Дата документу 29.10.2013
Справа 320/6819/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2013 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого - судді Редько О.В.

при секретарі - Панченко Н.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Рудченко
І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства
«Мелітопольський олійноекстракційний
завод» про стягнення заборгованості по
заробітній платі та часткового
скасування наказу № 102 від 13.06.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області з позовом до Приватного
акціонерного товариства
«Мелітопольський олійноекстракційний
завод» про стягнення заборгованості по
заробітній платі та часткового
скасування наказу № 102 від 13.06.2013 року.

05 серпня 2013 року представником
позивача була подана позовна заява
(уточнення та збільшення позовних
вимог), позовними вимогами якої
становлять скасувати наказ № 102 від
13.06.2013 в частині накладення
матеріальної відповідальності в сумі
середнього заробітку на ОСОБА_3;
стягнути з ПрАТ «МОЕЗ» заборгованість
по заробітній платі за травень 2013 року
у розмірі 1207,47 гривень, стягнути з ПрАТ
«МОЕЗ» нараховану заробітну плату при
звільненні у розмірі 1948,10 гривень,
стягнути з ПрАТ «МОЕЗ» середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку суму у розмірі
2899,71 гривень.

Позивачем неодноразово збільшувалися
позовні вимоги, остаточні вимоги
складають скасувати наказ № 102 від
13.06.2013 в частині накладення
матеріальної відповідальності в сумі
середнього заробітку на ОСОБА_3;
стягнути з ПрАТ «МОЕЗ» заборгованість
по заробітній платі за травень 2013 року
у розмірі 1207,47 гривень, стягнути з ПрАТ
«МОЕЗ» нараховану заробітну плату при
звільненні у розмірі 1948,10 гривень,
стягнути з ПрАТ «МОЕЗ» середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку суму у розмірі 14
315,49 гривень.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 з
01.09.1986 по 18.06.2013 працювала в Приватному
акціонерному товаристві
«Мелітопольський олійноекстракційний
завод». Згідно до наказу № 108 від 18.06.2013
її було звільнено з роботи на підставі
п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю
України - за згодою сторін.

Наказом № 102 від 13 червня 2013 року
відповідач наклав на позивача
матеріальну відповідальність у межах
середнього місячного заробітку, за
безконтрольність, що передбачена п.п. 2.5
і 2.12 посадової інструкції начальника
центральної заводської лабораторії
від 01.09.2008.

ОСОБА_3 вважає, що вказана посадова
інструкція начальника центральної
заводської лабораторії від 01.09.2008 на
неї не поширюється, а поширюється
посадова інструкція начальника
виробничої лабораторії від 18.04.2011.
Підписання сертифіката якості та
контроль за проведення аналізів не
передбачено посадовою інструкцією.

Також позивач вважає, що відповідач
поклав на неї матеріальну
відповідальність у розмірі 3 155, 57 грн.,
що перевищує її середній заробіток
який складає 2693,84 грн.

Наказ № 102 від 13 червня 2013 року виданий
пізніше двох тижнів з дня виявлення
заподіяної працівником шкоди, а саме
строк видання наказу становить 11
червня 2013 року.

Утримання матеріальної шкоди
проводилось з заробітної плати за
травень та червень 2013 року, що також
вважає позивач є порушенням.

У зв'язку з несвоєчасним розрахунком
при звільненні відповідач зобов'язаний
виплатити позивачу середній заробіток
за весь час затримки у розмірі 14 315 грн.

На підставі вищезазначеного позивач
просить суд задовольнити позовні
вимоги.

Відповідач проти позову заперечив,
виходячи з наступного. 08 травня 2013 року
між Приватним акціонерним товариством
«Мелітопольський олійноекстракційний
завод» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дельта Вілмар СНД»
був укладений договір № 1/513 на поставку
соняшникової олії з якісними
показниками передбаченими в пункті 2.7
Договору, які відображаються згідно з
п. 2.1 у посвідченнях (сертифікатах)
якості, крім того з метою контролю
якості та кількості продукції, що
поставляється п.1.4. передбачено
присутність представника
постачальника при прийманні
поставленої продукції.

До відправки вантажу центральною
заводською лабораторією ПрАТ «МОЕЗ»
були зроблені аналізи відправлення
вантажів - на вантаж видано сертифікати
якості з показниками, що відповідали
вимогам договору.

З метою виконання вимог п. 1.4.
вищевказаного договору на адресу
приймання продукції (Одеська область,
м. Південний, вул.. Індустріальна, 6 -
термінал) направлена комісія у складі
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (водій ОСОБА_8).
20.05.2013 о 09:00 годині прибувши до
терміналу ТОВ «Дельта Вільмар СНД»
приступивши до зважування залізничних
цистерн, огляду наявності та
відповідності пломб у ході якого
істотної різниці з вагою зазначеним у
супровідних документах не встановлено,
відхилення в межах допустимої норми
макс. 250 кг, мін 50 кг., цілісність
запірно-пломбувальних пристроїв не
порушена, додаткові елементи захисту
без ушкоджень.

У період з 20.05.2013 р по 23.05.2013 р.
пробовідбирачі лабораторії ТОВ
«Дельта Вільмар СНД» у присутності
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, охорони ТОВ «Дельта
Вільмар СНД» неодноразово були
відібрані проби згідно з ДСТУ ISO 5555:2003 п.
6.2.2.3 «Однорідні жири». Зроблені аналізи
в результаті яких отримано показники,
що істотно відрізнялися від
показників, зазначених лабораторією
ПрАТ «МОЕЗ» в сертифікатах якості.

Після затвердження всіх аналізів щоб
уникнути повернення цистерн з
неякісним товаром та накладення
штрафних санкцій, керівництвом ПрАТ
МОЕЗ було прийнято рішення здійснити
зливання залізничних цистерн верхнім
забором до фуз.

В подальшому 23.05.2013 було здійснено
зважування та огляд залізничних
цистерн № 51175032, № ... 260, 065 .., 336 ..., 040 ..., 642
..., 115 ..., 583 ..., 881 ... в ході якого істотної
різниці з вагою зазначеним у
супровідних документах не встановлено
(макс. 150 кг, мін 50 кг.) цілісність ЗПП не
порушена, додаткові елементи захисту
без ушкоджень. Після переважування у
присутності ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
охорони ТОВ «Дельта Вільмар СНД»
пробовідбирачем були відібрані проби
згідно з ДСТУ ISO 5555:2003 п. 6.2.2.3 «Однорідні
жири».

Отримані результати, так само як і в
першому випадку істотно відрізнялися
від результатів зазначених у
сертифікатах лабораторією ПрАТ МОЕЗ.

28 травня 2013 року ПрАТ «Мелітопольський
олійноекстраційний завод» був виданий
наказ № 87 про створення комісії з
розслідування поставки неякісного
масла за договором № 1/513 від 08.05.2013.

Комісією у ході перевірки було
встановлено, що в результаті
неправильного відбору проб і не
проведення необхідних досліджень у
повному обсязі і як наслідок, внесення
недостовірних якісних показників у
сертифікати призвело до збитків у
загальній сумі 47 500 (сорок сім тисяч
п'ятсот) грн. З яких:

- Витрати на відрядження (проживання,
добові, ПММ) - 24 500 грн.

- Втрати через зниження вартості олії -
12 000 грн.

- Вартість електроенергії,
переважування, додатковий злив - 1200 грн.

- Додаткові роботи тепловоза - 1300 грн

- Додаткові витрати з залізничного
транспорту - 8500 грн.

Були відібрані пояснювальні записки
від працівників лабораторії: ОСОБА_10,
ОСОБА_3, ОСОБА_11.

05 червня 2013 року Комісією з
розслідування поставки неякісного
масла за договором № 1/513 від 08.05.2013 був
складений акт за результатами
службового розслідування.

За результатами службового
розслідування було встановлено, що
збитки завдані ПрАТ «МОЕЗ» заподіяні
внаслідок халатного ставлення до своїх
обов'язків майстра контрольної
виробничої лабораторії з виробництва
та реалізації - ОСОБА_12, а також
безконтрольності з боку начальника
центральної заводської лабораторії
ОСОБА_3.

Днем виявлення шкоди являється 05
червня 2013 року - день підписання акту
службового розслідування, що
відповідає вимогам абз. 2 п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1992 № 14 "Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками".

