АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/3606/13
інстанції: Рябова О.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 11 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П., Ігнатенко
П.Я.при секретарі:Калюжному О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, діючої в інтересах малолітньої
ОСОБА_6, на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 10 жовтня
2013 року в справі за позовом ОСОБА_7,
ОСОБА_8 до ОСОБА_5 в інтересах
малолітньої ОСОБА_6, третя особа -
Дніпровський РВ ДМС України міста
Херсона, орган опіки та піклування
виконавчого комітету Дніпровської
районної у м. Херсоні ради про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2013 року ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернулися до суду з вказаним вище
позовом, зазначаючи, що вони є
власниками квартири АДРЕСА_1, в якій з 28
січня 2011 року зареєстрована малолітня
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, - спільна дитина
їхнього сина та відповідачки, сімейні
стосунки між якими припинилися два
роки тому назад.

Посилаючись на те, що останні два роки
дитина за вказаною вище адерсою
квартирою не користується, а проживає
разом зі своє матір'ю за іншою адресою,
просили суд визнати малолітню ОСОБА_6
такою, що втратила право користування
квартирою, розташованою за
адресою:АДРЕСА_1, та зобов'язати ДМС
України в Херсонській області зняти
ОСОБА_6 з реєстраційного обліку місця
проживання за вказаною адресою.

Рішенням суду від 10 жовтня 2013 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діюча в
інтересах малолітньої ОСОБА_6,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи та порушення
норм матеріального і процесуального
закону, просить рішення місцевого суду
скасувати і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_10, діюча від імені ОСОБА_7,
її доводи не визнає і вважає такими, що
не ґрунтуються на законі, просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, і осіб, які
з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи малолітню ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1, суд
першої інстанції виходив з того, що
дитина проживає разом з матір'ю в
належному останній на праві власності
житлі та без поважних причин не мешкає
в квартирі позивачів, в якій батьки
дитини не зареєстровані та не
проживають.

Однак, з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки до них
суд дійшов з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при невідповідності висновків суду
обставинам справи та недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.

За приписом ч. 2 ст. 405 ЦК України, на яку
суд послався в рішенні як на підставу
задоволення позову, член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що квартира
АДРЕСА_1 належить позивачам на праві
власності, в якій з 12 жовтня 2010 року
зареєстрований та проживає батько
малолітньої дитини ОСОБА_11.

За згодою власників квартири в ній за
місцем проживання одного з батьків в
день реєстрації останнього була
зареєстрована й його малолітня донька
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання
якої між її батьками, шлюб між якими на
час перегляду справи судом апеляційної
інстанції не розірваний, не визначено.

Ця обставина відповідно до положень ст.
3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ч. 4 ст. 29 ЦК
України дає підстави для проживання
дитини як за місцем проживання та
реєстрації матері дитини, так і її
батька.

Право малолітньої дитини
користуватися житлом позивачів -
об'єктом права власності є похідним від
аналогічного права одного з батьків та
існує лише за наявності його у одного з
них. Оскільки у батька дитини ОСОБА_11
наявне право користування цією
квартирою, та це його право позивачами
не спростовується та не оспорюється, і
на теперішній час він зареєстрований в
цій квартирі, вважати, що його
малолітня дитина не проживає з ним за
місцем своєї реєстрації без поважних
причин у визначений законом період
неможливо.

ОСОБА_11 - батько дитини не є стороною чи
третьою особою у справі, його ставлення
до порушеного власниками квартири в
судовому порядку питання про визнання
його доньки такою, що втратила право
користування житлом та права
проживання з ним за місцем його
проживання та реєстрації, яке має
суттєве значення для правильного й
законного його вирішення, не з'ясовано,
у зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що позивачами неправильно визначений
суб'єктний склад сторін у справі, а
позов згідно його предмету та підстав,
відповідно до наведеного вище
заявлений ними, на думку суддів,
передчасно.

Положення Сімейного кодексу України
зобов'язують батьків дбати про своїх
дітей та вчиняти на власний розсуд дії,
спрямовані на захист їх прав і
інтересів в порядку та спосіб, які не
повинні суперечити чи порушувати
приписи певних норм матеріального
права, які регулюють питання, пов'язані
із захистом прав, інтересів та свобод
дітей.

Оскільки закон гарантує право дитини
проживати разом з батьками за місцем їх
проживання, а матеріали справи не
містять доказів, які свідчили б про не
проживання ОСОБА_6 без поважних причин
в квартирі позивачів за місцем
проживання їх сина - батька малолітньої
дитини, інтереси якої на розсуд
позивачів представляє її мати ОСОБА_5, а
таке право й обов'язок за законом має і
її батько, правових підстав для
позбавлення її цього права та зняття з
реєстрації за таких обставин в даній
справі немає.

Висновок суду першої інстанції про те,
що батько дитини не зареєстрований та
не проживає в зазначеній позивачами
квартирі не ґрунтується на будь-якому
наявному в матеріалі справи доказі та
спростовується отриманою за
ініціативою суду апеляційної
інстанції письмовою інформацією від
житлово-будівельного кооперативу №73
про те, що ОСОБА_11 - батько дитини
проживав та зареєстрований в цій
квартирі станом на 07.12.2013 року.

Отже, місцевий суд належно не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовими нормами,
які регулюють спірні правовідносини,
поверхово з'ясував обставини справи та
не дав їм належної правової оцінки.
Таким чином, ухвалив помилкове рішення
через неправильне застосування норм
матеріального права, що відповідно до
положень ст. 309 ЦПК України є підставою
для його скасування та ухвалення
нового рішення про відмову в позові з
наведених вище підстав.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої в
інтересах малолітньої ОСОБА_6,
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 10 жовтня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання ОСОБА_6 такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_1
та зняття з реєстрації , відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: