АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 14 листопада 2013 року у справі за
позовом Житлово-будівельного
кооперативу «Молодіжний-2» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за
спожиті житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

09 липня 2013 року ЖБК «Молодіжний-2»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якому просив стягнути
з них солідарно на користь ЖБК
«Молодіжний-2» заборгованість за
спожиті житлово-комунальні послуги за
період з 01 жовтня 2010 року по 01 вересня
2013 року у урахуванням індексу інфляції
та 3% річних у розмірі 10 624, 74 грн., з яких:
основна сума боргу - 7 973, 51 грн.,
інфляційна складова - 1 680, 46 грн., 3 %
річних - 970, 77 грн., витрати на правову
допомогу у розмірі 757, 42 грн. та судовий
збір у розмірі 229, 40 грн. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 є споживачами
житлово-комунальних послуг, однак
плату за них своєчасно не вносять,
внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 10 624, 74 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 листопада 2013 року позов
ЖБК «Молодіжний-2» було задоволено
частково і стягнуто солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ЖБК
«Молодіжний-2» заборгованість за
житлово-комунальні послуги у розмірі 6
331, 20 грн. і судовий збір у розмірі 229, 40
грн.; в задоволенні решти позовних
вимог - відмовлено.

20 листопада 2013 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2
подали апеляційну скаргу на вказане
рішення, у якій, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, порушення
норм матеріального права, просили суд
його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову. В обґрунтування заявлених
вимог апелянти вказали, що єдиним
власником квартири є ОСОБА_1, а тому
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не несуть з нею
солідарну відповідальність за належне
виконання зобов'язань по сплаті коштів
за спожиті житлово-комунальні послуги.
На думку апелянтів, суд першої
інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1
повністю виконує взяті на себе
зобов'язання згідно договору про
реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги від 05
жовтня 2010 року. Апелянти вважають, що
наданий позивачем розрахунок боргу є
невірним та спростовується наданими
ними квитанціями про сплату.

У судовому засіданні ОСОБА_1 і ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримали та
просили суд її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце розгляду справи, тому
розгляд справи за апеляційною скаргою
на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України
проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь
у справі та з'явилися у судове
засідання, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 зареєстровані і проживають у
АДРЕСА_1.

Вказаний будинок обслуговується ЖБК
«Молодіжний-2».

Також судом першої інстанції було
правильно встановлено, що ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 своєчасно не вносили
плату за спожиті ними
житлово-комунальні послуги, внаслідок
чого виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком заборгованості
борг ОСОБА_1 станом на 01 вересня 2013 року
становить 7 973, 51 грн., 3 % - 970, 77 грн.;
втрати від інфляції - 1 680, 46 грн., при
чому станом на початок жовтня 2010 року
заборгованість становила 12 626, 32 грн.
(а.с. 62-63).

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції керувався ст. 68 ЖК
України, ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», п. 35
правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 572 від 08
жовтня 1992 року та виходив з того, що
відповідачі не вносили своєчасно плату
за спожиті житлово-комунальні послуги
у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05
жовтня 2010 року між ЖБК «Молодіжний-2» та
ОСОБА_1 був укладений договір про
реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги, відповідно
до п. 1.1. якого ЖБК «Молодіжний-2» надав
ОСОБА_1 розстрочку у погашенні
заборгованості з квартирної плати
(плати за утримання житла) та плати за
комунальні послуги (водо-, тепло-,
газопостачання, послуги
водовідведення, вивезення побутового
сміття), що утворилась станом на 01
вересня 2010 року у сумі 12 626, 32 грн. з 05
жовтня 2010 року по 05 листопада 2015 року,
зі сплатою 210, 43 грн. щомісячно.

Із наявних у матеріалах справи
квитанцій та наданого ЖБК
«Молодіжний-2» розрахунку
заборгованості вбачається, що ОСОБА_1
щомісячно вносила плату за спожиті нею
комунальні послуги за період з жовтня
2010 року по серпень 2013 року згідно сум,
вказаних у квитанціях, та додатково
сплачувала борг, що виник за минулий
період.

Таким чином, заборгованість по сплаті
коштів за спожиті житлово-комунальні
послуги за період з жовтня 2010 року по
серпень 2013 року відсутня.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції невірно підрахував залишок
суми боргу станом на 01 вересня 2013 року,
оскільки у суму у розмірі 1 642, 31 грн., що
була сплачена ОСОБА_1 згідно квитанцій
22 жовтня 2013 року і 13 листопада 2013 року,
входять нараховані до сплати кошти за
вересень та жовтень 2013 року.

Також колегія суддів вважає, що
відсутні підстави для стягнення з
відповідачів залишку несплаченої суми
боргу, що існувала станом на 01 вересня
2010 року, у розмірі 7 973, 51 грн., оскільки
відповідно до договору про
реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги від 05
жовтня 2010 року, ОСОБА_1 зобов'язалася
погасити борг у розмірі 12 626, 32 грн. до 05
листопада 2015 року. Договір про
реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги від 05
жовтня 2010 року не розірвано, він є
чинним та підлягає виконанню
сторонами.

З огляду на викладене, відсутні
підстави для стягнення 3 % річних та
втрат від інфляції, що нараховувалися
позивачем на суму боргу, сплату якої
було розстрочено до 05 листопада 2015
року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 14 листопада 2013 року не може
вважатися законним і обґрунтованим, а
тому підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову ЖБК «Молодіжний-2».

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-314, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 листопада 2013 року -
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту:

У задоволенні позову
Житлово-будівельного кооперативу
«Молодіжний-2» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення боргу за спожиті
житлово-комунальні послуги - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді