Справа № 510/1561/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2013 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Картал» про визнання
права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача - СВК «Картал»
позовні вимоги визнав, щодо їх
задоволення не заперечував, просив
розглянути справу у його відсутності.

Позивач, його представник на
задоволенні позову наполягали.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
указу від 08.06.1999р. про призначення
ОСОБА_1 на настоятільське служіння у
храмі; копія договору купівлі-продажу
від 24.06.1991р. житлового будинку АДРЕСА_1;
копія акту прийому-передачі від 28.04.2004р.
основних засобів СВК «Прикордонник»,
що не входять до пайового фонду; копія
технічного паспорту на житловий
будинок по АДРЕСА_1, оформленого на СВК
«Прикордонник»; копія договору про
надання послуг з газопостачання від
25.10.2004р., укладеного між Ренійським УЕГГ
ВАТ «Одесагаз» та ОСОБА_1; копії
договорів про надання послуг з
водопостачання від 10.12.2007р., 01.01.2011р.;
копії квитанцій про сплату земельного
податку.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із вищевказаними
вимогами, зазначивши, що на підставі
договору купівлі-продажу від 24.06.1991р.
відповідачу СВК «Картал», що є
правонаступником СВК «Прикордонник»,
на праві приватної власності належить
житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1. У 1999 році відповідач СВК
«Прикордонник» передав у володіння та
користування належну йому нерухомість
позивачу разом із всіма документами на
неї. Тоді ж позивач разом із своєю
родиною заселився на житлоплощу
вищевказаного домоволодіння, мешкає
там по теперішній час. За актом
прийому-передачі від 28.04.2004р. основних
засобів СВК «Прикордонник», що не
входять до пайового фонду,
правонаступнику - СВК «Картал» було
передано вищевказану нерухомість, яку
було зазначено за документацією, як
«будинок священика». Отже, з 1999 року по
теперішній час позивач фактично,
відкрито володіє житловим будинком
АДРЕСА_1, стежить за їх технічним
станом, сплачує за утримання
комунальні послуги та ін. На момент
фактичного укладення угоди про надання
житлового будинку у користування
сторони не оформили її у письмовому
вигляді та не засвідчили нотаріально. У
зв'язку із вищевикладеними обставинами
ОСОБА_1 вважає, що має право на житловий
будинок, оскільки з 1999 р. володіє та
безперервно користується ним, слідкує
за його технічним станом, несе витрати
у зв'язку із його утриманням, зберігає у
себе всю документацію на
домоволодіння, як власник нерухомості,
отже з підстав ст. 344 ЦК України набув
право власності на житловий будинок.

Заслухавши позивача та його
представника, показання свідків
ОСОБА_2, ОСОБА_3, вивчивши матеріали
справи та надані документи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача обґрунтовані і
підлягають задоволенню, оскільки його
доводи знайшли своє належне
підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК
України право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе. Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивача, у 1999р.
його було призначено на настоятільське
служіння у Свято-Нікольському храмі в
с. Орлівка Ренійського району, тоді ж
між сторонами (в якості власника
нерухомості на той час виступав СВК
«Прикордонник») фактично була
досягнута домовленість про надання
житлового будинку АДРЕСА_1 у
користування. Письмово та в
нотаріальному порядку сторони цю угоду
не оформляли. Таким чином, з 1999р. по
теперішній час позивач безперервно,
відкрито володіє житловим будинком,
сплачує всі належні платежі, як власник
нерухомості, розпоряджається ним. За
весь час володіння позивачем будинком,
відповідач - СВК «Картал», як власник
(правонаступник СВК «Прикордонник»), не
пред'являв до позивача жодних вимог про
витребування будинку, документів на
нього, не брав участі у його утриманні
та не ніс витрат по сплаті належних
платежів. На момент розгляду справи в
суді СВК «Картал» не заперечував щодо
фактів, вказаних у позові, визнав
позовні вимоги в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що десь 14 років
тому цей будинок було передано
позивачу та його родині СВК
«Прикордонник». До цього в цьому
будинку ніхто не мешкав, він був у
непридатному для мешкання стані. Однак,
після того, як позивач заселився туди,
він зробив там ремонт, вчинив
перебудови кімнат, провів газ, воду, по
теперішній час доглядає за будинком.

Свідок ОСОБА_3 також пояснила, що десь у
1999р. в цей будинок заселився позивач,
він облаштував його, влаштував там
побутові зручності, обробляє город,
вирощує сад, провів воду, хазяйнує там і
ніхто йому не чинить перешкод у цьому.

Таким чином, суд встановив, що
володіння позивачем житловим будинком
є добросовісним (тобто позивач вважав,
що він володіє нерухомістю з законних
підстав, оскільки була фактично
досягнута домовленість про надання
нерухомості у користування),
правомірним, відкритим (позивач,
вважаючи себе власником, сплачує
комунальні платежі за утримання
будинку, земельний податок,
розпоряджається житлом та ін.) та
безперервним. Таким чином, суд вважає,
що житловий будинок цілком з законних
підстав було передано у володіння та
користування ОСОБА_1, внаслідок чого
останній набув право власності на
нього за набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачем та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивача щодо
визнання за ним права власності на
житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною
давністю право власності на житловий
будинок із надвірними спорудами (окрім
самочинно побудованих), розташований
по АДРЕСА_1, що належить СВК
«Прикордонник».

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник