкаської державної
нотаріальної контори від 21.11.2011 року
вбачається, що відповідно до копії
спадкової справи ОСОБА_8, яка надійшла
від нотаріуса Перевозького
нотаріального округу Нижегородської
області Російської Федерації
спадкоємцями ОСОБА_8 є : ОСОБА_16; ОСОБА_7;
ОСОБА_6; ОСОБА_17.

Позивачка претендує на ? частину
квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
ця квартира була придбана ОСОБА_8 в
період їх шлюбу за спільні кошти, однак
він її не повідомив про покупку
квартири, тому після розірвання шлюбу
вона і не ставила питання про розподіл
майна подружжя, бо не було чого ділити.
Лише після смерті бувшого чоловіка
вона дізналась про покупку квартири.

Однак, з такою позицією позивачки суд
не може погодитись.

Враховуючи те, що нерухоме майно, а саме
квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_8
в 1995 році, при вирішенні справи суд
застосовує норми матеріального права,
які діяли під час укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України (в
редакції 1969 року) майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст.28 КпШС суд може визнати
майно, нажите кожним із подружжя під
час їх роздільного проживання при
фактичному припиненні шлюбу, власністю
кожного з них.

Аналогічні положення стосовно майна,
нажитого кожним з подружжя під час їх
роздільного проживання при фактичному
припиненні шлюбу, містяться в ч. 6 ст. 57
СК України.

З огляду на приписи наведених норм, для
виникнення права спільної сумісної
власності, недостатньо тільки однієї
реєстрації шлюбу, а потрібне сумісне
проживання, ведення сумісного
господарства, наявність спільного
бюджету та дійсних шлюбних відносин
між подружжям.

Судом встановлено, що з листопада 1991
року по 01 березня 1995 року шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_8 існував лише
формально. Вони спільно не проживали,
спільного господарства не вели,
подружніх стосунків не підтримували.
Крім того, в цей період часу ОСОБА_8
проживав однією сім»єю та вів спільне
господарство з ОСОБА_5

За таких обставин, суд вважає
позов ОСОБА_3 необґрунтованим і таким,
що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 214-215, 218, 1276
ЦПК України, ст.ст. 22, 28 КпШС України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
права власності, що є спільною сумісною
власністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Головуючий: