УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №: 22-ц/191/1127/13Головуючий суду
першої інстанції:Бойко З.О. Доповідач
суду апеляційної інстанції:Романова <
І. >.В.

"02" вересня 2013 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м.Феодосія у складі:

Головуючого суддіРоманової Л.В.,
СуддівРедько Г.В., Моісеєнко Т.І., При
секретаріКувшиновій А.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про стягнення грошової
компенсації за невикористані дні
відпустки, за апеляційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Феодосійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 16 липня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року позивачка звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_7 про
стягнення грошової компенсації за
невикористані дні щорічних відпусток.
Позов мотивований тим, що на підставі
трудового договору між працівником та
підприємцем - фізичною особою від 01
лютого 2009 року, який було зареєстровано
у Феодосійському міському центрі
зайнятості 04 лютого 2009 року, вона
працювала з 01 лютого 2009 року у
відповідача продавцем, звільнена 28
лютого 2013 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП
України. За весь період роботи вона не
використовувала щорічні оплачувані
відпустки за вимогами відповідача. При
звільненні відповідач відмовилась
виплатити компенсацію невикористаних
днів відпусток за відпрацьований час з
2009 р.

Рішенням Феодосійського міського суду
АР Крим від 16 липня 2013 року позов ОСОБА_6
задоволений частково, стягнуто з
ОСОБА_7 грошову компенсацію за
невикористані дні щорічних відпусток у
розмірі 1965,88 грн., вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідачка принесла апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржуване
рішення суду скасувати та ухвалити
нове - про відмову у задоволенні
позовних вимог за їх безпідставністю.
Апелянт вказує, що позивачкою
пропущений строк для звернення до суду
з позовом про стягнення компенсації за
всі дні не використаних щорічних
відпусток, починаючи з 2009 р., проте суд
не застосував правові наслідки спливу
строку звернення до суду з вимогами.
Також суд першої інстанції не врахував,
що позивачка сама відмовлялась
використовувати щорічні відпустки.
Крім того, в резолютивній частині
рішення судом не конкретизовано в якій
частині відмовлено у задоволенні
заявлених позовних вимог ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивачки, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно вимог частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
наявність трудових відносин на
підставі трудового договору від 01.02.2009
року підтверджена належними та
допустимими доказами. Відповідачкою
визнавався факт, що за весь період
роботи з 2009 р. позивачка не
використовувала щорічні відпустки.
Трудовий договір між сторонами був
розірваний 28.02.2013 р. на підставі п. 1 ст. 36
КЗпП України. Компенсація за
невикористані відпустки є складовою
частиною заробітної плати, повного
розрахунку при звільненні, у зв'язку з
чим працівник має право звернутися до
суду з позовом про стягнення належної
йому заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Колегія суддів в межах доводів
апеляційної скарги погоджується з
висновком суду першої інстанції
оскільки вони відповідають вимогам
закону та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки. Вказані положення
закріплені і в статті 24 Закону України
«Про відпустки».

Згідно статті 6 вказаного Закону
щорічна основна відпустка надається
працівникам тривалістю не менш як 24
календарних дні за відпрацьований
робочий рік, який відлічується з дня
укладення трудового договору.

Таким чином, судом першої інстанції
зроблений вірний висновок, що
позивачка при звільненні мала право на
отримання компенсації за
невикористані відпустки за весь час
роботи у відповідача, а звернення до
суду не обмежується будь-яким строком,
позивачка з рішенням суду першої
інстанції згодна та не оскаржує його.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що наведені в апеляційній скарзі
доводи на безпідставність заявленого
позову не заслуговують на увагу, а
висновки суду першої інстанції такими,
що відповідають фактичним обставинам
справи та наданим сторонами в порядку
правил статей 10, 11, 60 ЦПК України
доказам, рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апелянта, що позивачкою
пропущений строк позовної давності для
звернення до суду з позовом про
стягнення компенсації за не
використані відпустки колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
відповідно до положень ст.2 Закону
України «Про оплату праці» гарантійні
і компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством входять до
структури заробітної плати, при цьому
згідно ч.2 ст. 233 КЗпП у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Інші доводи апеляції не спростовують
висновків суду і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Феодосійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 16 липня
2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Судді:

Романова Л.В.
Моісеєнко Т.І. Редько
Г.В.