Справа № 2214/3320/2012
Провадження № 2/682/35/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08.04.2013 року Славутський міськрайонний
суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Тончук Р.І.

при секретарі Придачук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на майно на підставі виділу
частки із спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_2 про визнання права власності
на майно на підставі виділу частки із
спільного майна подружжя Посилається
на те,що вони з відповідачем з 4.08.2001
року перебувають у шлюбі. За час
перебування у шлюбі придбали квартиру,
що розташована у будинку АДРЕСА_1,
гараж , що розташований у гаражному
товаристві «Ветеран» у м. Славуті під
НОМЕР_1 та легковий автомобіль марки
«Фольксваген Пасат». Просила визнати
за нею право власності на вищевказану
квартиру в порядку виділу частки із
спільного майна подружжя.

У судовому засіданні позивачка надала
письмову заяву про уточнення її
анкетних даних, у якій вказує на те, що
після розірвання шлюбу з відповідачем
вона прийняла своє дошлюбне прізвище
ОСОБА_1, і просить у судовому рішенні
зазначати саме це прізвище. На
підтвердження цієї обставини надала
свідоцтво про розірвання шлюбу та
паспорт серії НОМЕР_2, виданий на ім»я
ОСОБА_1 16.11.2012 року Славутським РС
України в Хмельницькій області.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 позов підтримала і ,
конкретизувавши позовні вимоги,
просить поділити спільне майно
подружжя та виділити їй квартиру, а
відповідачу гараж та автомобіль без
присудження їй грошової компенсації за
частку у спільному майні подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав
частково, давши пояснення про те, що не
заперечує проти виділу позивачці
квартири, а йому автомобіля та гаража,
однак, автомобіль придбаний на
позичені гроші і борг до цього часу
неповернутий, тому він вважає, що на
позивачку повинен бути покладений
обов»язок по погашенню частини боргу.

Заслухавши пояснення сторін,
доводи представника позивачки ОСОБА_4,
свідка ОСОБА_5,вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 4.08.2001 року зареєстрували шлюб.
Це стверджується свідоцтвом про їх
одруження серії НОМЕР_3, виданим
відділом РАГС Славутського міського
управління юстиції(а.с.5). Згідно
свідоцтва про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_4, виданого відділом РАЦС
Славутського МРУЮ, його розірвано
19.10.2012 року.

За час перебування у шлюбі
сторонами придбано квартиру , що
розташована у будинку АДРЕСА_1, ринкова
вартість якої згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
становить 208617 грн., гараж, що
розташований у гаражному товаристві
«Ветеран» у м. Славуті під НОМЕР_1,
шостий проїзд, права сторона вартістю
згідно висновку цієї ж експертизи 25248
грн.(а.с. 51-66) та автомобіль марки
«Фольксваген Пассат», р. н. НОМЕР_5
вартістю згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи 184564
грн.(а.с.39-46). Загальна вартість майна
становить 418429 грн.

Факт придбання зазначеного майна
в період перебування у шлюбі
стверджується договором
купівлі-продажу квартири, посвідченим
приватним нотаріусом Славутського
міського нотаріального округу 8.10.2007
року за реєстром № 3433,витягом з реєстру
права власності на нерухоме
майно(а.с.6,7), договором купівлі-продажу
гаража, посвідченого 31.03.2009 року
приватним нотаріусом Славутського
міського нотаріального округу за
реєстром № 1128, витягом з реєстру права
власності на це нерухоме майно(а.с.8,9).
Згідно повідомлення ВРЕР ДАІ по
обслуговуванню м. Нетішин, м. Славути та
Славутського району УМВС України в
Хмельницькій області від 23.10.2012 року №
894 автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2
згідно довідки-рахунку від 22.07.2010 року
та митної декларації.(а.с.26, 27). 29.07.2010
року автомобіль марки «Фольксваген
Пассат» зареєстрований за ОСОБА_2 як
власником цього транспортного
засобу(а.с.30). Цей факт не оспорюється
також сторонами.

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку(доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Згідно ст. 68 СК
України розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу і кожен з
подружжя відповідно до ст. 69 цього ж
Кодексу має право на поділ майна, що є
їх спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 70 цього ж Кодексу
частки при поділі цього майна є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Оскільки між позивачкою та
відповідачем іншої домовленості не
було, шлюбний договір не укладався, то
кожному з них належить половина
спільно придбаного майна.

Враховуючи те, що у спірній
квартирі проживає позивачка, то в
рахунок її частки у спільному майні
доцільно виділити саме квартиру, а
відповідачу автомобіль та гараж, якими
він користується. Отже, вартість частки
позивачки становить 208617 грн.50 коп., а
відповідача 209812 грн., що більше
належної йому частки, але позивачка не
ставить питання щодо сплати їй різниці
в вартості їх часток.

Доводи відповідача щодо
необхідності покладення на позивачку
обов»язку по погашенню частини боргу,
що виник у зв»язку з придбанням
автомобіля , суд не приймає до уваги,
оскільки сам факт отримання
відповідачем у борг 30000 доларів США
належними доказами не стверджується. У
розписці від 26.11.2011 року, виданій ним на
ім»я ОСОБА_5, не зазначається, що гроші
отримані саме для купівлі автомобіля.
Позивачка дала пояснення про те, що їй
про цей борг нічого не відомо і
будь-яких зобов»язань перед іншими
особами вона не має. Доказів про те, що
відповідач дійсно повертає цей борг ,
не надано. Як пояснив допитаний в
якості свідка власник ПП»Влад» ОСОБА_5,
отримання та повернення боргу по
бухгалтерських документах
підприємства не проходить. ОСОБА_1
пред»явлено позов про поділ майна, що
придбане в період шлюбу. Зустрічний
позов до неї про стягнення коштів не
пред»являвся. Після сплати боргу та
підтвердження цієї обставини
відповідач може пред»явити
відповідний позов.

Керуючись ст.ст. 60,61, 67,68,69,70, 71 СК
України, ст.ст. 8, 10,88,212, 213 ЦПК України,
суд

вирішив:

позов задовільнити. Поділити між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, що є їх спільною
сумісною власністю, виділивши на
користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1
,вартістю 208617 грн.

На користь ОСОБА_2 виділити гараж,
що розташований у гаражному товаристві
«Ветеран» у м. Славуті Хмельницької
області під НОМЕР_1, шостий проїзд,
права сторона вартістю 25248 грн. та
автомобіль марки «Фольксваген Пассат»,
р. н. НОМЕР_5 вартістю 184564 грн., а всього
майна загальною вартістю 209812 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 2086 грн. 17 коп. витрат по сплаті
судового збору та 2100 грн. витрат за
проведення судових експертиз, а всього
4186 грн. 17 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий: