Справа № 412/2796/13-ц
Провадження № 22ц/782/4758/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді - Авалян Н.М.

суддів - Максюти І.О., Туренка С.І.

при секретарі - Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 21 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області, ПАТ
«Краснодонвугілля» про покладення
обов'язку вчинити певні дії, стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду 03
квітня 2013 року з вказаним позовом, який
уточнив та в обґрунтування якого
послався на те, що він працював на
підприємствах вуглепромисловості з 1965
року та має професійне захворювання, у
зв'язку з чим отримує щомісячні
страхові виплати. В 2001 році розмір
страхових виплат йому був визначений
із середнього заробітку 1 520 грн. З
вказаного заробітку Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області проводило
нарахування та виплату щомісячних
страхових сум. В жовтні 2012 року позивач
звернувся до Відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області для перерахунку
страхових виплат у зв'язку зі зміною
відсотка працездатності. ПАТ
«Краснодонвугілля» видало довідку для
проведення перерахунку, в якому
вказаний менший розмір середнього
заробітку - 1 176 грн. На підставі
вказаної довідки Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області здійснило
перерахунок. Посилаючись на
неправомірність дій відповідачів,
якими звужені надані йому законами
України соціальні гарантів, позивач
просив: 1) зобов'язати ПАТ
«Краснодонвугілля» здійснити
перерахунок середньої заробітної
плати за 2001 рік для обчислення
страхових виплат та передати її до
Відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області; 2) зобов'язати
Відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області здійснити виплату
недоплаченої щомісячної страхової
виплати в розмірі 27 463,36 грн.; 3)
зобов'язати Відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області здійснити виплату
недоплаченої одноразової допомоги в
розмірі 2 720 грн.; 4) зобов'язати
Відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області в подальшому
сплачувати страхові виплати, виходячи
з середньої заробітної плати,
нарахованої в 2011 році, у розмірі 1 520
грн.; 5) стягнути з ПАТ
«Краснодонвугілля» та Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області солідарно у
відшкодування завданої моральної
шкоди 100 000 грн.

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 21 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апелянта, заперечення представників
відповідачів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суді першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суду першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'яязковою підставою
для скасування рішення.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право залишити рішення його без змін,
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог або
змінити рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: 1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи; 2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам у повному обсязі не
відповідає.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач з 1965 року
працював на підприємствах вугільної
промисловості. В 1997 році позивачу
первинно було встановлено втрату
професійної працездатності, у зв'язку з
чим позивачу підприємством були
призначені та виплачувались
компенсаційні виплати.

З набуттям чинності з 1 квітня 2001
року Закону «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
нараховані підприємством суми
виплачуються позивачу Відділенням
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області з подальшим
коригуванням відповідно до діючого
законодавства.

Нарахування та виплата сум втраченого
заробітку проводяться Відділенням
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області на підставі даних,
що знаходяться в особистій справі
позивача. При цьому відповідач
Відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області не встановлювало
розмір втраченого позивачем заробітку,
а лише продовжує проводити страхові
виплати, які були розраховані на
підставі довідки ДВАТ
«Краснодовугілля» від 27 квітня 2001
року, в якій зазначено, що середній
заробіток позивача становив в січні 2001
року - 1 596,37 грн., в лютому 2001 року - 1 492,07
грн., в березні 2001 року - 1 562 грн. За цією
довідкою розмір середнього заробітку
позивача становить 1 520,15 грн.

Цей розмір середнього заробітку
позивач вважає правильним.

Відповідач Відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області вважає його не
відповідаючим законодавству, оскільки
він визначений без врахування
обмежень, встановлених законодавством
(Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 липня 1998 року №1064 «Про
встановлення максимальної величини
фактичних витрат суб'єктів
господарювання на оплату праці
працівників, суми оподатковуваного
доходу (прибутку), сукупного
оподатковуваного доходу, з яких
справляються збори (внески) до
соціальних фондів» з подальшими
змінами та доповненнями). Вказаною
постановою визначено максимальний
розмір об'єкту оподаткування, який
становить 1000 грн. на місяць з одного
працюючого, з якого справляються збори
до соціальних фондів.

24 жовтня 2012 року ПАТ «Краснодовугілля»
видало нову довідку про розмір
середньої заробітної плати позивача в
січні 2001 року - 1000 грн., в лютому 2001 року -
1000 грн., в березні 2001 року - 1 528,88 грн. За
цією довідкою розмір середнього
заробітку позивача становить 1 176,29 грн.

На підставі цієї довідки Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області здійснило
перерахунок щомісячних страхових
виплат позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
видана відповідачем ПАТ
«Краснодовугілля» коригуюча довідка
про розмір середнього заробітку
позивача відповідає діючому
законодавству, у зв'язку з чим
відповідачем Відділенням Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області правомірно
здійснений перерахунок щомісячних
страхових виплат позивача.

Колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду, оскільки він
не відповідає встановленим обставинам
справи та нормам матеріального права.

Так, помилковим є посилання суду на
Постанову Кабінету Міністрів України
від 13 липня 1998 року №1064, яка не регулює
правовідносини про розмір
відшкодування шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я. Крім того, суд
першої інстанції не звернув уваги на
те, що на момент видачі підприємством
довідки позивачу 27 квітня 2001 року
зазначена Постанова втратила чинність,
а з 01 березня 2001 року Постановою
Кабінету Міністрів України від 07
березня 2001 року №225 встановлена нова
максимальна величина фактичних витрат
суб'єктів господарювання на оплату
праці працівників, суми
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу, з
яких справляються збори (внески) до
соціальних фондів - в розмірі 2 660 грн.

Крім того, суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що розмір
середньої заробітної плати 1 520 грн.
визнаний правильним як базова величина
для розрахунку щомісячних страхових
виплат позивачу рішенням
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 10 травня 2002
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 24 жовтня 2002 року.

Крім того, суд першої інстанції не
звернув уваги на е, що перелік підстав
для здійснення перерахунку щомісячних
страхових виплат є вичерпним.

Статтею 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№1105-XIV передбачено, що перерахування
сум щомісячних страхових виплат
провадиться у разі: 1) зміни ступеня
втрати професійної працездатності; 2)
зміни складу сім'ї померлого; 3)
підвищення розміру мінімальної
заробітної плати у порядку,
визначеному законодавством.
Перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з
питань статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного
року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

Зазначені підстави для
перерахування щомісячних страхових
сум визначені також в Порядку
призначення, перерахування та
проведення страхових виплат,
затвердженому Постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 27
квітня 2007 року №24, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 22 червня
2007 р. за №715/13982.

З урахуванням того, що розмір
середнього заробітку позивача,
зазначений в довідці підприємства за
2001 рік був визнаний правильним судом,
визначений ПАТ «Краснодовугілля» в 2012
році інший розмір середнього заробітку
позивача не відповідає законодавству
та не є підставою для перерахунку
щомісячних страхових виплат.

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що підлягає скасуванню
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позову
про зобов'язання Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області здійснити виплату
недоплаченої одноразової допомоги та
недоплаченої щомісячної страхової
виплати з подальшим коригуванням,
виходячи з середньої заробітної плати,
нарахованої в 2011 році, у розмірі 1 520 грн.
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову, але без
визначення конкретного розміру
недоплачених сум, які підлягають
нарахуванню та виплаті, виходячи з
наступного.

Особа вправі вимагати захисту свого
права не у будь-який спосіб, а лише у
той, який передбачений законом або
договором, право на захист особа
здійснює на свій розсуд. А суд,
вирішуючи позов, за встановленості
факту порушення прав позивача, повинен
захистити їх у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України (ст. 6
Конституції України, ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. 3 ч.
1, ст. 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 20 ЦК
України).

Реалізуючи право на судовий захист,
звертаючись до суду, позивач за
власним розсудом обирає спосіб
захисту. Вирішуючи спір, суд повинен
надати об'єктивну оцінку наявності
порушеного права чи інтересу на момент
звернення до суду, а також визначити, чи
відповідає обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права тим, що
передбачені законодавством, та чи
забезпечить такий спосіб захисту
відновлення порушеного права позивача.
Невідповідність обраного позивачем
способу захисту права способам,
визначеним законодавством
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

Згідно з законодавством правом
здійснювати перерахунок щомісячних
страхових виплат наділений Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, а у разі незгоди
із здійсненим Фондом розрахунком
застрахована особа вправі оскаржити до
суду постанову про розмір
перерахованих страхових виплат, у
зв'язку з цим здійснення такого
перерахунку судом фактично є
перебранням на себе повноважень Фонду,
що законом не передбачено.

Позов в частині зобов'язання ПАТ
«Краснодонвугілля» здійснити
перерахунок середньої заробітної
плати за 2001 рік для обчислення
страхових виплат та передати її до
Відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області задоволенню не
підлягає, оскільки відсутні підстави
для здійснення перерахунку
визначеного в 2001 році розміру
середнього заробітку позивача.
Достатнім способом захисту права
позивача в даному випадку є
встановлення судом неправомірності
здійснення Фондом перерахунку
страхових виплат на підставі виданої в
2012 році довідки з коригуючим середнім
заробітком.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позову в зазначеній частині.

Відмовляючи в задоволенні позову про
стягнення моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з необґрунтованості
позову з огляду на те, що дії
відповідачі були правомірними та не
порушували прав позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про необґрунтованість
позову про стягнення моральної шкоди,
але до такого висновку суд прийшов з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, оскільки при
вирішенні справи в зазначеній частині,
суд першої інстанції не звернув увагу
на підставу позову.

Позивач обґрунтував позов про
стягнення моральної шкоди посиланням
на ст.56 Конституції України, якою
передбачено право громадянина на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Але відповідачі не відносяться до
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування.

ПАТ «Краснодонвугілля» є юридичною
особою, що здійснює господарську
діяльність у вугледобувній галузі.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків є некомерційною
самоврядною організацією, яка здійснює
страхування від нещасного випадку (ч.1
ст.15 Закону України від 23 вересня 1999
року № 1105-ХІV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»).

У зв'язку з цим вказана конституційна
норма не регулює спірних правових
відносин, тому з вказаної підстави в
задоволенні позову про стягнення
позову позивачу слід відмовити.

Враховуючи, що рішення суду в
зазначеній частині про
необґрунтованість позову є правильним,
колегія суддів не вбачає підстав для
його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1
п.п.3,4, 313-317, 319, 323-325, 327 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 21 жовтня 2013 року змінити.

Скасувати рішення в частині відмови в
задоволенні позову до Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щомісячних страхових сум.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов'язати Відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області відновити
щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 із
середнього заробітку в розмірі 1 520
гривень, розрахованого на 2001 рік;
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 недоотриманих суд щомісячних
страхових виплат та в подальшому
проводити нарахування та виплату
щомісячних страхових сум, виходячи з
середньої заробітної плати в розмірі 1
520 гривень, розрахованої станом на 2001
рік, з подальшим коригуванням
відповідно до вимог чинного
законодавства.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді: