Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 435/9160/13-ц
Провадження № 22ц/782/4850/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

головуючого - Фарятьєва С.О.

суддів - Іванової І.П.,
Украінцевої Л.Д.

при секретарі -
Вербицькому І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду
м.Луганська від 22 жовтня 2013 року за
позовом ОСОБА_2 до Міського
комунального підприємства
«Центрожилком» про зобов'язання
укласти договір про надання
житлово-комунальних послуг,
зобов'язати провести перерахунок за
житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н
О В И Л А :

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з зазначеним позовом,
який в подальшому уточнив,
обґрунтовуючи тим, що йому на праві
власності належить квартира,
розташована у АДРЕСА_1. Будинок, в якому
він мешкає знаходиться в жахливому
стані, на протязі 25 років у ньому
відсутні освітлення та опалення
під'їзду, який до того ж не
ремонтується, відсутнє гаряче
водовідведення. З цього приводу він
неодноразово звертався до МКП
«Центрожилком» з заявою про надання
йому переліку послуг, перерахунку
комунальних послуг у зв'язку з їх
ненаданням або наданням не в повному
обсязі та укладення договору, але
бажаної відповіді так і не отримав.

Посилаючись на зазначені
обставини позивач просив суд
зобов'язати відповідача укласти з ним
договір про надання
житлово-комунальних послуг з утримання
будинку та прибудинкової території та
зобов'язати його провести йому
перерахунок за послуги, які не
виконувались, або виконувались не в
повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Луганська від 22 жовтня 2013 року у
задоволенні позовних вимог позивача
було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції позивач подав на
нього апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, в зв'язку з порущенням
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заперечень на апеляційну скаргу до
матеріалів справи не надійшло.

Вислухавши доповідача, пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія не знаходить підстав
для її задоволення.

В силу ст.124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Положеннями ст.4 ЦПК України
передбачено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

У відповідності із ч.1 ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних та
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Крім того, вимогами ст.ст.213,214 ЦПК
України передбачено, що рішення суду
повинно бути законним та
обґрунтованим. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

Чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин та
інше.

З матеріалів справи вбачається, що
вказані вимоги закону судом першої
інстанції виконано було і всі докази
надані сторонами були досліджені і
оцінені в їх сукупності відповідно до
вимог ст.212 ЦПК України.

У відповідності із ч.1 ст.19 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

В силу п.3 ч.2 ст.21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти із споживачем договір про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Згідно п.5 ч.1 ст.20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач має право на зменшення
розміру плати за надані послуги в разі
їх ненадання або надання не в повному
обсязі, зниження їх якості в порядку,
визначеному договором або
законодавством.

Судом встановлено, що позивач є
споживачем комунальних послуг з
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій за місцем
свого проживання, виконавцем яких,
відповідно до рішення виконкому
Луганської міської ради № 75 від 26.03.2013
року та договору є МКП «Центрожилком»,
та своєчасно і в повному обсязі оплачує
такі послуги на рахунок вказаного
підприємства.

Відповідно до актів, складених
працівниками відповідача,
підприємством надаються комунальні
послуги з утримання будинку, споруд та
прибудинкової території за місцем
проживання позивача за адресою:
АДРЕСА_1 згідно переліку з утримання
будинків.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач неодноразово звертався до МКП
«Центрожилком» з проханням укласти
договір про надання
житлово-комунальних послуг та провести
перерахунок за житлово-комунальні
послуги, які не надаються або надаються
не в повному обсязі.

Однак, відповіді МКП
«Центрожилком» свідчать про
неможливість укладення такого
договору, у зв'язку з розробкою та
затвердженням типового договору про
надання комунальних послуг.

Згідно п.1 ч.3 ст.20 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Розробку такого договору, який,
відповідно до вимог Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
підлягає затвердженню органами
місцевого самоврядування, відповідач
здійснює, а укладати із споживачами, в
т.ч. і з позивачем, такі договори
виконавець житлово-комунальних послуг
до цього права немає. Тому твердження
позивача, з цього приводу, судова
колегія до уваги не приймає.

Доказів на підтвердження своїх
позовних вимог щодо ненадання або
надання не в повному обсязі
комунальних послуг позивач суду не
надав.

Крім того, свої зобов'язання по
оплаті житлово-комунальних послуг з
утримання будинку і споруд та
прибудинкової території, які надає
відповідач, позивач, як зазначалось
вище виконує, оскільки на теперішній
час сплачує їх і від них не
відмовляється, що свідчить про
фактичні договірні відносини між ними,
в зв'язку з чим посилання на
відсутність договору між ними, з цього
приводу, судова колегія до уваги також
не бере.

Крім того, свобода договору,
закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка
полягає у тому, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору, не є
безмежною.

У разі якщо актом цивільного
законодавства передбачена
обов`язковість положень цього акту для
сторін договору, сторони не вправі
відступати від їх положень (ч.3 ст.6 ЦК
України). Зокрема, ст.ст. 19, 20 Закону
України від 24 червня 2004 р. №1875-4 «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачають обов`язок споживача
житлово-комунальних послуг укласти
письмовий договір з виконавцем послуг
на основі типового договору.

За змістом ч.3 ст.6, ч.1 стю630 ЦК
України, ст.ст. 19-21 цього Закону,
постанови Кабінету Мініністрів
України від 20 травня 2009 р. №529 «Про
затвердження типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій»
умови типового договору, що набули
юридично обов`язкового значення в силу
актів цивільного законодаства, є
обов`язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд.

Зобов`язання укласти договір у
судовому порядку не відповідає
способам захисту прав, передбачених
ст.16 ЦК України.

Отже за таких обставин колегія
суддів зазначає, що розглядаючи
позовні вимоги, суд першої інстанції
повно та всебічно з'ясував обставини
справи, перевірив надані доводи та
заперечення, правильно встановив
правовідносини, які склались між
сторонами, надав їм належну оцінку і
дійшов обгрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
позивача.

З вказаними висновками суду першої
інстанції вважає за необхідне
погодитись і судова колегія
апеляційного суду, оскільки зроблені
вони на підставі встановлених ним у
судовому засіданні обставинах справи,
всебічно, повно та об'єктивно
досліджених доказах, наданих сторонами
та на підставі правильного
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
ст.ст.213, 214 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене доводи
апеляційної скарги висновків суду 1-ої
інстанції не спростовують та не є
підставою для скасуванні рішення суду.
При цьому апеляційним судом
враховується те, що згідно із ч.3 ст.309
ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення суду тільки тоді, коли це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, чого по даній справі
не сталося.

Керуючись
ст.ст.303,304,307ч.1п.1,308,314ч.1п.1,315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 22
жовтня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів
після її проголошення.

Головуючий:

Судді: