АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3735/2013
інстанції Строілов С.О.
Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 03 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Стародубця М.П. Чиркової
К.Г.При секретарі:Бараш Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, на
рішення Білозерського районного суду
Херсонської області від 17 жовтня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа: кредитна спілка
«Херсонське товариство взаємного
кредиту» про стягнення грошових
коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення
суми боргу, зазначаючи, що 03 лютого 2009
року між кредитною спілкою «Херсонське
товариство взаємного кредиту» та
ОСОБА_8 був укладений кредитний
договір, за умовами якого ОСОБА_8
отримав грошові кошти в сумі 21 000 грн.,
які зобов'язувався повернути до 03.08.2009р.
та сплатити за користування грошовими
коштами 48% річних.

Свої зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_8 не виконав.

01 липня 2010 року вона (позивач) уклала із
кредитною спілкою «Херсонське
товариство взаємного кредиту» договір
відступлення права вимоги і, як новий
кредитор, оскільки ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до Третьої
Херсонської державної нотаріальної
контори із заявою про пред'явлення
вимоги до спадкоємців боржника, які
прийняли спадщину.

Таким спадкоємцем є відповідачка, яка
відмовилася задовольнити її вимоги
добровільно. Вважаючи відмову
неправомірною, позивач просила суд
стягнути з ОСОБА_7 33 189 грн. в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_8 за
кредитним договором, враховуючи, що
вартість майна, одержаного в спадщину,
є значно вищою від боргів спадкодавця.

В процесі розгляду справи суд залучив
до участі в справі кредитну спілку
«Херсонське товариство взаємного
кредиту» як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням суду від 17 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діючий від
імені ОСОБА_6, просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову, зазначаючи, що
висновки суду щодо застосування
позовної давності до спірних
правовідносин не відповідають
обставинам справи та положенням
цивільного законодавства, які ці
правовідносини регулюють.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили. В судовому
засіданні представник відповідачки
ОСОБА_9 доводи скарги не визнав, вважав,
що позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 є
необґрунтованими.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а рішення суду
підлягає частковій зміні з таких
підстав.

Судом встановлено, що 03 лютого 2009 року
кредитна спілка «Херсонське
товариство взаємного кредиту» та
ОСОБА_8 уклали договір кредиту, за
умовами якого кредитна спілка надала
ОСОБА_8 кредит у розмірі 21 000 грн.
строком на шість місяців (до 03.08.2009
року) зі сплатою 48% річних за
користування грошовими коштами.

Позичальник зобов'язався робити
виплати сум згідно графіка погашення
кредиту та відсотків, який є
невід'ємною частиною договору /а.с. 5-6/.

В забезпечення виконання ОСОБА_8
зобов'язань за кредитним договором 03
лютого 2009 року сторони уклали договір
застави, за умовами якого ОСОБА_8
передав у заставу кредитної спілки
«Херсонське товариство взаємного
кредиту» тридцять голів свиней
загальною вартістю 50 000 грн. /а.с. 7/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер і всі його
права та обов'язки, що не припинилися
внаслідок смерті, в тому числі і за
наведеними вище угодами, перейшли до
відповідачки, яка є єдиним спадкоємцем
ОСОБА_8 і прийняла спадщину /а.с. 103-107/.

Кредитна спілка «Херсонське
товариство взаємного кредиту»
передала свої права кредитора за
укладеними з ОСОБА_8 договором кредиту
і застави ОСОБА_6, уклавши з нею 01 липня
2010 року договір про відступлення права
вимоги /а.с. 8-9/.

При цьому кредитна спілка передала
ОСОБА_6, як новому кредитору, право
вимагати від позичальника повернення
отриманих на умовах кредиту грошових
коштів та процентів за користування
ними у розмірі 33 189 грн., із яких
заборгованість по кредиту становить 20
773 грн., а зі сплати процентів - 12 416 грн.
/а.с. 14-15/.

У підтвердження факту наявної
заборгованості у спірних
правовідносинах кредитна спілка
передала позивачці оригінали
договорів кредиту і застави, акт -
звірки і повідомлення від 01.07.2010 року,
вимогу і повідомлення, направлені на
адресу ОСОБА_8 про заміну кредитора у
зобов'язанні /а.с. 204-210/.

