РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

_____________________________________________________________________

Справа №: 123/7398/13-цГоловуючий суду
першої інстанції:Тихопой О.О.№
провадження: 22-ц/190/6874/13Доповідач суду
апеляційної інстанції:Берещанська І. І.

"23" грудня 2013 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого судді:Берещанської І.І.
Суддів:Кузнєцової О.О., Новікова Р.В. При
секретарі:Таранець О.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 30 вересня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 в якому
просив стягнути солідарно з
відповідачів на свою користь 21576,78 грн.
матеріальної шкоди. Позовні вимоги
мотивовані тим, що підчас ДТП, яка
сталася 02.01.2012 року було пошкоджено
його автомобіль ВАЗ-21122 д/н НОМЕР_1, чим
заподіяно йому матеріальну шкоду.
Згідно звіту №31-0043 матеріальний
збиток дорівнює 20288,78 грн., вартість
відновлювального ремонту складає 21576,78
грн. ОСОБА_6 зазначає про достатність
наявності лише факту спричинення шкоди
джерелом підвищеної небезпеки.

Рішенням Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 30 вересня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6
відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_6
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі. Доводи апеляційної
скарги зводяться до того, що рішення
суду є незаконним та необгрунтованним,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, ОСОБА_8,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 Цивільного
процесуального кодексу України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову місцевий суд
виходив з того, що вина ОСОБА_7 у скоєнні
ДТП не встановлена, також не доказана
вина ОСОБА_8, тому у позові належить
відмовити.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що
02.01.2012 року приблизно о 15 год. 20 хв., в
районі перехрестя вул. Шмідта та вул.
Тургенєва в м. Сімферополі відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
пішохода ОСОБА_8, водія автомобіля
Мітсубісі д/н НОМЕР_2 ОСОБА_7 та водія
автомобіля ВАЗ-21122 д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6
Так, водій ОСОБА_7, керуючи автомобілем
Мітсубісі д/н НОМЕР_2 скоїв зіткнення з
стоячим автомобілем ВАЗ-21122 д/н НОМЕР_1,
який перебуває у володінні ОСОБА_6
згідно довіреності, наданої власником
ОСОБА_9

Постановою про відмову у порушенні
кримінальної справи за фактом ДТП від
20.03.2012 року, винесеною ст. інспектором
ОДАІ Сімферопольського МУ ГУ МВС
України в АР Крим встановлено, що з
метою забезпечення безпеки дорожнього
руху пішохід ОСОБА_8 повинен був
керуватися вимогами п.1.5 ПДР України,
яким передбачено, що дії або
бездіяльність учасників дорожнього
руху та інших осіб не повинні
створювати небезпеку чи перешкоду для
руху, загрожувати життю або здоров'ю
громадян, завдавати матеріальних
збитків. У зв'язку із чим, дії пішохода
ОСОБА_8 передували розвитку ДТП, у
зв'язку із його втручанням до керування
транспортним засобом та перешкоджали
руху транспортного засобу. Саме дії
ОСОБА_8 перебувають в прямому
причинному зв'язку із наслідками ДТП.
При цьому дії водія ОСОБА_7 не
перебувають у причинному зв'язку із
виникненням зазначеної ДТП, в його діях
не встановлено порушень Правил
дорожнього руху України, які вплинули
на розвиток ДТП (а.с.8-11).

Постановою Київського районного суду
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 20.04.2012 року, залишеною без змін
постановою Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 29.05.2012
року встановлена відсутність в діях
ОСОБА_8 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України, із зазначенням про те, що
ОСОБА_8 не є учасником дорожнього руху
та суб'єктом адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП (а.с.61-62).

Проте, відсутність складу
адміністративного правопорушення у
діях ОСОБА_8 по ст. 124 КпАП не звільняє
його від цивільно-правової
відповідальності.

При заподіянні позадоговірної шкоди
відбувається порушення правоохоронних
правовідносин, в яких абсолютним
правам суб'єктів цивільного права
кореспондує пасивний обов'язок
боржника не порушувати ці права. У
зв'язку з тим, що такі права гарантовані
державою і перебувають під охороною
держави, закон є єдиною підставою, що
дозволяє такі права захистити.
Деліктна відповідальність виникає в
момент заподіяння шкоди майну або
особі потерпілого.

Для застосування деліктної
відповідальності необхідною є
наявність складу правопорушення:
протиправної поведінки; шкідливого
результату такої поведінки; причинного
зв'язку між протиправною поведінкою і
шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Перші три умови - є об'єктивними і
належать до об'єктивної сторони, а
четверта - є суб'єктивною підставою
цивільно-правової відповідальності. У
випадках передбачених законом або
договором, відповідальність настає при
неповному складі правопорушення.
Відповідно до деяких норм права вина не
вважається необхідною умовою
відповідальності.

З постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 20.03.2012 року
вбачається, що дії пішохода ОСОБА_8
передували розвитку ДТП у зв'язку з
його втручанням в управління
транспортним засобом та перешкоджали
його руху. З пояснень ОСОБА_7 слідує, що
ОСОБА_8 підбіг до його автомобіля, хапав
за кермо, заважав йому керувати
автомобілем і в цей час сталося
зіткнення з автомобілем ОСОБА_6 ОСОБА_8
зазначене не спростував, свої дії
об'яснив тим, що вважав, що це його
викрадений автомобіль. У зв'язку з чим в
постанові зроблений висновок, що
вказані дії ОСОБА_8 знаходяться у
прямому причинному зв'язку з
наслідками, які настали.

Щодо дій водія ОСОБА_7 у постанові
зазначено, що в його діях не було
порушення ПДД, які б впливали на
розвиток ДТП, тому його дії не
знаходяться у причинному зв'язку з
наслідками, які настали.

Згідно із ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до рішення Київського
районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 12
вересня 2012 року в задоволенні позову
ОСОБА_6 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Перша»,
третя особа - ОСОБА_7 про стягнення
страхового відшкодування відмовлено з
тих підстав, що не встановлено
причинно-наслідкового зв'язку між
діями ОСОБА_7, відповідальність якого
не застрахована, та наслідками, що
настали у наслідок ДТП. Оскільки вини
ОСОБА_7 не встановлено, це виключає
настання його цивільно-правової
відповідальності та відповідно
відповідальності страховика.

Ухвалою колегії суддів судової палати
Апеляційного суду АР Крим від 15
листопада 2012 року вказане рішення
залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 лютого 2013 року рішення
Київського районного суду м.
Сімферополя та ухвала Апеляційного
суду АР Крим залишені без змін.

Тобто при розгляді вказаної справи
судом встановлено преюдиційний факт,
який стосується відсутності вини та
причинного зв'язку в діях ОСОБА_7

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що оскільки в діях ОСОБА_7 не
встановлено вини та причинного зв'язку
між його діями і наслідками, які
настали, це виключає настання його
цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України
майнова шкода відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Крім того, єдиною підставою для
цивільно-правової відповідальності за
завдання шкоди є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоду,
протиправне діяння особи, котра її
завдала, причинний зв'язок між ними, а
також вину заподіювача шкоди.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи,
посилаючись на постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи. Проте,
висновок суду щодо звільнення ОСОБА_8
від цивільно-правової
відповідальності з тих підстав, що він
не притягнутий до адміністративної
відповідальності, не відповідає
вимогам закону.

Постановою встановлено, що протиправна
поведінка ОСОБА_8 передувала у часі
шкідливому результату, що настав, саме
шкідливий результат є наслідком цієї
протиправної поведінки. Отже, між
протиправною поведінкою ОСОБА_8 і
збитками є прямий, безпосередній
зв'язок. Тому незважаючи на той факт, що
ОСОБА_8 не залучений до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП, він повинен нести
цивільно-правову деліктну
відповідальність.

Згідно із звітом №31-0043 по визначенню
вартості відновленого ремонту та
матеріальної шкоди сума відновленого
ремонту автомобіля ОСОБА_6 складає 21576
грн. 78 коп.

Доводи відповідача ОСОБА_8, що
його дії були правомірні,
спростовуються матеріалами даної
цивільної справи, цивільної справи за
позовом ОСОБА_6 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Перша», третя особа - ОСОБА_7
про стягнення страхового
відшкодування та адміністративної
справи. Крім того з пояснень ОСОБА_8,
наданих інспектору міліції, які
знаходяться в адміністративному
матеріалі, вбачається, що він
підтвердив, що помилився, враховуючи,
що автомобіль, яким керував ОСОБА_7
належить йому та був у нього
викрадений, тому наздоганяв його на
автомобілі ОСОБА_6, намагався зупинити
його, втручався в рух автомобіля
ОСОБА_7, хапав за руль, після чого
сталося зіткнення з автомобілем ОСОБА_6

Відсутність вини при деліктної
відповідальності доказується особою,
яка порушила зобов'язання. Право
порушника доказувати свою невинність
не позбавляє потерпілого права давати
суду свої докази вини боржника.

Виходячи з того, що у цивільному
праві на відміну від кримінального діє
презумпція вини правопорушника,
колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 у
даному випадку не доказав відсутність
своєї вини, а тому він повинен нести
цивільно-правову відповідальність.

На підставі вказаного і керуючись
статтями 303, 309, 316 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 30 вересня 2013 року скасувати в
частині відмови у позові до ОСОБА_8 і
ухвалити у цій частині нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 21576 грн.
(двадцять одна тисяча п'ятсот сімдесят
шість грн.) 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6
сплачений судовий збір у розмірі 215 грн.
(двісті п'ятнадцять) 76 коп., 107 грн. (сто
сім) 88 коп., а всього - 323 грн.(триста
двадцять три грн.) 64 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді