Справа № 627/923/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2013 року
смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд
Харківської області у складі :

головуючий суддя -
Остапов М.О.

за участю секретаря -
Швидкої В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
поділ майна ,

В С Т А Н О В И В:

До краснокутського районного
суду Харківської області звернулась
ОСОБА_1 з вищезазначеним позовом.
Просить суд розірвати шлюб із ОСОБА_2 та
виділити у власність їй та відповідачу
ОСОБА_2 по 12 частині житлового будинку
АДРЕСА_1 , а також по 12 іншого спільного
рухомого майна подружжя.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги та просила
суд позов задовольнити, мотивуючи тим,
що будинок було придбано за її власні
кошти.

Відповідач в судовому засіданні
позов визнав частково в частині
розірвання шлюбу . В решті позовних
вимог позов заперечував.

Згідно положень норм Цивільного -
Процесуального Кодексу України , щодо
обов`язку суду розглядати справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб , які беруть участь у справі,
пред`явлений позов розглядається
виключно в межах заявлених вимог.

Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного -
Процесуального Кодексу України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного -
Процесуального Кодексу України
належними є докази , які містять
інформацію щодо предмета доказування .
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази , які не стосуються предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до наведених норм
судом були досліджені наступні
документи:

Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ,
видане Пархомівською сільською радою
Краснокутського району Харківської
області 28 грудня 1991 року. Згідно даного
документу шлюб між позивачем та
відповідачем по справі було укладено 28
грудня 1991 року.

Відповідь на запит РКП
«Краснокутське бюро технічної
інвентаризації» від 11 листопада 2013
року за № 461 , згідно якої будинок
АДРЕСА_1 зареєстровано на праві
приватної власності за ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі - продажу від
12 березня 1991 року . Реєстрація права
власності відбулась 26 грудня 1991 року.

Копія договору купівлі - продажу
від 12 березня 1991 року з додатками ,
завірена КП «Краснокутське БТІ» із
якої витікає, що ОСОБА_2 купив, а колгосп
«Зоря Комунизму» продав останньому
житловий будинок АДРЕСА_1.

З урахуванням інформації , що до
часу укладання договору купівлі -
продажу будинку , а відповідно , і часу
виникнення правовідносин, суд вважає
за необхідно користуючись положеннями
Цивільного Кодексу УРСР 1963 року,
чинними на той час . Дана позиція
ґрунтується на вимогах ч. 3 ст. 5
Цивільного Кодексу України .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 128
Цивільного Кодексу УРСР 1963 року право
власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором.

Відповідно до вимог ст. 227
Цивільного Кодексу УРСР 1963 року
договір купівлі - продажу жилого
будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недодержання цієї
вимоги тягне недійсність договору.
Договір купівлі - продажу жилого
будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів.

Згідно наведених норм права
відповідачем був придбаний у власність
будинок. Право власності зареєстровано
, відповідно до законодавства.

Окрему увагу суд приділяє тій
обставині, що договір купівлі - продажу
був укладений до укладення шлюбу між
позивачем та відповідачем, а тому
вважати будинок АДРЕСА_1 майном набутим
подружжям або в шлюбі у суду немає
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
примирення подружжя та збереження
родини неможливе . Крім того відповідач
не заперечує проти задоволення позову
в цій частині.

Відповідно ст.112 Сімейного Кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, коли буде
встановлено, що подальше сумісне життя
подружжя та збереження шлюбу заперечує
інтересам одного з них або інтересам їх
дітей, котрі мають важливе значення.

Що до позовних вимог про поділ
рухомого майна, то суд вважає, що вони
не підлягають задоволенню в зв`язку з
відсутністю конкретизації того, яке
саме майно підлягає поділу, яка його
вартість, та яка сума судового збору,
відповідно, повинна бути сплаченою.

Позовні вимоги щодо витребування
у відповідача документів на будинок
земельні ділянки та транспортні засоби
по суті є заявою про забезпечення
доказів та повинні оформлюватись
належним чином і обтяжені сплатою
судового збору.

Беручи до уваги зазначені
обставини справи, суд вважає за
доцільне позов задовольнити частково.

Враховуючи вище наведене, керуючись
ст.ст. 1- 11, 15, 88, 208 - 209, 212, 214 - 215 Цивільного
- Процесуального Кодексу України, ст. 5
Цивільного Кодексу України, ст.ст. 128, 227
Цивільного Кодексу України 1963 року, 112,
113, 115 Сімейного Кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, поділ майна -
задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладений 28 грудня
1991 року , зареєстрований Пархомівською
сільською радою Краснокутського
району Харківської області , актовий
запис № 42 від 28 грудня 1991 року -
розірвати.

По розірванні шлюбу за позивачем
залишити прізвище - ОСОБА_1.

Рішення в частині розірвання шлюбу
підлягає реєстрації державному органі
реєстрації актів цивільного стану.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп.
покласти на відповідача .

Решту судового збору покласти
позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом 10
(десяти) днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Харківській області
шляхом подачі апеляційної скарги ,
відповідно до вимог ст..ст. 291 - 296 ЦПК
України через Краснокутський районний
суд. Повний його текст буде виготовлено
протягом 5 - ти днів з дня його
проголошення відповідно до вимог ст. 209
ЦПК України.

Суддя: М. О. Остапов