ОСОБА_3 була призначена на ВАТ «МОЕЗ»
начальником виробничої лабораторії з
01.07.2009. Наказом № 125 від 23 липня 2008 року
починаючи з 26.07.2008 року підрозділ
товариства «Виробнича лабораторія»
був наданий статус «Центральної
заводської лабораторії», який не
відображався в офіційних документах.
Всі аналізи стосовно відправок
вантажів, отримання вантажів, - при
роботі з іншими контрагентами
здійснювалися виключно виробничою
лабораторією, якій був наданий статус
центральної заводської лабораторії.

Відповідно до посадової інструкції з
якою ОСОБА_3 була ознайомлена 27.07.2009 в
розділі ІІ п. 5 передбачено, що
начальник центральної заводської
лабораторії забезпечує додержання
методів контролю, які застосовуються
під час технологічного процесу,
своєчасний і якісний лабораторний
контроль сировини, яка надходить у
виробництво, матеріалів,
напівфабрикатів, а також готової
продукції з метою визначення
відповідності їх чинним стандартам і
технічним умовам. В розділі ІІ п. 12
начальник центральної заводської
лабораторії керує працівниками
центральної заводської лабораторії.

13 червня 2013 року ПрАТ «Мелітопольський
олійноекстраційний завод» був виданий
наказ № 102 про накладення
матеріального стягнення.

Середній місячний заробіток
розраховується відповідно до
Постанови Кабінету міністрів України
від 08.02.1995 № 100 «Порядок обчислення
середньої заробітної плати» та
становить відповідно 3 155,57 гривень.

18 червня 2013 року на підставі заяви
ОСОБА_3 від 17.06.2013 був виданий наказ № 108
про звільнення ОСОБА_3 за згодою сторін.
Того ж дня з ОСОБА_3 був проведений
повний розрахунок згідно до пункту п. 1
ст. 116 КЗпП України. В зв'язку із
застосуванням ст. 116 КЗпП України, ч. 2
ст. 136 КЗпП України не може бути
застосована, оскільки вона підлягає
застосуванню тільки в разі, коли
працівник, на якого покладено шкоду,
продовжує працювати на підприємстві. В
момент отримання повного розрахунку
ОСОБА_3 ніяким чином не висловила своєю
незгоди з відрахуванням.

Посилання ОСОБА_3, що їй не вірно була
нарахована заробітна плата при
звільненні не відповідає дійсності.

Позивачу не була виплачена заробітна
плата за травень 2013 року, відповідно до
відомості на виплату грошей № 253 від 07
червня 2013 року була нарахована
заробітна плата ОСОБА_3 у розмірі 1207,47
гривень, що підлягала сплаті через касу
товариства протягом 07-11 червня 2013 року.

Не отримана заробітна плата за травень
2013 року була нарахована при здійсненні
розрахунку під час звільнення
працівника.

Позивачу була нарахована заробітна
плата за 8 робочих днів - за червень 2013
року, що складає 1 367,27 гривень, за
травень 2013 року у розмірі 1 207,47 гривень,
лікарняні у розмірі 620,96 гривень,
компенсація за відпустку у розмірі 1
374,52 гривень. Утримано за договором
позики від 26 липня 2011 року № 50 та
додаткової угода № 1 від 01.06.2012 до
договору позики № 50 від 26.07.2011 у розмірі
729,17 гривень, податок на доходи фізичних
осіб у розмірі 487,74 гривень; Єдиний
соціальний внесок у розмірі 98,70
гривень; єдиний соціальний внесок за
листком непрацездатності у розмірі 12,42
гривень; внесок у розмірі 33,63 гривні;
матеріальна відповідальність у
розмірі 3 155,57 гривень. Остаток позивачу
був виплачений у день звільнення.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані сторонами докази,
вважає, що позовна заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав..

08 травня 2013 року між Приватним
акціонерним товариством
«Мелітопольський олійноекстракційний
завод» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дельта Вілмар СНД»
був укладений договір № 1/513 на поставку
соняшникової олії з якісними
показниками передбаченими в пункті 2.7
Договору, які відображаються згідно з
п. 2.1 у посвідченнях (сертифікатах)
якості, крім того з метою контролю
якості та кількості продукції, що
поставляється п.1.4. передбачено
присутність представника
постачальника при прийманні
поставленої продукції.

До відправки вантажу центральною
заводською лабораторією ПрАТ «МОЕЗ»
були зроблені аналізи відправлення
вантажів - на вантаж видано сертифікати
якості.

З метою виконання вимог п. 1.4.
вищевказаного договору на адресу
приймання продукції (Одеська область,
м. Південний, вул.. Індустріальна, 6 -
термінал) направлена комісія у складі
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (водій ОСОБА_8).
20.05.2013 о 09:00 годині прибувши до
терміналу ТОВ «Дельта Вільмар СНД»
приступивши до зважування залізничних
цистерн, огляду наявності та
відповідності пломб у ході якого
істотної різниці з вагою зазначеною у
супровідних документах не встановлено,
відхилення в межах допустимої норми
макс. 250 кг, мін 50 кг., цілісність
запірно-пломбувальних пристроїв не
порушена, додаткові елементи захисту
без ушкоджень.

У період з 20.05.2013 р по 23.05.2013 р.
пробовідбирачі лабораторії ТОВ
«Дельта Вільмар СНД» у присутності
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, охорони ТОВ «Дельта
Вільмар СНД» неодноразово були
відібрані проби згідно з ДСТУ ISO 5555:2003 п.
6.2.2.3 «Однорідні жири». Зроблені аналізи
в результаті яких отримано
показники,що істотно відрізнялися від
показників, зазначених лабораторією
ПрАТ «МОЕЗ» в сертифікатах якості.

Після затвердження всіх аналізів щоб
уникнути повернення цистерн з
неякісним товаром та накладення
штрафних санкцій, керівництвом ПрАТ
МОЕЗ було прийнято рішення здійснити
зливання залізничних цистерн верхнім
забором до фуз, для чого на адресу
терміналу автомобілем ПрАТ «МОЕЗ» ГАЗ
33021 направлено спеціальне обладнання
для верхнього відкачування олії
соняшникової, а також відряджені
працівники ОСОБА_13, ОСОБА_14 і ОСОБА_15

В подальшому 23.05.2013 було здійснено
зважування та огляд залізничних
цистерн № 51175032, № ... 260, 065 .., 336 ..., 040 ..., 642
..., 115 ..., 583 ..., 881 ... в ході якого істотної
різниці з вагою зазначеною у
супровідних документах не встановлено
(макс. 150 кг, мін 50 кг.) цілісність ЗПП не
порушена, додаткові елементи захисту
без ушкоджень. Після переважування у
присутності ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
охорони ТОВ «Дельта Вільмар СНД»
пробовідбирачем були відібрані проби
згідно з ДСТУ ISO 5555:2003 п. 6.2.2.3 «Однорідні
жири».

Отримані результати, так само як і в
першому випадку істотно відрізнялися
від результатів зазначених у
сертифікатах лабораторією ПрАТ МОЕЗ.

28 травня 2013 року ПрАТ «Мелітопольський
олійноекстраційний завод» був виданий
наказ № 87 про створення комісії з
розслідування поставки неякісного
масла за договором № 1/513 від 08.05.2013.

Комісією у ході перевірки було
встановлено, що в результаті
неправильного відбору проб і не
проведення необхідних досліджень у
повному обсязі і як наслідок, внесення
недостовірних якісних показників у
сертифікати призвело до збитків у
загальній сумі 47 500 (сорок сім тисяч
п'ятсот) грн. З яких:

- Витрати на відрядження (проживання,
добові, ПММ) - 24 500 грн.

- Втрати через зниження вартості олії -
12 000 грн.

- Вартість електроенергії,
переважування, додатковий слів - 1200 грн.

- Додаткові роботи тепловоза - 1300 грн

- Додаткові витрати з залізничного
транспорту - 8500 грн.

Були відібрані пояснювальні записки
від ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11. Відповідно
до яких з'ясовано, що у зв'язку з браком
часу аналізи доводилось робити не в
повному обсязі чи не проводити взагалі,
деякі показники якості бралися на
зовнішній огляд масла.

05 червня 2013 року Комісією з
розслідування поставки неякісного
масла за договором № 1/513 від 08.05.2013 був
складний акт за результатами
службового розслідування.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 29.12.1992, № 14
"Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками" під прямою дійсною
шкодою, зокрема, слід розуміти втрату,
погіршення або зниження цінності
майна, необхідність для підприємства,
установи, організації провести затрати
на відновлення, придбання майна чи
інших цінностей або провести зайві,
тобто викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати.

