Справа №1508/2375/12
Провадження № 2/498/90/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2013 року Великомихайлівський
районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді -Теренчук Н.С.,

при секретарі - Байдан Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.В.Михайлівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3,
про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення
боргу, мотивуючи свої позовні вимоги
тим, що 11.12.2009 року ОСОБА_2 взяв у нього в
борг грошові кошти в сумі 170 000,00 (сто
сімдесят тисяч) гривень та зобов'язався
їх повернути до 01.09.2010 року, що
підтверджується відповідною
розпискою, в якій він поставив свій
підпис. Також в підтвердження
отриманих коштів в розписці свій
підпис поставила дружина ОСОБА_2, -
ОСОБА_3. Станом на день подачі позову, з
урахуванням індексу інфляції, а також 3
процентів річних від простроченої
суми, сума боргу складає 191 648,94грн.
Тому, позивач просить суд стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг з
урахуванням індексу інфляції та 3 %
річних в сумі 191 648,94 грн.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 борг з урахуванням
індексу інфляції та 3 % річних в сумі 191
648,94 грн. за невиконання зобов'язання.
Також пояснив суду, що в розписці дата
повернення грошових коштів вказана
помилково « 01 вересня 2009 року», тоді як
насправді повинна бути дата « 01 вересня
2010 року».

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, однак через
канцелярію суду надійшли заперечення
проти позову, в яких відповідач ОСОБА_2
заявляв про не визнання позовних вимог
позивача та просив суд відмовити у
задоволенні позову на підставі
наступного: застосування строку
позовної давності - як свідчить зміст
доданої до позовної заяви копії
розписки строк виконання зобов'язання
за розпискою встановлений 01 вересня 2009
року, відповідно до вимог закону строк
позовної давності для стягнення коштів
за розпискою сплинув 01 вересня 2012 року,
позовна заява, підписана 27.11.2012 року, а
зареєстрована у суді 04.12.2012 року, тобто
після спливу трирічного строку
позовної давності. Також мотивував
недійсністю наданої до суду розписки:
як свідчить зміст доданої до позивної
заяви копії розписки йдеться про
грошові кошти у сумі 170 000 грн. Позивач
на вимогу закону, не надав суду
письмовий договір позики. Грошові
кошти, у сумі 170 000 грн., ОСОБА_1 йому не
передавав. Розписку написати змусив
обманним шляхом, мотивуючи тим, що
розписка буде в якості гарантії, що він
не відмовиться від намірів взяти у
нього грошові кошти під проценти
пізніше, коли буде складено договір
позики. Розуміючи прострочення строку
позовної давності позивач застосовує
підробку документу (розписки) та
дописує дату видачі розписки 11.12.2009
року, що становить дату, яка є пізнішою
ніж настання строку виконання
зобов'язання - 01.09.2009 року. Підробка
видна неозброєним оком. Зазначена
підробка документу (розписки) робить
його недійсною. Просив суд про
призначення у справі судово - технічної
експертизи документа, а саме розписки
про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 170 000
грн.

Третя особа на стороні відповідача яка
не заявляє самостійних вимог в судове
засідання не з'явилась, через
канцелярію суду від неї надійшли
письмові пояснення, яка ознайомившись
з позовною заявою, заявляє про не
визнання позовних вимог позивача.
Просить суд відмовити у задоволені
позову, мотивуючи тим, що позивач
посилається на суму яка становить 170
000,00 грн., і закон вимагає укладати
договір у письмовій формі. Позивач
надав розписку яка не може бути
доказом, оскільки в позовній заяві
зазначено що, 11.12.2009 року ОСОБА_2 взяв у
ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 170
000,00 грн. та зобов'язувався їх повернути
до 01.09.2010 року, що підтверджується
відповідною розпискою, але в наданій
розпискі зазначено, що 11.12.2009 року
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1, 170 000,00 грн. і
зобов'язується повернути до 01.09.2009 року.
Таким чином текст розписки не
відповідає вимогам викладеним у
позовній заяві позивача, розписка
надана, як доказ, не може бути належним
підтвердженням певних обставин,
викладених в позовній заяві тому, що
вона не підтверджує, а навпаки
спростовує їх.

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України,
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 11.12.2009 року
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1, 170000,00 грн., що
підтверджується розпискою від 11.12.2009
року, підписаною ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Згідно ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно розписки, ОСОБА_2
забов'язався повернути грошові кошти
до 01 вересня 2009 року, але судом
з'ясовано, що це є опискою, оскільки
розписка від 11 грудня 2009 року, а датою
повернення грошових коштів мало бути 1
вересня 2010 року.

В судовому засіданні
відповідачем було заявлене клопотання
щодо призначення у справі судової
технічної експертизи документа, яке
було задоволено судом та винесена
ухвала про призначення
судово-технічної експертизи розписки
про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 170 000
грн (а.с. 50). 13.03.2013 року до Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України із Великомихайлівського
районного суду Одеської області з
ухвалою від 25 лютого 2013 року, для
проведення судово-технічної
експертизи документів надійшли
матеріали справи №1508/2375/12, провадження
2/498/90/13. У відповідності із ст.15 ЗУ "Про
судову експертизу", вартість
експертизи № 1169/03 склала 823.20 грн., у т.ч.
ПДВ 137.20 - необхідно було перерахувати
на розрахунковий рахунок, про що
відповідача ОСОБА_2 було повідомлено
08.04.2013 року, однак відповідач зазначену
суму не сплатив, й матеріали справи
повернулися без надання експертного
висновку.

Виходячи із зазначеного тексту
розписки, випливає, що мало місце
отримання відповідачем ОСОБА_2
грошових коштів. Його твердження про
неотримання коштів, що розписку
написати його змусив обманним шляхом
ОСОБА_1, мотивуючи тим, що розписка буде
в якості гарантії, що він не
відмовиться від намірів взяти у нього
грошові кошти під проценти пізніше,
коли буде складено договір позики,
підробка дати розписки - у суді не
доведене і спростоване дослідженою
судом розпискою.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Проаналізувавши обставини по
справі, суд прийшов до висновку, що
відповідач, отримуючи кошти у позивача,
дав зобов'язання про повернення коштів
до 01 вересня 2010 року, тобто між
сторонами утворилися зобов'язальні
правовідносини, котрі підлягають
виконанню.

Оскільки відповідач до даного часу
кошти не повернув, то суд вважає позов
підлягає задоволенню частково в сумі 170
000,00 грн.

Суд вважає, що нараховані відсотки з
урахуванням індексу інфляції в сумі 10
425,20 грн., та з урахуванням 3 % річних в
сумі 11 223,74 є необґрунтованими, оскільки
в розписці не обговорено штрафних
санкцій за несвоєчасне виконання
зобов'язання. Тому з відповідача
ОСОБА_2, на користь позивача ОСОБА_1,
слід стягнути 170 000,00 грн.

Що стосується заявлених відповідачем
вимог щодо застосування позовної
давності до спірних правовідносин, суд
вважає за необхідне відмовити в їх
задоволенні, так як судом встановлено,
що строк повернення коштів - 01.09.2010 року,
тому позивач звернувся в межах строку
звернення до суду.

На підставі вищевикладеного суд вважає
за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_3, про
стягнення боргу - задовольнити
частково, стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, борг в
сумі 170 000,00 грн. (сто сімдесят тисяч
гривень) 00 коп. за договором позики,
укладеним між позикодавцем ОСОБА_1 та
позичальником ОСОБА_2 В задоволенні
інших позовних вимог - відмовити.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2, на користь
позивача ОСОБА_1, слід стягнути
сплачений ним судовий збір
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог у розмірі 1700,00 грн.

На підставі ст. 11,526,1046,1047,1049 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215
ЦПК України, суд -

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.11, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3,
про стягнення боргу - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, борг в сумі 170 000,00 грн. (сто
сімдесят тисяч гривень) 00 коп. за
договором позики, укладеним між
позикодавцем ОСОБА_1 та позичальником
ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий
збір в розмірі 1700,00 грн. на користь
ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення 10-ти денного строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Н.С. Теренчук