Справа № 124/9358/13-ц
Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Головуючого судді - Федоренко Е.Р.,
при секретарі - Червяковій Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
факту знаходження у трудових
відносинах, відшкодування
Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про встановлення
факту знаходження у трудових
відносинах та відшкодування
матеріальної шкоди. Позов мотивовано
тим, що він є фізичною особою -
підприємцем, у період роботи з 13.10.2011
року по 28.02.2012 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2
працювали на посаді продавців у його
продовольчому магазині «Севан»,
розташованому за адресою: м.
Сімферополь, пр-т Победи, 80, у якому
проводилися контрольні перевірки
інвентаризаційних залишків, в
результаті яких були виявлені
недостачі, а саме за період з 19.12.2011 року
грн., що підтверджується Актом комісії
від 29.01.2012 року, за період з 29.01.2012 року
по 05.02.2012 року недостача склала 1052,73
грн., що підтверджується Актом комісії
від 05.02.2012 року, за період з 05.02.2012 року
по 12.02.2012 року недостача склала 7740,45
грн., що підтверджується Актом комісії
від 11.02.2012 року. Зазначені перевірки
були проведені за участю ОСОБА_3 і
ОСОБА_2, при цьому вони визнали факт
спричинення йому матеріальної шкоди з
їх вини спільними діями і зобов'язалися
відшкодувати його 15.03.2012 року у рівних
частках, оскільки фактично
пропрацювали рівний час у вказані
періоди і на рівних умовах, у
підтвердження чого 23.02.2012 року видали
йому розписки. Відповідач ОСОБА_2
видала розписку на суму 6320,84 грн., що
складає 1/2 частку недостачі по Акту від
29.01.2012 року, і на суму 4390,00 грн., що
складає 1/2 частку недостачі по Акту від
05.02.2012 року та по Акту від 11.02.2012 року. На
його неодноразові вимоги погасити
заподіяну матеріальну шкоду
відповідач ОСОБА_2 відмовляється. У
відповідності з ч. 3 ст. 233 КЗпП України
для звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, встановлено строк в один
рік з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди. Згідно ч.1 ст.234 КЗпП
України у випадку пропуску строку з
поважних причин, суд може поновити цей
строк. Вважає, що причина пропуску
строку на звернення до суду є поважною,
оскільки при виявленні недостачі
відповідач повністю визнала свою вину
у заподіянні матеріальної шкоди, у
підтвердження чого написала
відповідну розписку, тобто на той час
спору між ними не було. Оскільки
фактично відповідач знаходилась з ним
у трудових відносинах з моменту
допуску її до роботи, тобто з 19.12.2011
року, і відповідно є особою,
відповідальною за заподіяну йому
шкоду. Крім того, відповідач подала
заяву про прийняття її на роботу у
продуктовий магазин «Севан» на посаду
продавця продовольчих товарів з повною
матеріальною відповідальністю. Просив
поновити йому строк звернення до суду,
встановити факт знаходження
відповідача у трудових відносинах з
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 у
період з 13.10.2011 року по 28.02.2012 року,
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду (недостачу) у розмірі
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити їх у повному
Відповідач у судове
засідання не з'явилася, про час і місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, причин неявки не повідомила.
Вислухав представника
позивача, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про задоволення
позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач є
фізичною особою-підприємцем, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця серії НОМЕР_1 (а.с.8).
Відповідач ОСОБА_2 фактично
знаходилась у трудових відносинах з
відповідачем, хоча наказ чи
розпорядження про зарахування її на
роботу видано не було, але вона
фактично була допущена до роботи, що
підтверджується її заявою (а.с.10), і
працювала продавцем у магазині
«Севан», який належить позивачу, з
13.10.2011 року по 28.02.2012 року. За період
роботи відповідача була виявлена
недостача, що підтверджується Актами
від 29.01.2012 року, 05.02.2012 року, та від 11.02.2012
року (а.с.12-14). Заподіяну матеріальну
відповідачем у повному обсязі, що
підтверджується її розписками, у яких
вона зобов'язалася повернути грошові
кошти до 15 березня 2012 року (а.с.15-16).
Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що
ОСОБА_2 працювала продавцем
продовольчих товарів у позивача, за
період її роботи дійсно були виявлені
неодноразові недостачі, у яких
відповідач приймала участь, визнала
свою вину у заподіяній матеріальній
шкоді та написала відповідні розписки,
у яких зобов'язалася повернути грошові
У відповідності зі ст.24 КЗпП України
трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівник фактично був
допущений до роботи.
Відповідно до статей 130, 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на неї
трудових обов'язків. Якщо між
працівником і підприємством,
установою, організацією у
відповідності до вимог статті 135-1 КЗпП
України укладено письмовий договір про
взяття на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей,
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні обставини справи, докази, їх
юридичну оцінку, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача матеріальної
шкоди, заподіяної недостачею,
Суд вважає необхідним поновити
позивачу строк звернення до суду, як
пропущений з поважних причин, оскільки
на момент виявлення недостачі
відповідач повністю визнала та
зобов'язалася погасити борг, отже
позивач про порушення свого права
дізнався лише з того часу, як
відповідач заявила про відмову
повертати грошові кошти.
На підставі викладеного, суд знаходить
позов таким, що підлягає задоволенню в
Відповідно до вимог частини 1 статті 88
ЦПК України суд стягує з відповідача
на користь позивача судові витрати:
судовий збір у розмірі 230 грн., витрати,
пов'язані з правовою допомогою
адвоката у розмірі 2000 грн., а також
витрати, пов'язані з викликом
відповідача до суду у розмірі 860 грн.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212, 215, 224-226
Цивільного процесуального кодексу
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до
суду.
Встановити факт знаходження ОСОБА_2 у
трудових відносинах з фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальної
судовий збір у розмірі 230 грн., витрати,
пов'язані з правовою допомогою
адвоката у розмірі 2000 грн., витрати,
пов'язані з викликом до суду, у розмірі
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду АР Крим шляхом
подання через Центральний районний суд
м. Сімферополя АР Крим протягом 10 днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою до
Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Е. Р. Федоренко