АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 669/1002/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2742/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Заїки В.М., Матковської Л.О.,

при секретарі: Терлич А.В.,

з участю: представника апелянта

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Зернопродукт
МХП» на рішення Білогірського
районного суду Хмельницької області
від 19 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Зернопродукт
МХП», третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, відділ
Держземагенства у Білогірському
районі Хмельницької області, про
визнання договору оренди землі
неукладеним та повернення земельної
ділянки.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасника процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Зернопродукт МХП» та ТОВ ІВК «Рідний
край» про визнання нечинним договору
оренди земельної ділянки та
припинення права користування нею.
Позивач зазначала, що після смерті її
матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, нею була
отримана у власність в порядку
спадкування земельна ділянка площею
3,3542 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Мокроволянської сільської ради
Білогірського району. Знаючи, що
вказану ділянку орендує ТОВ ІВК
«Рідний край», вона звернулася до
підприємства припинити
використовувати земельну ділянку у
зв'язку з її наміром самостійно
господарювати на ній. З письмової
відповіді ТОВ ІВК «Рідний край» ОСОБА_1
дізналася, що вказану ділянку орендує
ПрАТ «Зернопродукт МХП» на підставі
договору оренди, укладеного з ОСОБА_2
10.06.2011 року та зареєстрованого у
відділі Держкомзему у Білогірському
районі 31.08.2012 року за №04924.
Стверджувала, що ОСОБА_2, маючи
укладений договір оренди цієї ділянки
з ТОВ ІВК «Рідний край», не укладала
договір оренди цієї земельної ділянки
з відповідачем, згоди про передачу
ділянки в суборенду відповідачу не
надавала. Державна реєстрація договору
оренди є незаконною, оскільки на цей
момент орендодавця не було в живих, акт
приймання-передачі земельної ділянки,
що є невід'ємною частиною договору
оренди, датований 03.09.2012 року, теж не
міг бути підписаний ОСОБА_2 в зв'язку з
її смертю, тому вказаний договір є
неукладеним.

В ході розгляду справи позивач та її
представник просили визнати ТОВ ІВК
«Рідний край» неналежним відповідачем
та змінили позовні вимоги, а саме
просили суд визнати неукладеним
договір оренди земельної ділянки з
Приватним акціонерним товариством
«Зернопродукт МХП» та зобов'язати його
повернути земельну ділянку позивачу.

Рішенням Білогірського районного
суду від 19 листопада 2013 року позов
задоволено. Визнано договір оренди
земельної ділянки площею 3,5542 га таким,
що не укладався та зобов'язано Приватне
акціонерне товариство «Зернопродукт
МХП» повернути земельну ділянку
власнику ОСОБА_1

В апеляційній скарзі Приватне
акціонерне товариство «Зернопродукт
МХП» не погоджується з рішенням суду,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у позові відмовити.
Посилається на грубе порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи. Вважає хибним
висновок суду, що спірний договір
оренди між спадкодавицею та
відповідачем не укладався. Дата
договору оренди не є істотною умовою
договору, тому розбіжність у
зазначенні дати договору не є
підставою для визнання договору
неукладеним. Те, що договір оренди
землі був зареєстрований у відділі
Держземагенства Білогірського району
після смерті орендодавця не є
підставою для визнання договору
недійсним чи неукладеним. Зазначення в
акті приймання-передачі земельної
ділянки дати 02.09.2012 року (після смерті
ОСОБА_2) також не спростовує висновок
про укладення спірного договору
оренди. Також апелянт вважає, що
визнання договору неукладеним є
неналежним способом захисту
порушеного права, а суд вийшов за межі
позовних вимог, оскільки позивач
просила визнати договір неукладеним, а
суд визнав його таким, що не укладався.

В засіданні апеляційного суду
представник апелянта підтримали
апеляційну скаргу з викладених у ній
мотивів.

Позивач, будучи належно повідомленою
про розгляд справи, в судове засідання
не з'явилася, письмові заяви до суду не
направляла.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до
державного акта на право власності на
земельну ділянку секрії ЯЖ № 180647 від
04.02.2009 року була власником земельної
ділянки площею 3,5542 га цільовим
призначенням для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Мокроволянської сільської ради
Білогірського району Хмельницької
області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. До
позивача як її спадкоємця за заповітом
перейшло право власності в порядку
спадкування на вказану земельну
ділянку.

31.08.2012 року відділом Держкомзему у
Білогірському районі 31.08.2012 року
зареєстровано за №04924 договір
оренди зазначеної земельної ділянки,
укладений ОСОБА_2 та ПрАТ
«Зернопродукт МХП» 10.06.2012 року.

