У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

25 грудня 2013 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Інкомстрах» про відшкодування шкоди,
завданої дорожньо-транспортною
пригодою, за касаційною скаргою
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інкомстрах» (далі -
ПАТ «СК «Інкомстрах») на рішення
П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 21 червня
2013 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 19 листопада 2012
року по вул. Кліменко в м. П'ятихатки
ОСОБА_2, керуючи автомобілем Шкода
Октавія реєстраційний номер НОМЕР_1 і
виїжджаючи з другорядної дороги, не
надала перевагу в русі автомобілю Фіат
ТІПО під його керуванням та здійснила
зіткнення транспортних засобів, в
результаті чого його автомобіль
отримав механічні пошкодження.
Постановою П'ятихатського районного
суду Дніпропетровської області від 20
грудня 2012 року ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП та накладено стягнення.
Цивільно-правова відповідальності
власника автомобіль Шкода Октавія була
застрахована у ПАТ «СК «Інкомстрах» на
підставі полісу № АВ 8524724 від 13 серпня
2012 року. Відповідач подала до страхової
компанії письмову заяву про виплату
йому страхового відшкодування.
Відповідно до звіту № 261 від 28 грудня
2012 року завдана йому внаслідок ДТП
матеріальна шкода станом на 19
листопада 2012 року склала 23 293,80 грн, що
відповідає залишковій вартості
автомобіля. Страхове відшкодування
йому не було виплачене без пояснення
будь-яких причин. ОСОБА_2 також
відмовляється це робити.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1
просив стягнути з ПАТ «СК «Інкомстрах»
на його користь 22 293,80 грн, а ОСОБА_2
просив стягнути франшизу у розмірі 1 000
грн та 5 000 грн моральної шкоди. Крім
того, просив солідарно стягнути з
відповідачів понесені ним судові
витрати.

Рішенням П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 21 червня
2013 року позовні вимоги позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «Інкомстрах» на
користь ОСОБА_1 страхове відшкодування
у розмірі 22 108,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000
грн в рахунок відшкодування моральної
шкоди та 1 000 грн різниці між сумою
завданої шкоди та страховим
відшкодуванням у вигляді франшизи.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
вересня 2013 року апеляційну скаргу ПАТ
«СК «Інкомстрах» задоволено частково,
рішення суду першої інстанції у
частині часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 змінено.

Зобов'язано ОСОБА_1 передати ПАТ «СК
«Інкомстрах» автомобіль Фіат ТІПО, 1990
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «СК
«Інкомстрах» просить скасувати
рішення судів першої й апеляційної
інстанцій та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції, з
висновками якого в цій частині
погодився і апеляційний суд,
дослідивши докази в справі й давши їм
належну правову оцінку, обґрунтовано
виходив з того, що 19 листопада 2012 року
стався страховий випадок, передбачений
договором добровільного страхування
наземного транспорту, а тому страхова
компанія у відповідності з умовами
договору має відшкодувати позивачу
шкоду, завдану у зв'язку з пошкодженням
його автомобіля в межах ліміту
страхової відповідальності.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
та зобов'язовуючи ОСОБА_1 передати
страховій компанії автомобіль Фіат
ТІПО, апеляційний суд обґрунтовано
виходив з того, що зазначений
автомобіль є фізично знищеним, а на
страхову компанію покладено обов'язок
відшкодувати ринкову вартість
транспортного засобу за мінусом
франшизи.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інкомстрах» відхилити.

Рішення П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 21 червня
2013 року в незмінній при апеляційному
перегляді частині та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.І. Амелін

С.О. Карпенко

О.В. Ступак