Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2013 року
Ренійський районний суд
Одеської області

у складі: головуючого судді - Бешлієвої
Т.А.,

при секретарі - Прилеповій
Т.В.,

розглянувши у попередньому відкритому
судовому засіданні у залі суду в м. Рені
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_2 у попереднє судове
засідання не з'явилася, надіслала на
адресу суду заяву, в якій просила
розглянути справу у її відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги визнає у
повному обсязі, просить після
розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне
прізвище «ОСОБА_2».

Позивач ОСОБА_1 у попереднє судове
засідання також не з'явився, надіслав
на адресу суду заяву, в якій просив
розглянути справу у його відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та не
наполягає на стягненні судових витрат.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнанні позову відповідачем судом в
попередньому судовому засіданні
ухвалюється рішення в порядку
встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно
з ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності для
того законних підстав при визнанні
позову відповідачем суд ухвалює
рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення по даній справі можливо
постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Судом в ході судового розгляду справи
були досліджені:

- свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_1 від
19.10.2006 р., укладений між громадянином
Молдови ОСОБА_1 та громадянкою України
ОСОБА_2, який був зареєстрований 19.10.2006
р. відділом РАЦС Ренійського РУЮ
Одеської області, актовий запис № 141,
після укладення шлюбу чоловікові та
дружині були присвоєні прізвища
«ОСОБА_2»;

- копія свідоцтва про народження
ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_6., серії НОМЕР_2,
виданого 25.03.2008 року відділом РАЦС
Ренійського РУЮ Одеської області, в
якому батьками вказані позивач та
відповідач;

- копія свідоцтва про народження
ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки ОСОБА_5, серії
НОМЕР_3, виданого 17.02.2011 року відділом
ДРАЦС Ренійського РУЮ Одеської
області, в якому батьками вказані
позивач та відповідач;

- копія посвідки на постійне
проживання на ім'я позивача ОСОБА_1,
серії НОМЕР_4, виданого 27.05.2009 року
ВГІРФО ГУМВС України в Одеській
області;

- заява позивача ОСОБА_1 від 24.12.2013 року
про підтримання позовних вимог та
розгляд справи у його відсутності;

- заява відповідача ОСОБА_2 від 24.12.2013
року про визнання позовних вимог,
розгляд справи у її відсутності та
відновлення після розірвання шлюбу
дошлюбного прізвища «ОСОБА_2»;

- квитанція про сплату судового збору.

Дослідивши надані докази, судом
було встановлено такі обставини:
позивач ОСОБА_1 звернувся до
Ренійського районного суду Одеської
області з позовною заявою, в якій
просить розірвати шлюб із відповідачем
ОСОБА_2, зареєстрований відділом РАЦС
Ренійського районного управління
юстиції Одеської області, актовий
запис № 141, мотивуючи заявлені вимоги
тим, що кожен з ним має діаметрально
протилежні погляди на шлюб та сім`ю, з
01.09.2013 року та по теперішній час позивач
не підтримує шлюбних стосунків з
відповідачем, ведення спільного
господарства між сторонами остаточно
припинено. За глибоким переконанням
позивача подальшого сенсу
підтримувати сімейні відносини немає,
у зв'язку з чим шлюб необхідно
розірвати. Від шлюбу сторони мають
малолітніх дітей: сина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач позов визнає,
не заперечує проти його задоволення.

Вивчивши матеріали справи,
дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що заявлені
вимоги позивача обґрунтовані і
підлягають задоволенню виходячи з
наступного: згідно із ст. 51 СК України
дружина та чоловік мають рівне право на
повагу своєї індивідуальності, своїх
звичок та уподобань. Частиною 3 ст. 56 СК
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини. Частиною 1
ст. 110 СК України передбачено, що позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 111 цього ж Кодексу, суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства. Суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення
(ст. 112 СК України).

Встановивши вищезазначені обставини,
суд приходить до висновку, що сім'я
сторін фактично розпалася, оскільки
вони вищеозначений час не проживають
сумісно, збереження сім`ї неможливе,
шлюб існує суто формально і підлягає
розірванню. Між позивачем і
відповідачем втратилися почуття
любові і пошани, взаємодопомоги і
підтримки, тобто морально - правові
підстави шлюбу. Приходячи до такого
висновку, суд враховує фактичні
обставини справи і інтереси кожного з
подружжя, а також інтереси їхніх
малолітніх дітей. Застосування заходів
щодо примирення подружжя, передбачених
ст. 111 СК України, в даній ситуації суд
вважає не доцільним, оскільки ні
позивач, ні відповідач зацікавленості
в збереженні сім`ї не проявляють.

Згідно положень ст. 113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у
разі розірвання шлюбу судом, шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд вважає за можливе
відновити відповідачу, після
розірвання шлюбу, дошлюбне прізвище
«ОСОБА_2», оскільки заявлені вимоги не
суперечать діючому законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Частиною 1 ст. 161 СК України
передбачено, що якщо мати та батько,
які проживають окремо, не дійшли згоди
щодо того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

Враховуючи означені вимоги
діючого законодавства та встановлені
обставини справи на момент розірвання
шлюбу, суд визначає, що за домовленістю
сторін малолітніх дітей: сина - ОСОБА_6
та доньку - ОСОБА_5, треба залишити
проживати разом із матір'ю ОСОБА_2

Статтею 115 цього ж Кодексу передбачено,
що документом, що засвідчує факт
розірвання шлюбу судом, є рішення
суду про розірвання шлюбу, яке набрало
законної сили. Рішення суду про
розірвання шлюбу після набрання ним
законної сили надсилається судом до
органу державної реєстрації актів
цивільного стану за місцем ухвалення
рішення для внесення відомостей до
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян та проставлення
відмітки в актовому записі про шлюб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 212, 213 ЦПК
України, ст.ст.51, 56,110-112, 113, 114, 115, 160, 161
Сімейного кодексу України, суд -

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 19.10.2006 р. відділом РАЦС
Ренійського районного управління
юстиції Одеської області, актовий
запис № 141, які мають двох малолітніх
дітей - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачу
ОСОБА_2 відновити дошлюбне прізвище
«ОСОБА_2».

У зв'язку із обставинами, що склалися на
момент розірвання шлюбу, за
домовленістю сторін суд визначає, що
малолітні діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишаються
проживати з матір'ю - ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.А. Бешлієва