Фінансові документи, які б свідчили про
часткове виконання ОСОБА_8 зобов'язань
за кредитним договором кредитна спілка
не передала і такі в неї відсутні через
пожежу, яка сталася за юридичною
адресою кредитної спілки: у житловому
будинку по АДРЕСА_1, 20 липня 2009 року /а.с.
212-213/.

Із акта про пожежу, складеного 21.07.2009
року комісією у складі державного
інспектора з пожежного нагляду ХМУ ГУ
МНС України в Херсонській області
Кравчука І.В. та власників житлового
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_11 і ОСОБА_12,
вбачається, що в результаті пожежі за
наведеною вище адресою знищено майно,
обладнання, меблі, дах будинку.

Про знищення фінансових документів
кредитної спілки не йдеться
/а.с. 212-213/.

Як пояснив представник кредитної
спілки ОСОБА_11, після пожежі та
знищення документів кредитна спілка
відновлювала інформацію щодо
боржників та наявної перед спілкою
заборгованості за кредитними
договорами шляхом направлення
позичальникам, про яких він пам'ятав,
актів звірки. Таким чином з'ясовувалися
заперечення з їх боку та визначалася
сума заборгованості. Такий акт звірки
був направлений ОСОБА_8 через рік після
пожежі та через півтора місяці після
його смерті в зв'язку з тим, що
переговори з ОСОБА_8 велися усно і він
обіцяв виконати свої зобов'язання, але
помер.

Доказів на підтвердження наведеного
факту первісний кредитор не надав, а
його представник ОСОБА_11 підтвердив, що
розмір заборгованості ОСОБА_8
визначений ним особисто без будь-якого
документального підтвердження.

Враховуючи, що відповідачка вимоги
кредиторів не визнає, а позивачка у
підтвердження неналежного виконання
позичальником зобов'язань щодо
повернення кредиту посилається не на
банківський рахунок, як того вимагає
ст. 1049 ЦК України, що поширюється на
спірні правовідносини, а на передану їй
кредитною спілкою інформацію, яка не
ґрунтується на належних доказах, а
також зважаючи, що цю інформацію міг
підтвердити лише ОСОБА_8, якому при
житті вимоги, в тому числі і щодо
звернення стягнення на предмет
застави, не пред'являлися, хоча строк
для повернення кредиту настав 03.08.2009
року, а документи були знищені пожежею
20.07.2009 року, колегія суддів вважає
доводи кредиторів про невиконання
ОСОБА_8 зобов'язань за кредитним
договором не доведеними і такими, що
носять характер припущення.

Оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 60
ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, колегія
суддів приходить до висновку про
необґрунтованість заявленого ОСОБА_6
до ОСОБА_7 позову про стягнення
заборгованості за укладеним між
кредитною спілкою «Херсонське
товариство взаємного кредиту» та
ОСОБА_8 03.02.2009 року кредитним договором.

При цьому колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги про
доведеність факту отримання ОСОБА_8
кредитних коштів, оскільки у спірних
правовідносинах доведенню підлягають
також обставини щодо виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором та розмір наявної
заборгованості, які позивачем та
первісним кредитором належними та
допустимими доказами не підтверджені.

Не мають правового значення також
посилання позивачки та її представника
на дотримання позовної давності, так як
при необґрунтованості позовних вимог
наслідки спливу позовної давності
застосуванню не підлягають.

Разом з тим, суд першої інстанції, не
зробивши висновок щодо
обґрунтованості позовних вимог
помилково відмовив у позові з підстав,
передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України,
застосувавши до спірних правовідносин
позовну давність за заявою
відповідачки, в зв'язку з чим колегія
суддів вважає, що ухвалене у справі
рішення підлягає відповідній зміні в
частині підстав для відмови у
задоволенні позовних вимог.

В решті частині це ж рішення суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від
імені ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Білозерського районного суду
Херсонської області від 17 жовтня 2013
року частково змінити і вважати, що у
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено
за необґрунтованістю.

В решті частині це ж рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя:
Л.В.Пузанова