Наведені обставини підтверджуються
матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд обґрунтовано
виходив з того, що спірний договір
оренди земельної ділянки не укладався
між сторонами, оскільки на час його
підписання, приймання-передачі
об'єкта оренди та державної реєстрації
договору оренди орендодавиці не було в
живих, а підписи від її імені вчинені
не нею.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

В силу ч.4 ст. 25, ч.1 ст. 346 ЦК України
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті;
право власності припиняється у разі
смерті власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації та на підставі ч. 1
ст. 210 ЦК України, ст. 125 ЗК України є
укладеним із моменту його державної
реєстрації.

Виходячи з наведених норм закону
реєстрація спірного договору оренди
земельної ділянки 31.08.2012 року є
незаконною в зв'язку з припиненням
цивільної правоздатності орендодавця
внаслідок його смерті.

Крім того, відповідно до ч.6 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" у державній реєстрації права
може бути відмовлено, якщо заявлене
право вже зареєстроване.

За змістом ст. 654 ЦК України при зміні
або розірванні договорів, що
підлягають обов'язковій державній
реєстрації, відповідні дані щодо їх
зміни або розірвання повинні бути
внесені до державного реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
липня 2009 року ОСОБА_2 уклала договір
оренди тієї ж земельної ділянки з ТОВ
ІВК «Рідний край» на строк 10 років,
зазначений договір належно
зареєстрований у Білогірському
районному відділі Хмельницької
регіональної філії Центру ДЗК 24
вересня 2009 року за № 14.

Попри те, що на час укладення
оспорюваного договору оренди строк
дії договору оренди від 27.07.2009 року не
збіг, доказів того, що зазначений
договір оренди розірвано чи припинено
з інших підстав, визначених законом,
судом не здобуто.

Ці обставини також свідчать про те, що
спірний договір оренди не був
укладений і не міг бути укладеним між
сторонами у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» акт
приймання-передачі об'єкта оренди є
невід'ємною частиною договору оренди
землі.

Акт приймання-передачі, що в силу
закону є невід'ємною частиною спірного
договору оренди, датований 03.09.2012 року,
об'єктивно не міг бути підписаним
орендодавцем ОСОБА_2 внаслідок смерті
останньої, що також свідчить про
неукладення спірного договору між
сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
дата договору оренди не є його
істотною умовою, тому розбіжність у
зазначенні дати договору не є
підставою для визнання договору
неукладеним, є безпідставними з огляду
на те, що дата є обов'язковою та
істотною умовою будь-якого договору,
яка є необхідною для визначення строку
дії договору, моменту виникнення прав
та обов'язків сторін.

Виявлена розбіжність у даті договору
(а також відсутність вказівки на дату) в
кожному з 3-х примірників договору
оренди в сукупності з наведеними вище
обставинами вказує на те, що спірний
договір не був укладений між сторонами
у встановленому порядку.

Посилання апелянта на обраний
позивачем неналежний спосіб захисту
також є безпідставними, оскільки
обраний позивачем спосіб захисту
відповідає змісту його порушеного
права, характеру його порушення та
наслідкам, спричиненим цим порушенням.
В свою чергу законодавчі обмеження
матеріально-правових способів захисту
цивільного права чи інтересу
підлягають застосуванню з дотриманням
положень ст. ст. 55, 124 Конституції
України та ст. 13 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
відповідно до яких кожна особа має
право на ефективний засіб правового
захисту, не заборонений законом.
Оскільки положення Конституції
України та Конвенції мають вищу
юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції
України), а обмеження матеріального
права суперечать цим положенням,
порушення цивільного права чи
цивільного інтересу підлягають
судовому захисту і у спосіб, не
передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК
України, але який є ефективним засобом
захисту, тобто таким, що відповідає
змісту порушеного права, характеру
його порушення та наслідкам,
спричиненим цим порушенням.

Такий висновок цілком узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від
12.06.2013 року в справі № 6-32цс13, прийнятій
в порядку ст.3603 ЦПК, і яка є обов'язковою
для всіх судів України в силу ст. 3607
ЦПК.

Інші доводи апеляційної скарги
також не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Зернопродукт
МХП» відхилити.

Рішення Білогірського районного суду
Хмельницької області від
19 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча /підпис/
Судді /підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду
Л.М.Грох

__________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції:
Герасимчук Н.П.
Провадження № 22-ц/792/2742/13

Доповідач: Грох Л.М.

Категорія: 19, 23