Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 437/2522/13-ц
Провадження № 22ц/782/5146/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області
у складі :

Головуючого: Стахової
Н.В.

суддів:
Кострицького В.В., Бережної С.В.

при секретарі :
Щуровій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Ленінського
районного суду міста Луганська від 28
травня 2013 року

за позовом Луганського міського
комунального підприємства
"Теплокомуненерго" до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання,

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2013 року Луганське
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_2, в якому просило
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання за період з 01.01.1998 року
по 01.11.2010 в сумі 12071 грн.77 коп. та судові
витрати у справі, обгрунтовуючи свої
вимоги тим, що внаслідок порушення
відповідачем своїх зобов'язань
своєчасно вносити плату за комунальні
послуги, в нього станом на 01.11.2010 року
виникла заборгованість у сумі 12071 грн.77
коп., яку він добровільно погашати
відмовляється.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду міста Луганська від 28
травня 2013 року позовні вимоги
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго»
заборгованість за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання за період з 01.01.1998 року
по 01.11.2010 року у сумі 12071 грн.77 коп. та
судовий збір у розмірі 214 грн.60 коп.

Ухвалою Ленінського районного
суду міста Луганська від 02 жовтня 2013
року заяву ОСОБА_2 про скасування
заочного рішення Ленінського
районного суду міста Луганська від 28
травня 2013 року залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду
першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги тим, що судом порушено норми
матеріального та процесуального
права, та ухвалити по справі нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі.

При цьому в апеляційній скарзі
зазначається, що квартира апелянта
обладнана автономним опаленням, крім
того, власником квартири він є тільки з
2007 року. Також апелянт просив
застосувати до спірних правовідносин
строк позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи і перевіривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що в
порушення зобов'язань, що виникли між
сторонами зі сплати за надані
житлово-комунальні послуги за
використану теплову енергію та гаряче
водопостачання, відповідач тривалий
час таку оплату не проводить, відтак
вимоги про стягнення з нього
заборгованості підлягають
задоволенню.

Проте погодитися із рішенням
суду першої інстанції в повній мірі не
можна, оскільки суд дійшов їх з
порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 13 Закону
України «Про житлово -комунальні
послуги» залежно від функціонального
призначення житлово - комунальні
послуги поділяються на 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо - та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання внутрішньо
будинкових приміщень та прибудинкової
території, санітарне технічне
обслуговування, обслуговування
внутрішньо будинкових мереж,
утримання ліфтів, освітлення місць
загального користування, поточний
ремонт, вивезення побутових відходів
тощо); 3) послуги з управління будинком,
спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20,21 зазначеного Закону
визначені права та обов'язки споживача
й виконавця житлово-комунальних
послуг. При цьому, правом споживача є
одержання вчасно та відповідної
якості житлово-комунальних послуг
згідно із законодавством та умовами
договору на надання житлово
-комунальних послуг, а обов'язком -
оплата житлово -комунальних послуг у
строки, встановлені договором або
законом, зокрема не пізніше 20 числа
кожного місяця вносити плату за
користування жилим приміщенням
(квартплату) та за комунальні послуги.
Обов»язком виконавця -надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору. А
також підготовка та укладення із
споживачем договору про надання
житлово - комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Такі ж права та обов'язки
встановлені і правилами надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення.

Згідно ст.. 526 ЦК України
зобов»язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог,
що звичайно ставляться.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання суд першої інстанції
не звернув уваги на той факт, що
відповідач є власником квартири з
червня 2007 року, право власності
зареєстровано 18.06.2007 року, що
підтверджується копією витягу про
реєстрацію права власності на
нерухоме майно, а тому безпідставно
стягнув з відповідача заборгованість
за період з 01.01.1998 року по червень 2007
року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Ухвалою Ленінського районного суду
міста Луганська від 28 грудня 2010 року
було відмовлено у прийнятті заяви
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» до
ОСОБА_2 про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості.

Таким чином, ухвалюючи рішення суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про стягнення з відповідача
заборгованості за період з грудня 2007
року по 01.11.2010 року, оскільки звернення
позивача із судовим наказом до суду з
приводу стягнення заборгованості у
грудні 2010 року, згідно ч.ч.2,3 ст. 264 ЦК
України перериває позовну давність,
після переривання якої перебіг
позовної давності починається заново.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення..

Враховуючи, що у справі було ухвалено
заочне рішення, і заява про перегляд
заочного рішення була залишена без
задоволення, у якій відповідач
наполягав на застосуванні строку
позовної давності, судова колегія
вважає, що до вимог про стягнення
заборгованості за період з 18 червня 2007
року по 28 грудня 2007 року сплив строк
позовної давності, а тому в цій частині
рішення суду слід скасувати з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні
вимог про стягнення заборгованості за
період з 18.06.2007 року по 28.12.2007 року у сумі
643 грн.33 коп.

Згідно з. п.25 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, відключення
споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Порядок відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затверджено наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4.

Порядком встановлено, що для
вирішення питання відключення
споживача від мережі центрального
опалення він повинен звернутися до
міжвідомчої комісії для розгляду
питань щодо відключення споживачів від
мережі (далі комісія) з відповідною
письмовою заявою. Комісія після
вивчення наданих власником
документів приймає відповідне
рішення, яке оформляється протоколом.
При позитивному рішенні заявнику
надається перелік організацій, до яких
слід звернутися для отримання
технічних умов для розробки проекту
індивідуального (автономного)
теплопостачання і відокремлення від
мережі ЦО. Проект індивідуального
(автономного) теплопостачання і
відокремлення від мережі ЦО виконує
проектно або проектно -монтажна
організація на підставі договору із
заявником. Проект узгоджується з усіма
організаціями, які видали технічні
умови на підключення будинку до
зовнішніх мереж. Відключення
приміщень від внутрішньо будинкової
мережі ЦО виконується монтажною
організацією, яка реалізує проект. По
закінченні робіт складається акт про
відключення від мережі ЦО і подається
заявником до Комісії на затвердження.
Після затвердження акта на черговому
засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання.

Відповідно до п. 2.4.1 Порядку разом з
проектом індивідуального
теплопостачання надаються технічні
рішення з розрахунками щодо
реконструкції існуючої системи
теплопостачання.

Враховуючи те, що відповідачем не
наданий акт про відключення квартири
від внутрішньо будинкових мереж ЦО і
ГВП , то відсутні і правові підстави
для припинення нарахувань за період з
29.12.2007 року по 01.11.2010 року .

Посилання апелянта на те, що
рішенням Ленінського районного суду
міста Луганська від 12 грудня 2008 року
було припинено правовідносини між
ОСОБА_4, який був попереднім власником
квартири, та Луганським міським
комунальним підприємством
«Теплокомуненерго» та визнано відмову
ОСОБА_4 від користування послугами
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго»,
судова колегія до уваги не приймає,
оскільки зазначене рішення скасовано
рішенням апеляційного суду Луганської
області від 21 квітня 2009 року. (а.с.205-208).

Отже, доводи апелянта про
безпідставність нарахування оплати
житлово-комунальних послуг до уваги
не приймаються, оскільки єдиною
підставою для знаття споживача з
обліку і припинення відповідних
нарахувань є акт про відключення,
затверджений відповідною Комісією.

Обов"язок оплачувати послуги
теплопостачання передбачений ст.. 19
Закону України "Про теплопостачання".

Сума заборгованості за період з 29.12. 2007
року по 01.11.2010 року у розмірі 6703 грн.17
коп. (з врахуванням заборгованості з
29.12.2007 року по 31.12.2007 року включно,
заборгованість за вказаний період
складає 29 грн.30 коп. - 302,78/31х3) з
достовірністю підтверджується
дослідженим в судовому засіданні
розрахунком позивача по особовому
рахунку на відповідача. Підстав для
звільнення відповідача від вказаних
платежів судом не встановлено, доводи
відповідача не є переконливими, не
ґрунтуються на належних допустимих
доказах в справі, та не спростовують
розрахунку позивача.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що при розгляді
вказаного позову допущено
невідповідність висновків суду
обставинам справи, та мало місце
порушення норм матеріального права, що
є підставою для зміни рішення суду
згідно зі ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.. ст.. 307, п.п. 3,4 ч.1 309, 314, 316,
317, 319 ЦПК України колегія суддів ,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського
районного суду міста Луганська від 28
травня 2013 року змінити.

Резолютивну частину рішення викласти
в наступній редакції.

Позовні вимоги Луганського міського
комунального підприємства
"Теплокомуненерго" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання у сумі 12071 грн.77 коп.
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Луганського міського комунального
підприємства "Теплокомуненерго"
заборгованість за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання у сумі 6703 грн.17 коп. за
період з 29 грудня 2007 року по 01.11.2010 року.

У задоволенні позовних вимог
Луганського міського комунального
підприємства "Теплокомуненерго" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за послуги теплопостачання та гарячого
водопостачання у сумі 4725 грн.27 коп. за
період з 01.01.1998 року по 17.06.2007 року
включно відмовити за
необґрунтованістю.

У задоволенні позовних вимог
Луганського міського комунального
підприємства "Теплокомуненерго" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за послуги теплопостачання та гарячого
водопостачання у сумі 643 грн.33 коп. за
період з 18.06.2007 року по 28.12.2007 року
включно відмовити у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає чинності негайно та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Судді :