Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2013 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Власова С. О., Бисаги Т. Ю.

при секретарі - Чучка Н. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Виноградівського районного
суду від 8 квітня 2009 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Дротинської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2009 року ОСОБА_2 пред'явила
позов до Дротинської сільської ради
про визнання права власності на
спадкове майно.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_1.
Після його смерті залишилося спадкове
майно, а саме - житловий будинок по
АДРЕСА_1. Заповіт померлий не залишив,
інших спадкоємців за законом немає.
Позивачка ОСОБА_2 постійно проживає в
даному будинку, доглядає за ним,
обробляє земельну ділянку, а отже є
такою, що прийняла спадщину.

У зв'язку з цим позивачка просила
визнати за нею право власності на
житловий будинок з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 8 квітня 2009 року позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за заповітом право
власності на спадковий будинок з
надвірними спорудами в цілому по
АДРЕСА_1, який залишився після смерті
ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який є
сином померлого ОСОБА_1, не брав участі
в справі, однак вказав, що подав заяву
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори, проте це суд не встановив, чим
вирішив питання про його права та
обов'язки як спадкоємця. Просить це
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити. Апелянт вказує на те, що
рішення суду ухвалено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, є незаконним та необґрунтованим.
Як на підставу своїх вимог посилається
на те, що окрім позивачки, його матері,
спадкоємцями померлого є діти: апелянт
ОСОБА_1 та його рідна сестра ОСОБА_3
Позивачка скрила цей факт, довідку із
сільської ради, хто проживав у
спадковому будинку, не приєднала. В
свою чергу судом першої інстанції цих
обставин також не встановлено. Апелянт
подав до нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини, а отже у
встановленому законом порядку її
прийняв. Судом першої інстанції
матеріалів спадкової справи не
витребувано. Крім того, місцевий суд у
резолютивній частині рішення суду
вказав про визнання права власності за
заповітом, хоча такий не складався.

Дослідивши зібрані у справі матеріали,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
ОСОБА_2 прийняла спадщину за померлим
чоловіком ОСОБА_1, а інших спадкоємців
немає.

Такі висновки місцевого суду зроблені
без з'ясування всіх обставин справи.
Зокрема, судом першої інстанції не було
з'ясовано коло спадкоємців, залучено їх
до участі в справі, не було встановлено
чи прийняли вони спадщину та чи
підлягав до задоволення позов про
визнання права власності на спадковий
будинок в цілому. Крім того, місцевий
суд у резолютивній частині рішення
суду вказав про визнання права
власності за заповітом, хоча такий не
складався.

Вказане є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення по суті позовних вимог (п.1, 3 ч. 1
ст. 309 ЦПК України), оскільки суд першої
інстанції не з'ясував всіх обставин
справи та зробив невірні висновки.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки
ОСОБА_1 (а.с.4). Після його смерті
залишилося спадкове майно, а саме -
житловий будинок по АДРЕСА_1. Право
власності на цей будинок за померлим
зареєстровано не було. Приналежність
будинку померлому стверджується
довідкою Виноградівського районного
БТІ (а.с.7) та технічним паспортом на
будинок (а.с.8-10). Заповіт померлий не
складав, а отже спадкування повинно
здійснюватися за законом.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

В даному випадку право на спадкування
за законом у першу чергу мають
позивачка ОСОБА_2 (жінка) та діти
померлого ОСОБА_1 і ОСОБА_3 При цьому,
останні до участі в справі в якості
відповідачів залучені не були.
Відповідачем було вказано Дротинську
сільську рада, яка є неналежною
стороною у справі. Питання про заміну
неналежного відповідача або залучення
співвідповідачів судом не
вирішувалося.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що. позивачка ОСОБА_2
прийняла спадщину за померлим,
оскільки постійно проживала у
спадковому будинку разом із
спадкодавцем та залишилася проживати у
ньому після його смерті. Апелянт ОСОБА_1
також прийняв спадщину, оскільки у
шестимісячний термін подав відповідну
заяву до нотаріальної контори. Сестра
апелянта ОСОБА_3 із заявою про
прийняття спадщини не зверталася, в
спадковому будинку на день смерті
спадкодавця не проживала. З цього
слідує, що спадщина повинна була бути
поділена порівну між позивачкою ОСОБА_2
та апелянтом ОСОБА_1 в рівних частках.

Згідно абз. 2 і 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 22008 року № 7 свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Цього порядку позивачкою дотримано не
було. Із заявою про прийняття спадщини
вона не зверталася. Відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину в
матеріалах справи немає. Отже, вимоги
позивачки про визнання права на
спадщину в судовому порядку або про
часткове задоволення цих вимог на ?
частину спадкового майна в даній
справі задоволені бути не можуть.

У відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

В даному випадку апелянт ОСОБА_1 просив
відмовити в позові, так як має право на
частку в спадковому майні, а позивачка
просила визнати право власності на
будинок в цілому. Оскільки спадкоємців
першої черги є двоє, підстав для
визнання позову на будинок в цілому за
позивачкою немає. Визнати право
власності за спадкоємцями в розмірі 1/2
за кожним неможливо, оскільки таких
вимог не було заявлено, а суд не може
вийти за межі заявлених вимог. За таких
умов в задоволенні позову ОСОБА_2 слід
відмовити, що не позбавляє її права
звернутися з позовом до належних
відповідачів у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину.

Керуючись статтею 1216, 1217, 1220-1223, 1258, 1261,
1268-1270, 1278 ЦК України, статтею 303, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Виноградівського районного
суду від 8 квітня 2009 року - скасувати,
ухваливши у справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Дротинської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Головуючий:
_____________

Судді:
_____________

_____________