Справа №519/1356/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

11.12.2013 року

Южний міський суд Одеської області у
складі:

головуючого судді - Асанової З.І.,
секретаря - Ковальчука О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
представника ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду
з позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 43895,70 грн. та судового збору,
мотивуючи свої вимоги тим, що між ЗАТ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 18.09.2006 року був
укладений строковий кредитний договір
№ ОDH0RX02730027, відповідно до якого Банк
надав Позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання 3059,10
грн. строком на 6 місяців з 18.09.2006 року по
16.03.2007 року включно із сплатою 1,7 %
щомісячно на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 36,71 грн. та
единоразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 278,1
грн. в обмін на зобов'язання
позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків винагороди, комісії в
зазначені в заяві та в Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (далі - «Умов»)
строки.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «
18» по « 20» число кожного місяця,
відповідач повинен надавати позивачу
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 577,76 грн. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов.

Позичальник зобов'язується повернути
суму кредиту, винагороди відповідно до
заяви та умов. Згідно п. 4.2 умов, при
порушенні позичальником зобов'язань із
погашення кредиту, позичальник сплачує
банку відсотки за користування
кредитом в розмірі 11% в місяць,
розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом. Відсоткова ставка за
кредитом може змінюватися в залежності
від змін облікової ставки НБУ чи інших
випадках, відповідно до п.3.3 умов.

В зв'язку з тим, що позичальник належним
чином свої обов'язки не виконує, станом
на 27.03.2013 року виникла прострочена
заборгованість по поверненню кредиту
на загальну суму 43895,70 грн., яка
складається з:

- заборгованості за кредитом - 3059,10 грн.,

- заборгованості по відсоткам за
користування кредитом - 16439 грн.,

- заборгованості по комісії за
користування кредитом - 220,26 грн.;

- пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 21609,98 грн.,

- штраф (фіксована частина) - 500
грн.,

- штраф (відсоток від суми
заборгованості) - 2066,46 грн.

Позичальник належним чином свої
зобов'язання не виконує, що є
порушенням Закону України «Про банки
та банківську діяльність» та умов
кредитного договору.

Також позивачем разом з позовом були
надані документи про зміну
найменування юридичної особи на ПАТ КБ
«Приватбанк».

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву, в якій просить розглядати справу
за його відсутністю та позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, у разі
відсутності відповідача не заперечує
на заочний розгляд справи.

Представник відповідача в судовому
засіданні не визнав позов в повному
обсязі, та подав заяву про застосування
позовної давності.

Вислухавши представника відповідача,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що в позові
необхідно відмовити з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
18.09.2006 року між ЗАТ «Приватбанк» та
ОСОБА_1 був укладений строковий
кредитний договір № ОDH0RX02730027,
відповідно до якого Банк надав
Позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання 3059,10 грн.
строком на 6 місяців з 18.09.2006 року по
16.03.2007 року включно із сплатою 1,7 %
щомісячно на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «
18» по « 20» число кожного місяця,
відповідач повинен надавати позивачу
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 577,76 грн. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов.

Позичальник зобов'язується повернути
суму кредиту, винагороди відповідно до
заяви та умов. Згідно п. 4.2 умов, при
порушенні позичальником зобов'язань із
погашення кредиту, позичальник сплачує
банку відсотки за користування
кредитом в розмірі 11% в місяць,
розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом. Відсоткова ставка за
кредитом може змінюватися в залежності
від змін облікової ставки НБУ чи інших
випадках, відповідно до п.3.3 умов.

Відбулася зміна найменування
юридичної особи на ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
споживчий кредит - це кошти, що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції,
при цьому споживач, відповідно до п. 22
ст. 1 вищевказаного закону, - це фізична
особа, яка купує, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних із
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

Таким чином, враховуючи цілі кредиту,
які зазначені в заяві позичальника
№ODXRRX04611197 від 02.02.2008 року та умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам, суд приходить до висновку, що
між сторонами був укладений саме
договір споживчого кредиту.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

У порушення зазначених норм закону
відповідач зобов'язання за договором
№ODHORX02730027 від 18.09.2006 року належним чином
не виконав та у нього станом на 27.03.2013
року виникла заборгованість на
загальну суму 43895,70 грн. згідно наданого
розрахунку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Разом з тим, із настанням певної події,
що має юридичне значення, законодавець
пов'язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст.
251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У договорі сторони узгодили графік
погашення заборгованості за кредитом,
а саме: з «18» по « 22» число кожного
місяця у сумі 577,76 грн.

Сам договір не містить інших умов щодо
продовження строку дії вказаного
договору. Тобто, 16.03.2007 року включно
сторони вважали строком закінчення дії
договору.

Суд не вважає належним доказом та не
бере до розгляду додані до матеріалів
позовної заяви «Умови та правила
надання банківських послуг», у яких
п.1.7.31 встановлюється строк позовної
давності стосовно вимог повернення
кредиту, сплаті процентів за
користування кредитом, неустойки, пені,
штрафів у 50 років у зв'язку з тим, що,
по-перше, зазначені «Умови та правила
надання банківських послуг» складені
Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк «Приватбанк» та
підписані головою правління ПАО КБ
«Приватбанк» та не підписані
відповідачем, по-друге, у п.1 вказаних
«Умов та правил надання банківських
послуг» зазначено, що ПАТ КБ
«Приватбанк» діє на підставі Ліцензії
НБУ №22 від 29.07.2009 року, тобто цей
документ був складений не раніше 29.07.2009
року, тоді як кредитний договір між
сторонами був укладений 18.09.2006 року,
по-третє додатком до кредиту є умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам, який не представлений суду,
тобто до складання «Умов та правил
надання банківських послуг», які
надані позивачем в якості доказів та в
матеріалах справи відсутні належні
докази того, що відповідач був
ознайомлений з зазначеними «Умовами та
правил надання банківських послуг» та
погодився на виконання останніх.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, строк вимоги для банку
розпочався з 18.09.2006 року і закінчувався
16.03.2010 року включно.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з
позовом лише 14.05.2012 року, про що
свідчить ухвала Приморського
районного суду м. Одеси про повернення
позовної заяви для подачі до належного
суду, тобто з пропуском встановленого
законом трирічного строку позовної
давності.

Про існування заборгованості позивач
знав, що підтверджується розрахунком
заборгованості.

Ніяких заяв про поновлення строку
позовної давності з обґрунтуванням
поважності причин його пропуску від
позивача до суду не надходило.

Згідно п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів», кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Зазначена норма
матеріального права була чинною як на
момент подання відповідачем заяви про
одержання кредиту, так є чинною і на
момент розгляду справи судом.

Відповідно до п.31 Постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що в задоволені позову
представника ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
про стягнення заборгованості за
кредитним договором у розмірі 43895,70 грн.
необхідно відмовити у зв'язку зі
спливом строку позовної давності.

Керуючись, ст. 10, 11, 209, 212, 213, 215, 218, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 251, 252, 256-258, 261, 526, 1049 ЦК
України, п.22, 23 ст.1, п.7 ч.11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
п.31 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову представника
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк - з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Южного міського суду

Одеської області
З.І.Асанова