Справа №727/3530/13-ц
провадження №2/727/995/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді:
Данилюка М.І.

при секретарі:
Завялець Н.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом в якому просить суд стягнути з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
матеріальну шкоду у розмірі 913,00 грн.,
моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.,
витрати за проведення
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 631,00 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вона є власником квартири АДРЕСА_1, яка
06 серпня 2010 року була залита водою з
вини відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які проживають в квартирі №6
цього ж будинку. Про факт здійснення
заливу КЖРЕП №14 було складено акти
обстеження приміщення 09.08.2010 року та
12.08.2010 року. Внаслідок залиття квартири
були пошкоджені стеля та стіни у кухні
і ванній кімнаті. Крім того, 07.08.1996 року,
13.12.1996 року, 28.03.2011 року та 14.05.2012 року з
вини відповідачів також відбувалися
заливи її квартири, про що свідчать
акти, складені КЖРЕП №14. Вона
неодноразово зверталася до
відповідачів з проханням усунути
виявлені під час обстежень їхньої
квартири несправності, на що
відповідачі відповідали погрозами та
відмовились відшкодувати завдану
матеріальну шкоду. Також, як зазначено
у позові, незаконними діями
відповідачів їй було спричинено
моральну шкоду, яка полягає у душевних
стражданнях, яких вона зазнала у
зв»язку із знищенням і пошкодженням її
майна.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала повністю,
підтвердивши викладені в позовній
заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнала частково, не
заперечувала факту залиття 06.08.2010 року
квартири позивача, однак вказала, що це
відбулося не з їхньої вини, а у зв»язку
з тим, що прорвало трубу загального
користування.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, про день та час
розгляду справи повідомлялися
належним чином, причини неявки суду не
повідомили, а тому суд вважає за
можливе, розглянути справу у їх
відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши сторонни, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
09.08.2010 року та 12.08.2010 року комісією у
складі техніка, майстра та
слюсаря-сантехніка КЖРЕП №14 складено
акт обстеження квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначеним актами встановлено, що
залиття квартири АДРЕСА_1 в період з
06.08.2010 по 11.08.2010 року сталося з вини
мешканців квартири №6 (власник
квартири ОСОБА_2). Через залиття на
стелі та стінах наявні ознаки заливу та
замокання. Причина залиття 09.08.2010 року
точно встановлена не була, оскільки
мешканці кв. 6 двері не відчиняють, а
12.08.2010 року причиною залиття стала
несправність вентиля подачі холодної
води до газової колонки та пральної
машини в квартирі №6.

Крім того, як зазначено у позовній
заяві, 07.08.1996 року, 13.12.1996, 25.03.2011 та 14.05.2012
року з вини відповідача також
відбувалися заливи квартири позивача,
про що свідчать акти, складені КЖРЕП-14
та додані по зазначеного позову.

Відповідно до висновку №1202
експертного будівельно-технічного
дослідження, складеного СП
Західно-Український
Експертно-Консультатичний Центр» від
26.08.2010 року вартость
ремонтно-відновлювальних робіт, які
необхідно провести в приміщенні
квартири АДРЕСА_1, для усунення
наслідків її залиття становить 913,00
гривень.

Згідно з ст. 322 Цивільного кодексу
України власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до вимог п.п. 3, 5 п.7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 45 від
24.01.2006р., власник та наймач (орендар)
квартири зобов'язаний дотримуватись
вимог нормативно-правових актів у
сфері житлово-комунальних послуг,
пожежної і газової безпеки, санітарних
норм і правил; використовувати
приміщення житлового будинку за
призначенням, забезпечувати
збереження житлових і підсобних
приміщень та технічного обладнання.

За змістом ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст.1192 ЦК розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілим,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

З положень ст.ст. 1166 та 1167 ЦК України
вбачається, що для покладення
відповідальності на заподіювача
майнової та моральної шкоди, зокрема в
результаті бездіяльності заподіювача,
необхідна сукупність таких
обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б)
протиправність дій заподіювача шкоди;
в) причинний зв'язок між протиправною
поведінкою заподіювача і шкодою; г)
вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність
за загальним правилом настає лише за
вини заподіювача шкоди. Причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
особи та завданою шкодою є обов'язковою
умовою відповідальності, яка
передбачає, що шкода стала об'єктивним
наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкода завдано не з її вини. Тобто
цивільне законодавство в деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
вини; якщо в процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу,
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в шкоді, завданій позивачу.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Вина відповідачів у залитті квартири
за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується
наданими позивачем доказами, зокрема
актами обстеження від 09.08.2010 року та
12.08.2010 року, складеними КЖРЕП-14.
Будь-яких належних та допустимих
доказів на спростування фактів,
зазначених у вказаних актах обстеження
відповідачами суду не надано. Тобто
відповідачі не надали суду доказів про
відсутність їхньої вини в заподіянні
шкоди.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши
зазначені докази у їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги в частині
стягнення матеріальної шкоди
підлягають задоволенню.

Також підлягають стягненню з
відповідачів на користь позивача
витрати за проведення експертного
будівельно-технічного дослідження у
розмірі 631 грн.

Щодо стягнення з відповідачів
моральної шкоди, суд виходить з
наступного.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, дією
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Як зазначено у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», відповідно до ст.137
ЦПК у позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Позивач не надала суду належних
доказів та розрахунків того, що саме на
суму 5000 грн. їй причинена моральна
шкода, а тому в цій частині позов
підлягає задоволенню частково на суму
2 000 грн.

Крім того, з урахуванням вимог ст.88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідчів на користь
позивача 458,80 грн. суму сплаченого
судового збору.

Керуючись ст.ст.1166-1167, 1192 ЦК України,
ст.ст. 5-12, 61, 88, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов завололити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
солідарно на користь ОСОБА_1 913
(дев»ятсот тринадцять) гривень
майнової шкоди, 2000 (дві тисячі) гривень
моральної шкоди, 458 (чотириста
п»ятдесят вісім) гривень 80 копійок
судового збору, 631 (шістсот тридцять
одну) гривню витрат на проведення
будівельно-технічної експертизи.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний
суд м.Чернівці в 10-денний строк з дня
його проголошення.

СУДДЯ :
М.І.ДАНИЛЮК