РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 123/10993/13-ц

Провадження № 2/123/3606/2013

23.12.2013 року
м. Сімферополь

Київський районний суд м.
Сімферополя

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі
Жолуденко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Сімферопольської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, третя особа -
Третя Сімферопольська державна
нотаріальна контора,

встановив:

ОСОБА_1 у вересні 2013 року заявила позов
до Територіальної громади в особі
Київської районної ради м. Сімферополя,
за яким просила в порядку спадкування
за заповітом ОСОБА_2 визнати за нею
право власності на квартиру АДРЕСА_1

Позов мотивований тим, що через
розбіжності в написанні прізвища
спадкодавця в різних приватних та
правовстановлюючих документах, і
неможливість усунути ці розбіжності,
позивач позбавлена можливості
вступити у спадщину в загальному
порядку.

Ухвалою суду у справі проведено заміну
відповідача на належного
Територіальну громаду в особі
Сімферопольської міської ради.

ОСОБА_1 в судовому засіданні на вимогах
позову наполягала, надала пояснення, що
по суті зводяться до викладеного в
заяві.

Представник позивача ОСОБА_3 в
підтримку доводів свого довірителя
послалась на відповідні спору норми
цивільного законодавства.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки не
повідомив.

Державний нотаріус Чернявська Н.О.
надіслала заяву про розгляд справи без
участі представника Третьої
сімферопольської державної
нотаріальної контори.

Суд, ознайомившись з матеріалами
справи, вважає за можливе постановити
заочне рішення. Позивач проти такого
порядку розгляду справи не
заперечувала.

Судом встановлено таке.

Відповідно до свідоцтва про право
власності, виданого 24.10.2007 року
виконавчим комітетом Сімферопольської
міської ради, квартира АДРЕСА_1 м.
Сімферополь належала ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
в рівних частках (а.с.7-8).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, перебували у
зареєстрованому шлюбі, що підтверджено
свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.12).

20.08.2010р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
проживав за адресою: АДРЕСА_1, АР Крим,
складено заповіт, відповідно до якого
він все своє майно заповів ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5. Заповіт посвідчений
приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим №3282 (а.с.6).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а.с. 9)

За повідомленням Третьої
сімферопольської державної
нотаріальної контори від 24.10.2013р.
№6156/2805/01-16, спадкова справа після
смерті ОСОБА_5 не заводилась (а.с. 30-31).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року (а.с. 10).

18.09.2012 року ОСОБА_1 звернулась до Третої
Сімферопольської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 року. Заява
зареєстрована у книзі обліку та
реєстрації спадкових справ за №2365,
заведена спадкова справа №887/2012 р. (а.с.
34)

За довідкою абонентського відділу ЖЕО
Київського району м. Сімферополя від
28.08.2012р. №2/9095 ОСОБА_5 і ОСОБА_2 з 1972 року
і по день їх смерті проживали в АДРЕСА_1.

З наведеного видно, що прізвища
померлого ОСОБА_2 в різних документах
вказано не однаково, що дійсно ставить
під сумнів подружні відносини між ним
та ОСОБА_5, належність їм майна, а
відповідно і сам заповіт.

До того ж, рішенням Київського
районного суду м. Сімферополя від
21.08.2012р. ОСОБА_1 було відмовлено в
задоволенні заяви про встановлення
факту належності ОСОБА_2 заповіту
складеного від імені ОСОБА_2

Разом з тим, інші дані наведені у
вказаних та інших приватних документах
спадкодавців, щодо віку (часу
народження), місця народження, місця
проживання, тощо повністю узгоджуються
між собою.

Крім того, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в
судовому засіданні, кожна окремо,
підтвердили, що ОСОБА_5 і ОСОБА_2 за
життя були подружжям, скільки їх знають
проживали по сусідству в квартирі
АДРЕСА_1 в м. Сімферополь, в останні роки
життя догляд за ними здійснювала
сусідка ОСОБА_1

За таких даних, в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_2 і
ОСОБА_2 є однією і тією ж особою, а тому
позивач має право на спадкування за
його заповітом.

Проте, наявність вказаних
розбіжностей, і неможливість їх
усунути, в тому числі і в судовому
порядку, не дозволяють ОСОБА_1 прийняти
спадщину в загальному порядку.

До того ж, згідно з п.11 ч.1 ст. 346 ЦК
України, право власності припиняється
у разі смерті власника.

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, зі
смертю особи припиняється її
правоздатність, а тому за померлою
особою не можна визнати будь-яке право.

Тому, слід прийти до
висновку, що правовий статус майна
з питань його належності певній особі
за позовом спадкоємця визначається
за фактичними обставинами без
визнання будь-якого права за
померлими особами.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3
ст. 1296 ЦК України відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Статтею 1297 ЦК України
встановлено обов'язок спадкоємця
звернутися за свідоцтвом про право на
спадщину на нерухоме майно. Проте,
нормами цієї статті, так само як й
іншими нормами цивільного права, не
визначено правових наслідків
недотримання такого обов'язку у
вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця
права на спадщину, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права,
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтва
про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК
України) та не здійснив його державної
реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Місцем відкриття спадщини
відповідно до положень частини 1
статті 1221 ЦК України є останнє місце
проживання спадкодавця.

Оскільки, ОСОБА_2 на час відкриття
спадщини, проживав разом зі
спадкодавцем ОСОБА_5, то його слід
вважати таким, що прийняв спадщину
відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, в
тому числі і ? частки квартири АДРЕСА_1
м. Сімферополь.

Отже, до спадкової маси за померлим
ОСОБА_2 входить також і право власності
на квартиру АДРЕСА_1 м. Сімферополь, в
цілому.

Єдиним спадкоємцем за майном ОСОБА_2, як
це вбачається зі спадкової справи, є
позивач ОСОБА_1

Оскільки, позивач, як це встановлено
судом, об'єктивно не може прийняти
спадщину в загальному порядку, то слід
визнати, що таке її право порушене.

Обраний позивачем шлях поновлення
порушеного права узгоджується з
приписами ст. 16 ЦК України.

Підсумовуючи викладене, суд визнає
позов обґрунтованим, і вважає за
можливе задовольнити його вимоги на
підставі наведених норм закону.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 224-226
ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної
громади в особі Сімферопольської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, право
власності на квартиру АДРЕСА_1 м.
Сімферополь, в порядку спадкування за
заповітом після ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду АР Крим
через Київський районний суд м.
Сімферополя АР Крим на протязі десяти
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Головуючий
М.Ф. Сенько