За результатами службового
розслідування було встановлено, що
збитки завдані ПрАТ «МОЕЗ» заподіяні
внаслідок невірного забору проб та не
проведення необхідних досліджень чи не
в повному обсязі, що призвело до
внесення недостовірних показників
якості до сертифікату якості та
збиткам у розмірі 47 500 гривень.

Вказана поведінка свідчить про халатне
ставлення до своїх обов'язків майстра
контрольної виробничої лабораторії з
виробництва та реалізації ОСОБА_12, а
також безконтрольність з боку
начальника центральної заводської
лабораторії ОСОБА_3. Порушення ними
посадових обов'язків.

Відповідно до посадової інструкції з
начальника центральної заводської
лабораторії якою позивач був
ознайомлений 27.07.2009 під підпис в
розділі ІІ п. 5 передбачено, що
начальник центральної заводської
лабораторії забезпечує додержання
методів контролю, які застосовуються
під час технологічного процесу,
своєчасний і якісний лабораторний
контроль сировини, яка надходить у
виробництво, матеріалів,
напівфабрикатів, а також готової
продукції з метою визначення
відповідності їх чинним стандартам і
технічним умовам. В розділі ІІ п. 12
начальник центральної заводської
лабораторії керує працівниками
центральної заводської лабораторії.

ОСОБА_3 була призначена на ВАТ «МОЕЗ»
начальником виробничої лабораторії з
01.07.2009. Положення посадової інструкції
начальника центральної заводської
лабораторії від 01.09.2008 поширює свою дію
і на посаду начальника виробничої
лабораторії, оскільки відповідно до
наказу № 125 від 23 липня 2008 року
починаючи з 26.07.2008 року підрозділ
товариства «Виробнича лабораторія»
був присвоєний статус «Центральної
заводської лабораторії».

Окрім того, як вбачається з інструкції
начальника виробничої лабораторії від
18.04.2011 року начальник виробничої
лабораторії: забезпечує додержання
методів контролю, які застосовуються
під час технологічного процесу,
своєчасний і якісний лабораторний
контроль сировини, яка надходить у
виробництво, матеріалів,
напівфабрикатів, а також готової
продукції з метою визначення
відповідності їх чинним стандартам і
технічним умовам (п.5 розділу ІІ)./а.с.16/

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Кодексу законів
про працю України розпорядження
власника або уповноваженого ним органу
або вищестоящого в порядку підлеглості
органу має бути зроблено не пізніше
двох тижнів з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди.

Відповідно до абз. 2 п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1992 № 14 "Про судову практику в
справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками" днем
виявлення шкоди слід вважати день, коли
власнику або уповноваженому ним органу
стало відомо про наявність шкоди,
заподіяної працівником. Днем виявлення
шкоди, встановленої в результаті
інвентаризації матеріальних
цінностей, при ревізії або перевірці
фінансово-господарської діяльності
підприємства, установи, організації,
слід вважати день підписання
відповідного акту або висновку.

У зв'язку з чим днем виявлення шкоди
являється 05 червня 2013 року - день
підписання акту службового
розслідування.

13 червня 2013 року ПрАТ «Мелітопольський
олійноекстраційний завод» був виданий
наказ № 102 про накладення
матеріального стягнення, що являється 8
днем з моменту складання акту.

Відповідно до ст. 132 Кодексу законів про
працю України за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
при виконанні трудових обов'язків,
працівники, з вини яких заподіяно
шкоду, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку.

Середній місячний заробіток
розраховується відповідно до
Постанови Кабінету міністрів України
від 08.02.1995 № 100 «Порядок обчислення
середньої заробітної плати» та
становить відповідно 3 155,57 гривень.

18 червня 2013 року на підставі заяви
ОСОБА_3 від 17.06.2013 був виданий наказ № 108
про звільнення ОСОБА_3 за згодою сторін.
Того ж дня з ОСОБА_3 був проведений
повний розрахунок згідно до пункту п. 1
ст. 116 КЗпП України. В зв'язку з
застосуванням ст. 116 КЗпП України, ч. 2
ст. 136 КЗпП України не може бути
застосована, оскільки вона підлягає
застосуванню тільки в разі, коли
працівник, на якого покладено шкоду,
продовжує працювати на підприємстві. В
момент отримання повного розрахунку
ОСОБА_3 ніяким чином не висловила своєю
незгоди з відрахуванням.

Відповідно до ст. 116 Кодекс законів про
працю України при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належить йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.

ПрАТ «Мелітопольський
олійноекстракційний завод» був
здійсненний відповідний розрахунок з
урахуванням відрахувань із заробітної
плати. Відповідно до вимог п. 8
вищевказаної Постанови КМ України № 100
від 08.02.1995 середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період. Відповідачем вірно
був зроблений розрахунок середньої
заробітної плати.

Позивач не навів ґрунтовних доводів
щодо неправомірності застосування до
нього заходів матеріальної
відповідальності за невиконання
службових обов'язків згідно посадової
інструкції.

Щодо не виплати Позивачу заробітної
плати за травень 2013 року судом не було
встановлено порушення відповідачем
порядку виплати заробітної плати.

Так, відповідно до відомості на виплату
грошей № 253 від 07 червня 2013 року
заробітна плата ОСОБА_3 у розмірі 1207,47
гривень була нарахована та підлягала
сплаті через касу товариства протягом
07-11 червня 2013 року. Строки та порядок
виплати відповідає вимогам
Колективного договору ПрАТ «МОЕЗ».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР
виплата заробітної плати здійснюється
за місцем роботи.

Відповідно до абз 2 п. 2.10 Постанови
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637 "Про затвердження Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні"
підприємство має право зберігати в
касі готівку для виплат, які належать
до фонду оплати праці та здійснюються
за рахунок виручки, понад установлений
йому ліміт каси протягом трьох робочих
днів з дня настання строків цих виплат
у сумі, що зазначена в переданих до каси
відомостях на виплату грошей (далі -
видаткова відомість).

ОСОБА_3 не з'явилася до каси товариства
задля отримання заробітної плати за
травень 2013 року у розмірі 1 207,47 гривень.
Оскільки позивачем була подана заява
про звільнення, не отримана заробітна
плата нарахована при здійсненні
розрахунку під час звільнення
працівника.

Позивачем не було надано нормативне
обґрунтування обов'язковості виплати
заробітної плати через банківську
карточку та не обґрунтовано порушення
прав позивача через виплату заробітної
плати через касу товариства. Виходячи з
чого задоволенню не підлягає вимога
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості по заробітній платі за
травень 2013 року.

Позивачу була нарахована заробітна
плата за 8 робочих днів - за червень 2013
року, що складає 1 367,27 гривень.

З 11 червня 2013 року по 14 червня 2013 року
ОСОБА_3 знаходилась на лікарняному, що
підтверджується листком
непрацездатності серії АВС № 052308, то
відповідно були нараховані лікарняні у
розмірі 620,96 гривень.

Позивачу також була нарахована
компенсація за відпустку у розмірі 1
374,52 гривень.

Між працівником ОСОБА_3 та ПрАТ
«Мелітопольський олійноекстракційний
завод» був укладений договір позики
від 26 липня 2011 року № 50 та додаткова
угода № 1 від 01.06.2012 до договору позики
№ 50 від 26.07.2011. За умовами вказаного
договору товариство (позикодавець)
передав працівнику (позичальнику) 35 000
(тридцять п'ять тисяч) гривень
відповідно до п. 1 договору. Повернення
суми позики шляхом утримання з
заробітної плати або внесення в касу
відповідно до п. 8 договору.

Відповідачем при здійсненні
розрахунку при звільненні були
утримані наступні суми:

- Податок на доходи фізичних осіб у
розмірі 487,74 гривень;

- Єдиний соціальний внесок у
розмірі 98,70 гривень;

- Єдиний соціальний внесок за
листком непрацездатності у розмірі 12,42
гривень;

- Внесок у розмірі 33,63 гривень;

- Позика у розмірі 729,17 гривень;

- Матеріальна відповідальність у
розмірі 3 155,57 гривень.

Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, а при наявності спору про
розмір належних сум - спір вирішується
органом, який і визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку.

Всі належні до сплати суми позивачу
були виплачені в день звільнення, тобто
підстави для застосування положень ст.
117 КЗпП України відсутні.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
скасування наказу № 102 від 13 червня 2013
року про накладення матеріального
стягнення, а також підстав для
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні

Керуючись, ст.ст. 116, 117, 132, 136 КЗпП ст.ст.
10, 11, 60, 61, 212- 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Мелітопольський олійноекстракційний
завод» про стягнення заборгованості по
заробітній платі та часткового
скасування наказу № 102 від 13.06.2013 року
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду
О.В.Редько