МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
26.12.2013 року Справа № 370/2432/13-ц
Макарівський районний суд
Київської області в складі головуючого
судді Устимчук М.Ю., при секретарі
Захарченко Т.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Макарів Київської області
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
селищної ради Макарівського району
Київської області, ОСОБА_3, третя особа :
Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області про визнання незаконним
рішення селищної ради та визнання
недійсним державного акту на право
власності на землю , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 селищної ради
Макарівського району Київської
області (далі відповідач 1), ОСОБА_3
(відповідач 2), третя особа : Управління
Держкомзему у Макарівському районі
Київської області та просив суд
визнати незаконним рішення селищної
ради та визнати недійсним державний
акт на право власності на землю
виданого на ім'я відповідачки ОСОБА_3

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилавсь на те, що він
проживає за адресою АДРЕСА_1. Починаючи
з 1978 року його батьки користуються
земельною ділянкою 0, 12 га, що
розташована за адресою смт. АДРЕСА_1. На
даний час позивач являється власником
1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на
підставі рішення виконавчого комітету
ОСОБА_2 селищної ради № 53 від 12.09.1989
року, рішення виконавчого комітету
ОСОБА_2 селищної ради № 102 від 29.06.1999
року та договору дарування.

Згідно рішення засідання правління
колгоспу « Комуніст» протокол № 9 від
25.07.1989 року під зазначеним житловим
будинком йому було виділено земельну
ділянку площею 0, 03 га. Тобто, з 1989 року в
його володінні знаходиться земельна
ділянка для обслуговування житлового
будинку та господарських споруд площею
0,03 га по АДРЕСА_1.

Рішенням сесії ОСОБА_2 селищної ради №
270-16-XXIV від 03.06.2004 року йому надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання державних актів на право
власності на земельну ділянку площею
0,03 га для обслуговування житлового
будинку, господарських споруд і
будівель по АДРЕСА_1. Дане рішення було
скасоване рішенням ОСОБА_2 селищної
ради № 317-17-V від 18.10.2007 року і водночас
рішенням сесії ОСОБА_2 селищної ради №
306-17-V від 18.10.2007 року йому надано дозвіл
на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання державних актів на право
власності на земельну ділянку площею
0,03 га для обслуговування житлового
будинку, господарських споруд і
будівель по АДРЕСА_1.

В ході виготовлення технічної
документації на земельну ділянку,
позивачем, встановлено, що на його
земельну ділянку площею 0, 03 га, якою він
володіє з 1989 року, існує накладка
суміжного землевласника ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_3 оформила суміжну
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських споруд площею 0,15 га на
підставі рішення ОСОБА_2 селищної ради
№ 486-32-ІV від 31.10.2005 року «Про надання
дозволів на виготовлення технічної
документації для передачі земельних
ділянок у власність».

Рішенням ОСОБА_2 селищної ради №349-19-IV
від 28/12/2007 «Про передачу земельних
ділянок у власність» ОСОБА_3 було
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку розміром 0,1337 га для
будівництва і обслуговування житлових
будинків по АДРЕСА_1 та надано дозвіл на
виготовлення державного акта на право
власності на земельну ділянку.

Вважає рішення ОСОБА_2 селищної ради №
349-19-IV від 28.12.2007 року « Про передачу
земельних ділянок у власність» в
частині затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельні ділянки та надання
дозволу на виготовлення державного
акту на право власності на землю ОСОБА_3
незаконним, таким що порушує його
гарантоване Конституцією України
право власності на земельну ділянку.

У судове засідання позивач не прибув,
його представник ОСОБА_4 подала до суду
заяву з проханням слухати справу у її
відсутність, в заяві зазначила, що
позовні вимоги підтримує та просить їх
задовольнити. Проти винесення заочного
рішення не заперечує.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2
селищна рада свого представника не
направили, подали лист з проханням
слухати справу у відсутності їх
представника, просили рішення прийняти
на розсуд суду.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3
не прибула, причини неявки суду не
повідомила, хоча була належним чином
повідомлена про день, час та місце
слухання справи.

У судове засідання третя особа свого
представника не направили, хоча були
належним чином повідомлені про день,
час та місце слухання справи.

Дослідивши письмові матеріали справи,
судом встановлено, що відповідно до
Протоколу № 7 засідання правління
колгоспу «Комуніст» смт. Макарів від
03.07.1978 року було виділено присадибну
земельну ділянку розміром 0,12 га матері
позивача ОСОБА_1 (а.с.10-11)

Земельна ділянка розміром 700 кв.м. була
відведена матері позивача ОСОБА_1 для
будівництва індивідуального житлового
будинку і господарських будівель на
землях присадибного фонду колгоспу
«Комуніст». 24 жовтня 1979 року № 300 видано
Свідоцтво на забудову, на підставі
рішення виконавчого комітету ОСОБА_2
селищної районної Ради народних
депутатів від 25 квітня 1979 року.
Додатками до цього є план забудови
садиби від 16 травня 1980 року. (а.с. 12-13, 14-15)

На підставі рішення виконавчого
комітету ОСОБА_2 селищної ради № 53 від
12.09.1989 року, рішення виконавчого
комітету ОСОБА_2 селищної ради № 102 від
29.06.1999 року та договору дарування 21.09.1989
року ОСОБА_1 являється власником 1/2
частини житлового будинку
АДРЕСА_1.(а.с.17,18,19-20)

Згідно рішення засідання правління
колгоспу « Комуніст» протокол № 9 від
25.07.1989 року під зазначеним житловим
будинком позивачу було виділено
земельну ділянку площею 0, 03 га
(архівний витяг № 831 від 20.11.2006 року).
(а.с.21)

Тобто, з 1989 року в володінні позивача
знаходиться земельна ділянка для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд площею 0,03 га по
АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з
земельно-шнурової книги № 22 від 23.10.2013
року та довідки ОСОБА_2 селищної ради
від 22.11.2007 року № 6947, згідно яких
зазначено, що з 1989 року за ОСОБА_1
закріплено земельну ділянку площею 0, 03
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку по АДРЕСА_1. (а.с.22-24, 25)

Рішенням сесії ОСОБА_2 селищної ради №
270-16-XXIV від 03.06.2004 року позивачу було
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання державних актів на
право власності на земельну ділянку
площею 0,03 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд і будівель по АДРЕСА_1. Дане
рішення було скасоване рішенням ОСОБА_2
селищної ради № 317-17-V від 18.10.2007 року і
водночас рішенням сесії ОСОБА_2
селищної ради № 306-17-V від 18.10.2007 року
йому надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання державних актів на
право власності на земельну ділянку
площею 0,03 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд і будівель по АДРЕСА_1.(а.с.26-29)

Згідно листа від 20.08.2013 року № 01-10/09
Управління Держземагенства в
Макарівському районі Київської
області повідомило, що в результаті
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо складання
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку гр. ОСОБА_1 площею 0,03
га по АДРЕСА_1 та обмінного файлу,
розроблених землевпорядною
організацією TOB « Юкатан», виявлено
взаємне перекриття вищезазначеної
земельної ділянки та земельної ділянки
ОСОБА_3. Орієнтовна площа взаємного
перекриття становить 0,0139 га. (а.с.30, 31)

Відповідач ОСОБА_3 оформила суміжну
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку, площею
0,15 га на підставі рішення ОСОБА_2
селищної ради № 486-32-ІV від 31.10.2005 року
«Про надання дозволів на виготовлення
технічної документації для передачі
земельних ділянок у власність». (а.с. 32)

Рішенням ОСОБА_2 селищної ради №349-19-IV
від 28/12/2007 «Про передачу земельних
ділянок у власність» ОСОБА_3 було
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів
що посвідчують право власності на
земельну ділянку розміром 0,1337 га для
будівництва і обслуговування житлових
будинків по АДРЕСА_1 та надано дозвіл на
виготовлення державного акта на право
власності на земельну ділянку.(а.с.33)

Крім того, на момент затвердження
технічної документації гр. ОСОБА_3 та
прийняття селищною радою рішення про
передачу земельних ділянок у власність
відповідачу, вказана технічна
документація ОСОБА_3 не відповідала
вимогам чинного законодавства.

Зокрема, при передачі Відповідачу у
власність земельної ділянки порушено
ст. 198 Земельного кодексу України, п.1.16
Інструкції, відповідно до якого
технічна документація на землю повинна
включати збірний Кадастровий план,
який передбачає кадастрові зйомки, а
кадастрові зйомки це в тому числі, і
погодження меж з сумісними власниками
земельних ділянок.

Саме в цій частині вимоги нормативного
акту також не були дотримані, оскільки
позивач, як власник суміжної земельної
ділянки не погоджував і не підписував
Акт встановлення на місцевості та
погодження меж земельних ділянок, що
свідчить про те, що фактично обмір
земельної ділянки по АДРЕСА_1 при
розробці технічної документації
Відповідачу не здійснювався,
погодження суміжних власників не
отримувалися.

09.04.2008 року на підставі рішення ОСОБА_2
селищної ради №349-19-IV від 28.12.2007 року
ОСОБА_3 отримала державний акт серії ЯЖ
№326668 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1376 га для будівництва
та обслуговування жилого будинку по
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Таким чином, питання законності
рішення селищної ради та дійсності
державного акту, виданого на підставі
вказаного рішення, залежить від
наявності порушеного права у Позивача
на земельну ділянку.

Так, згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990
року право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на
земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК
України 1990 року, проте дію вказаної
статті зупинено відносно власників
земельних ділянок, визначених Декретом
Кабінету Міністрів України «Про
приватизацію земельних ділянок» № 15-92
від 26.12.1992 року.

Пунктом 3 Декрету встановлено, що право
приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету,
а саме: ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
вслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, посвідчується
відповідною Радою средних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-кадастрових документах, з
наступною видачею державного акта на
право приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок
посвідчення права приватної власності
громадян на земельні ділянки та
документи, що посвідчують право на
земельну ділянку. Таким документом
може бути відповідний запис у земельно-
кадастрових документах.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК
України 2001 року громадяни, що одержали
у власність земельні ділянки у
розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають
права на ці ділянки. Таким чином, у
власності позивача знаходиться
земельна ділянка площею 0,03 га для
ОЖБ, і враховуючи те, що частину
земельної ділянки площею 0,0139 га, яка
була виділена йому, селищною радою була
передана у власність ОСОБА_3, без
вилучення у попереднього власника (на
вказану земельну ділянку накладається
земельна ділянка відповідача),
відповідне рішення ОСОБА_2 селищної
ради № 349-19-ІV від 28.12.2007 року «Про
передачу земельних ділянок у
власність» в частині передачі у
власність ОСОБА_3 підлягає визнанню
незаконним та скасуванню, як підлягає
визнанню недійсним державний акт,
виданий на підставі вказаного рішення.

Відповідно до Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі, державний акт
на право власності на землю
виготовляється на підставі - виписки з
рішення відповідної ради або державної
адміністрації про передачу у власність
земельної ділянки, договорів
відчуження земельної ділянки (договір
купівлі-продажу, дарування, міни, інші
цивільно-правові угоди), рішення суду.

Відповідно до Інструкції, роботи зі
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку
складаються із підготовчих робіт;
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки та
меж обмежень на використання земельної
ділянки; складання кадастрового плану
земельної ділянки; заповнення бланка
державного акта.

З 1 січня 2002 р. відповідно до
статті 125 ЗК право користування
земельною ділянкою виникало після
одержання її власником або
землекористувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування або укладення
договору оренди, їх державної
реєстрації та встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості.

Необхідність визнання державних актів
недійсними в судовому порядку
обумовлюється ще й тим, що державні
акти на право власності на землю
підлягають обов'язковій державній
реєстрації. Відповідно до ст. 27 п. 2
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" державна
реєстрація речових прав скасовується в
разі винесення судом відповідного
рішення.

Також, згідно правових позицій
Верховного суду України, державний акт
на право власності на земельну ділянку
є правовстановлюючим документом, який
видається на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування, тому вимога про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною і залежить від
доведеності незаконності рішення
органу місцевого самоврядування, на
підставі якого виданий оспорюваний
державний акт.

Оскільки захист прав громадян на
земельну ділянку здійснюється шляхом
визнання недійсним рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування, то визнання недійсним
державного акта на право приватної
власності на землю без визнання
недійсним рішення, на підставі якого
видано цей державний акт, є порушенням
закону.

Згідно позиції Конституційного Суду
України, викладеної у рішенні від 16
квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування), орган місцевого
самоврядування має право приймати
рішення, вносити до них зміни та/чи
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та Законами
України.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування" акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції України
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

В пункті 5 рішення №7-рп/2009
Конституційний Суд України вказав, що
органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами
(стаття 74 Закону). Таким чином, органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
гарантією стабільності суспільних
відносин між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення, що узгоджується з правовою
позицією, викладеною в абзаці другому
пункту 5 мотивувальної частини рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року №1-зп.

Відповідно до п.1 ст.21 ЦК України, суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

У відповідності до ст.158 ЗК України
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
те, що державний акт на право власності
на земельну ділянку ОСОБА_3 має
похідний характер від рішення ОСОБА_2
селищної ради № 349-19-IV від 28.12.2007 року,
оскільки виданий на підставі
затвердженої технічної документації,
яка не відповідає вимогам
законодавства, оскільки при передачі
земельної ділянки ОСОБА_3 не були
дотримані вимоги земельного
законодавства України, порушує право
власності позивача на землю, тому суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 21, 321, 393 ЦК України, Рішенням
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування), ст. 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування", ст. 27 п. 2
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень", ст.ст. 125,155,158
Земельного кодексу Укаїни, ст.ст. 15, 60, 79,
212-215, 223, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш
и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
селищної ради Макарівського району
Київської області, ОСОБА_3, третя особа :
Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області про визнання незаконним
рішення селищної ради та визнання
недійсним державного акту на право
власності на землю задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення ОСОБА_2 селищної ради № 349-19-ІV
від 28.12.2007 року «Про передачу земельних
ділянок у власність» в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки та
надання дозволу на виготовлення
державного акту на право власності на
землю ОСОБА_3

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку,
площею 0,1376 га, виданий 09 квітня 2008 року
ОСОБА_3 для будівництва та
обслуговування жилого будинку по
АДРЕСА_1, серії ЯЖ № 326668, кадастровий
номер :01:024:0017, виданого на
підставі рішення ОСОБА_2 селищної ради
Макарівського району Київської
області від 28.12.2007 року № 349-19-ІV, який
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі за № 76.

Заочне рішення може бути переглянуте
за заявою відповідача судом, що його
ухвалив, протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Рішення набирає чинності
відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя
М.Ю. Устимчук