АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3707/13
інстанції Францішко Ю.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 16 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Філімонову Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Голопристанського районного суду
Херсонської області від 15 жовтня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Малокопанівської сільської
ради Голопристанського району
Херсонської області, третя особа
ОСОБА_3, про визнання права власності на
будівельні матеріали,

ВСТАНОВИЛА:

у липні 2013 року позивачка звернулася до
суду з позовом з вимогою визнання за
нею права власності на будівельні
матеріали об'єкту незавершеного
будівництва загальною площею 123 кв.м на
земельній ділянці площею 0,25 Га по
АДРЕСА_1 на підставі ст. ст. 16, 328, 331 ЦК
України.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що вона з 1976 року працювала у
радгоспі-заводі ім. Кірова, у 1988 році їй
було виділено земельну ділянку
АДРЕСА_1, на ній радгоспом у 1990 році було
розпочато будівництво житлового
будинку з інвентарним номером 228 як
будинок ОСОБА_2, з 1990 року по 1996 рік
господарством згідно
проектно-кошторисної документації, яка
не збереглася, були зведені стіни
будинку, закладено фундамент під гараж,
позивачка також за власні кошти
придбавала певні будівельні матеріали,
оплачувала працю робітників.

У 1998 році радгосп було реорганізовано у
Відкрите акціонерне товариство ім.
Кірова, вказаний недобудований будинок
до статутного фонду нового
підприємства не ввійшов, у 2008 році
зазначене товариство було ліквідовано.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 15 жовтня
2013 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на незаконність та
необґрунтованість рішення суду
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову із
підстав, що у ньому зазначені,
постановити ухвалу про заборону ОСОБА_3
та ОСОБА_4 проводити будь-які дії з
спірним недобудованим житловим
будинком до розгляду справи по суті,
стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно у
відшкодування судових витрат 5400
гривень.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник третьої особи просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали, при
цьому позивачка пояснила, що будь-яких
угод щодо будівництва будинку з
радгоспом не укладала, забудовником
будинку виступав радгосп-завод,
частина будинку була збудована
радгоспом з належних йому матеріалів.

Третя особа та його представники
вважали апеляційну скаргу такою, що
задоволенню на підлягає.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Позивачкою у справі визнано той факт,
що забудовником вказаного будинку у 1990
році виступав радгосп ім. Кірова, на той
час питання права власності фізичних
осіб були врегульовані положеннями ЦК
Української РСР, Законом України «Про
власність».

За ст. 12 Закону України «Про власність»
праця громадян є основою створення i
примноження їх власності, громадянин
набуває права власності на доходи від
участі в суспільному виробництві,
індивідуальної праці, підприємницької
діяльності, вкладення коштів у
кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.

На цей час спірні правовідносини
сторін регулюються норами ЦК України.

За ч. 1 ст. 15 останнього Кодексу, яка
зазначена позивачкою як підстава для
задоволення позовної вимоги, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, відповідно
предметом доказування для позивачки у
даній справі є питання належності їй на
праві власності конкретних
будівельних матеріалів недобудованого
будинку, тобто вона має довести або
факт їх придбання за власні кошти та
вкладення у будівництво, або факт
передачі їй у власність забудовником
вже вкладених ним у будівництво
власних будівельних матеріалів.

За змістом ст. ст. 328, 331 ЦК України, які
також зазначені як підстави
задоволення позову, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів, до завершення будівництва
(створення майна) вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна), лише
особа, яка має право власності або
користування земельною ділянкою для
створення об'єкта нерухомого майна,
дозволу на виконання будівельних
робіт, а також документів, що містять
опис об'єкта незавершеного
будівництва, тобто ця особа має
виступати забудовником, яким позивачка
не була.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачці була виділена вказана у
позові земельна ділянка, на якій
радгосп-заводом ім. Кірова було
розпочато будівництво житлового
будинку, він за бухгалтерськими
документами значився як будинок ОСОБА_2
№ 228.

Найменування вказаного будинку у
бухгалтерських документах,
забудовником якого виступав
радгосп-завод ім. Кірова, не могло бути
підставою для виникнення права
власності на будинок за ОСОБА_2 у
випадку його добудови, оскільки для
цього необхідно було вчинити певні
цивільно-правові угоди, з таких самих
підстав за змістом заявлених позовних
вимог за нею не може бути визнано і
право власності на будівельні
матеріали, вкладені у будівництво
вказаним господарством.

Стосовно доводів позивачки про те, що у
будівництво даного будинку були
вкладені матеріали, придбані нею
особисто з оплатою відповідних робіт,
то колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що позивачкою на
вимогу ст. 60 ЦПК України не надано
належних та допустимих доказів щодо
такого твердження, вимоги позову не
містять переліку матеріалів, які
вкладені позивачкою особисто, без
достатніх правових підстав заявлено
вимогу щодо будівельних матеріалів
загалом, у тому числі і тих, які вона
визнала належними господарству.

Суд підставно не взяв до уваги розписку
від 25 квітня 1994 року про придбання
будівельних матеріалів у ОСОБА_5 за
гривні, оскільки на той час така
грошова одиниця в Україні ще введена не
була (а.с. 107), з наявних у справі
документів вбачаються лише витрати
господарства по будівництву будинку та
відсутні дані щодо особистих витрат
позивачки на це, такий висновок був
підтверджений поясненнями колишнього
директора господарства ОСОБА_6,
будівельника ОСОБА_7, які є найбільш
обізнаними особами щодо цього питання,
на відміну від інших допитаних у даній
справі свідків.

Представником позивачки визнано факт
проведення певних робіт третьою особою
у справі ОСОБА_3, зокрема
електропостачання, вкладення власних
коштів останньою особою у будинок
підтверджено поясненнями свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, вимоги позову окремо не
виділяють матеріали, які буди вкладені
у будинок третьою особою у справі.

Вимоги апеляційної скарги стосовно
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть бути
задоволені, оскільки ці особи не були
залучені до участі у справі як
відповідачі і суд не може вирішувати
питання щодо їх прав та обов'язків.

Таким чином колегія суддів вважає, що
позивачкою не було доведено факту
виникнення у неї права власності на
будівельні матеріали зазначеного
недобудованого будинку з підстав,
вказаних у позові, апеляційну скаргу як
таку, що не ґрунтується на нормах
закону та висновку суду не спростовує,
слід відхилити, рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 15 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення, на неї протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _