Справа №1423/839/2012 23.12.2013 23.12.2013 23.12.2013
Провадження №22-ц/784/4092/13
Суддя по першій інстанції - Батченко
Суддя-доповідач
апеляційного суду - Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

23 грудня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Серебряковій Т.В., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання -
Романенко Ю.О.,

за участю представника позивачки
ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засідання цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 16 жовтня 2013 року у
справі

за позовом

ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_5, про визнання
нікчемності правочину,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визнання нікчемності правочину.

Позивачка вказувала, 5 жовтня 2007 року
уклала з акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
(далі - Банк) кредитний договір, за
умовами якого Банк зобов'язався надати
кошти в сумі 149 000 дол. США під 10,5 %
річних, а вона повернути отримані
кошти з процентами у строк до 5 жовтня
2028 року.

На забезпечення вказаного зобов'язання
5 жовтня 2007 року укладено договір
поруки між Банком та ОСОБА_5

Посилаючись на те, що при підписанні
договору він був скріплений печаткою
відділення Банку, а не печаткою
юридичної особи, позивачка вважала, що
не була дотримана обов'язкова письмова
форма договору, встановлена законом
для даного виду правочинів, в зв'язку з
чим просила про задоволення її позову.

Заперечуючи проти позову, представник
Банку посилався на безпідставність
позову.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 16 жовтня 2013 року
відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
просили його скасувати та ухвалити
нове про задоволення її позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивачки, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України
кредитний договір укладається в
письмовій формі. Кредитний договір,
укладений з недодержанням письмової
форми, є нікчемним.

За вимогами частин 1, 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялись сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства та
скріпляються печаткою.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, 5 жовтня 2007 року між
позивачкою та акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
укладено кредитний договір, за
умовами якого Банк зобов'язався надати
позивачці кошти в сумі 149 000 дол. США під
10,5 % річних, а позивачка повернути
отримані кошти з процентами у строк до
5 жовтня 2028 року, а також дотримуватися
інших умов виписаних у договорі (а.с.
120-124).

Зі змісту вказаного договору
вбачається, що він підписаний
уповноваженими особами та скріплений
печаткою відділення № 720 акціонерного
комерційного інноваційного банку
«УкрСиббанк» в м. Миколаєві.

Так, позивачка особисто вчинила підпис
на договорі, а від імені юридичної
особи підпис вчинено заступником
начальника відділення № 720 ОСОБА_6 на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності, виданою особою
уповноваженою на це статутними
документами юридичної особи.

Згідно Статутних документів Банку та
Положення про відділення № 720, останнє
не є самостійною юридичною особою, а є
структурним підрозділом Банку, в
договірних відносинах між юридичними
та фізичними особами виступає від
імені Банку на підставі Положення про
відділення та у межах повноважень
довіреності, яка видана начальнику
відділення. Банк несе повну
відповідальність по зобов'язанням, що
виникають із діяльності відділення (
а.с. 131-154).

Отже, письмова форма кредитного
договору дотримана, тому суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що підстави для визнання
такого договору нікчемним відсутні.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
рішення районного суду, постановленого
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, а рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 16
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: