АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-400/12
Номер провадження 22-ц/786/4243/2013
Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О.
Доповідач Буленко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленко О.О.,

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко
Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

за участю адвоката -ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного
суд м. Кременчука Полтавської області
від 04 грудня 2012 року

по справі за позовом Кременчуцької
міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
витребування квартири та визнання
права власності на неї,-

ВС Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року Кременчуцька міська
рада звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що ОСОБА_4, на підставі ордеру № 1532
від 4 червня 1993 року була надана спірна
однокімнатна квартира, в якій в
подальшому було прописано його дружину
ОСОБА_5 та її малолітню доньку ОСОБА_6
Після засудження ОСОБА_4, ОСОБА_5 зняла
останнього з реєстрації у спірній
квартирі та звернулася до УЖКГ із
заявою про її приватизацію на себе та
доньку. 3 березня 2005 року УЖКГ виконкому
Кременчуцької міської ради народних
депутатів Полтавської області видало
розпорядження про передачу спірної
квартири у спільну часткову власність
ОСОБА_5 та її малолітної доньки ОСОБА_6,
вказана квартира була неодноразово
перепродана.

В свою чергу, рішенням апеляційного
суду Полтавської області від 25 вересня
2012 року, визнано свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане
УЖКГ виконкому Кременчуцької міської
ради 3 березня 2005 року на ім'я ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 таким, що видане з порушенням
закону, та анульовано його. Оскільки
квартира із власності територіальної
громади міста вибула незаконним
шляхом, вказану квартиру необхідно
витребувати у відповідачів як
добросовісних набувачів.

Рішенням Автозаводського
районного суд м. Кременчука
Полтавської області від 04 грудня 2012
року позов Кременчуцької міської ради
до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про витребування
квартири та визнання права власності
на неї -задоволено.

Витребувано від добросовісних
набувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
Кременчуцької міської ради квартиру
АДРЕСА_1.

Визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1 за територіальною громадою м.
Кременчука, від імені та в інтересах
якої діє орган місцевого
самоврядування - Кременчуцька
міська рада.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних
частках судові витрати: на користь
Кременчуцької міської ради витрати на
ІТЗ по 60,00 грн. з кожного відповідача; на
користь державного бюджету - по 4,25
грн. з кожного відповідача.

З рішенням суду не погодилися ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 та подали апеляційну скаргу, в
якій просили рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в позові
Кременчуцької міської ради. В
апеляційній скарзі посилались на
порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

При цьому апелянтами зазначено, що при
постановленні рішення, судом першої
інстанції не було враховано, що
позивачем було відчужено квартиру
добровільно, шляхом видання свідоцтва
про приватизацію, а тому Кременчуцькою
міською радою вказана квартира не може
бути витребувана в порядку ст.388 ЦК
України.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, за
необхідне її задовольнити за наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції є неправильне
застосування норм матеріального права.

Так, задовольняючи позовні вимоги
Кременчуцької міської ради , суд першої
інстанції виходив з того, що спірна
квартира вибула із володіння
Кременчуцької міської ради не з її волі
та позивач має право витребувати
квартиру від добросовісних набувачів,
обравши даний спосіб захисту
порушеного права на володіння майном
комунальної власності.

Однак, погодитись з таким висновком
місцевого суду не можна, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд не правильно
застосував норми матеріального та
процесуального закону.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
спірна однокімнатна квартира 04 червня
1993 року була надана ОСОБА_4 на підставі
ордеру № 1532 /а.с. 13/.

Після реєстрації шлюбу у 1994 році
ОСОБА_4зареєстрував в квартирі свою
дружину ОСОБА_5 та її малолітню дочку
ОСОБА_6 23 грудня 2002 року шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано, але
вони разом продовжували проживати у
спірній квартирі. 24 травня 2004 року
Автозаводський районний суд м.
Кременчука засудив ОСОБА_4 до 7 років
позбавлення волі за частиною 2 статті 121
КК України. У 2004 році ОСОБА_5 зняла
ОСОБА_4 з реєстрації у спірній квартирі
та звернулася до УЖКГ з заявою про її
приватизацію на себе та доньку ОСОБА_6

03 березня 2005 року УЖКГ видало
розпорядження про передачу спірної
квартири у спільну часткову власність
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /а.с.17/.

В свою чергу, 06 листопада 2006 року ОСОБА_5
та ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_7 купив
спірну квартиру / а.с. 19-20/

Як вбачається з матеріалів справи, в
подальшому спірна квартира
неодноразово продавалася, а саме: 28
грудня 2007 року ОСОБА_7 продав квартиру
ОСОБА_8

Відповідно до договору купівлі -
продажу квартири від 30 квітня 2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_9, вищевказану спірну
квартиру придбали відповідачі ОСОБА_3
та ОСОБА_2/ а.с. 48/

Крім того, як було встановлено судом
першої інстанції, заочним рішенням
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 29 листопада 2010 року
позов прокурора м. Кременчука було
частково задоволено: поновлено строк
позовної давності, визнано недійсними
приватизація та свідоцтво про право
власності, видане 03 березня 2005 року на
ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6; у задоволені
позову прокурора в частині визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
квартири судом було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 25 вересня 2012
року, яке набрало законної сили, було
частково задоволено апеляційну скаргу
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, до якої приєдналися
ОСОБА_5 та ОСОБА_6.Заочне рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 29 листопада 2010 року в
частині визнання недійсним свідоцтва
про право власності було скасовано та
ухвалено нове рішення, визнано
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, видане УЖКГ
виконкому Кременчуцької міської ради 03
березня 2005 року на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6
таким, що видане з порушенням закону, та
анулював його. В іншій частині рішення
місцевого суду залишено без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Цивільним кодексом України
передбачені цивільно-правові способи
захисту права власності. Зокрема, норми
ст. cт. 387, 388 ЦК України, які надають
власнику право витребувати майно із
чужого незаконного володіння або від
добросовісного набувача.

Право на витребування майна з чужого
володіння не потребує визнання
недійсним правочину, за яким майно
вибуло від законного власника, воно
лише обмежене добросовісністю
набувача і зберігається за власником
за умов, якщо майно вибуває з володіння
власника поза його волею.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно
не може бути витребуване у нього.

Частина 1 ст. 388 ЦК України передбачає,
що у випадку, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно: 1) було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; 2) було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; 3) вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої волі
іншим шляхом.

В свою чергу, відповідно до вимог п. 30 ч.
1 ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» прийняття
рішень щодо відчуження відповідно до
закону комунального майна віднесено до
виключної компетенції міської ради.

Оскільки, квартира АДРЕСА_1 за
територіальною громадою м. Кременчука
вибула з комунальної власності на
законних підставах, тобто за
розпорядженням УЖКГ виконкому
Кременчуцької міської ради народних
депутатів Полтавської області від 3
березня 2005 року про передачу спірної
квартири у спільну часткову власність
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вказана картира не
може бути витребувана Кременчуцькою
міською радою у відповідачів в порядку
ст.. 388 ЦК України.

З цих підстав колегія суддів приходить
до висновку про скасування рішення
Автозаводського районного суд м.
Кременчука Полтавської області від
04 грудня 2012 року про задоволення
позовних вимог Кременчуцької міської
ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про витребування
квартири та визнання права власності
на неї, ухваливши нове, про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3

- задовольнити.

Рішення Автозаводського
районного суд м. Кременчука
Полтавської області від 04
грудня 2012 року - скасувати, ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог Кременчуцької міської
ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про витребування
квартири та визнання права власності
на неї - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : _______________
О.О. Буленко

Судді: _________ С.М.Бондаревська
___________Л.М.Омельченко