РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року

Київський районний суд міста Харкова у
складі:

головуючого судді
Нев'ядомського Д.В.

при секретарі Левченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на ? частину
нерухомого майна, яке було набуто під
час шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на ? частину нерухомого
майна, яке було набуто під час шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказав, що 5 вересня 1998 року
зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, про що зроблено запис в Книзі
реєстрації актів одруження за № 1415. На
даний час шлюб не розірвано.

Під час шлюбу подружжям за спільно
збережені кошти було придбано
нерухомість, а саме:14 серпня 2003 року за
договором купівлі - продажу подружжям
придбано житловий будинок АДРЕСА_1
ринковою вартістю 423 300 грн. 24 лютого 2009
року за Відповідачкою було
зареєстроване нежитлове приміщення
1-го поверху, №№ 1, 2, 3 в літ. «А-14»
загальною площею 31,8 кв.м. в будинку
АДРЕСА_2, яке було придбано у зв'язку з
дольовою фінансовою участю

в будівництві будинку АДРЕСА_2.
Вартість нежитлової будівлі становить
446 000 грн.

Відповідно до ст.ст. 60, 69 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві
спільної сумісної власності. Дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до змісту ст.ст. 357 ЦК та 70 СК
України частки у праві спільної
часткової власності подружжя
вважаються рівними якщо інше не
встановлено зо домовленістю
співвласників або законом.

Просить визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину
нежитлового приміщення 1-го поверху,
№№ 1, 2, 3 в літ. «А-14» загальною площею 31,8
кв.м. в будинку АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та надав
пояснення відповідно до змісту
позовної заяви.

В судовому засіданні представник
відповідачки проти позову заперечував,
вважаючи, що відсутній спір між
сторонами і, крім того, необхідно
спочатку визнати за позивачем право
спільної сумісної власності, а потім
звертатися до суду з позовом про
визнання права власності на частку
майна.

Вивчивши позовну заяву, вислухавши
сторони та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що 5 вересня 1998
року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, про що зроблено запис в Книзі
реєстрації актів одруження за № 1415. На
даний час шлюб не розірвано.

Під час шлюбу подружжям за спільно
збережені кошти було придбано
нерухомість, а саме:14 серпня 2003 року за
договором купівлі - продажу подружжям
придбано житловий будинок АДРЕСА_1
ринковою вартістю 423 300 грн. 24 лютого 2009
року за Відповідачкою було
зареєстроване нежитлове приміщення
1-го поверху, №№ 1, 2, 3 в літ. «А-14»
загальною площею 31,8 кв.м. в будинку
АДРЕСА_2, яке було придбано у зв'язку з
дольовою фінансовою участю

в будівництві будинку АДРЕСА_2.
Вартість нежитлової будівлі становить
446 000 грн.

Згідно із п.22 Постанови Пленуму
Верховного суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами

законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,

визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» (далі
Постанова) - Поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,

встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 60, 69 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві
спільної сумісної власності. Дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до змісту ст.ст. 357 ЦК та 70 СК
України частки у праві спільної
часткової власності подружжя
вважаються рівними якщо інше не
встановлено зо домовленістю
співвласників або законом.

Згідно з п. 23 Постанови - Вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на
час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і
час його придбання. Спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст.
368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325
ЦК можуть бути

будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані
чи внесені грошовими коштами, якщо
інше не встановлено шлюбним договором
чи законом.

Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні
подружжю за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Таким чином, позивач є власником
вказаного майна, спільно нажитого за
час шлюбу з відповідачкою на підставі
права спільної сумісної власності і
має право на визначення та виділення
своєї ? частки.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 60, 69, 70 СК України, ст..ст. 325, 357, 368
ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на ? частину нерухомого
майна, яке було набуто під час шлюбу -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 права власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 права власності на 1/2
частину нежитлового приміщення 1-го
поверху, №№ 1, 2, 3 в літ. «А-14» загальною
площею 31,8 кв.м. в будинку АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а особою, яка не
була присутньою в судовому засіданні
протягом 10 днів з дня отримання
рішення.

Суддя Д.В. Нев'ядомський