Справа № 2-1901/12
Провадження № 2/727/198/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2013 року. Шевченківський
районний суд м.Чернівці

в складі: головуючого
судді - Дудакова С.Є.

при секретарі
- Никорчук Б.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Чернівці справу за
позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним, -

встановив:

позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому посилався на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його син ОСОБА_4, який
до смерті проживав в АДРЕСА_1, яка
належала йому на праві приватної
власності і він в цей день прийшов до
міської клінічної лікарні №3, де
лікувався та помер син, щоб забрати
його особисті речі, документи та ключі
від квартири. Від лікарів дізнався, що
вранці цього ж дня в палату, де лежав
син, прийшла жінка, яка представилася
його дружиною, в всі його особисті речі
з документами та ключами забрала.

Вказував, що відповідачка є
колишньою дружиною сина, але шлюб між
ними був розірваний в 1990 році. Вона ж
повідомила йому, що дійсно всі речі
сина забрала, так як той склав заповіт
на її ім»я на все належне йому майно.
Після поховання сина, яке він проводив
за власні кошти, звернувся до
нотконтори із заявою про прийняття
спадщини, бо вважав себе єдиним
спадкоємцем, однак дізнався, що вже
відкрита спадкова справа на
спадкування майна сина у приватного
нотаріуса ОСОБА_5 23 січня 2012 року він
отримав витяг із спадкового реєстру і
дізнався, що його син 16 грудня 2011 року
склав заповіт, який був посвідчений
вищевказаним нотаріусом.

Крім того вказував, що будучи в
лікарні від лікарів дізнався, що саме 16
грудня 2011 року до його сина
відповідачка приводила нотаріуса, а
протягом дня 16 та 17 грудня 2011 року до
моменту смерті син був вже без
свідомості.

Вважав, що при складанні заповіту 16
грудня 2011 року його син не міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, а тому даний заповіт має
бути визнаний судом недійсним.

Просив визнати недійсним заповіт
складений ОСОБА_4 16 грудня 2011 року який
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_5 та зареєстрований у спадковому
реєстрі за №52190805.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, пославшись
на обставини, вказані у позовній заяві
та пояснив, що син позивача за станом
свого здоров»я в день складання ним
заповіту не міг усвідомлювати значення
своїх дій та не міг керувати ними, що
стверджено актом посмертної
судово-психіатричної експертизи,
проведеної експертною комісією
Чернівецької облпсихлікарні та актом
посмертної судово-психіатричної
експертизи, складеним
судово-психіатричною експертною
комісією Львівської обласної
клінічної психлікарні.

Відповідачка в судовому
засідання позов визнала частково і
пояснила, що вона з сином позивача з
часу розлучення деколи проживала з ним
по 2-3 місяці, він зловживав спиртним,
лікувався з приводу захворювання
печінки у 2010 році. Вона не викрадала
документів та ключів від квартири. На
час лікування у психлікарні та
складання ОСОБА_4 заповіту вона
провідувала його в лікарні. Зверталася
до головного лікаря щоби той завірив
заповіт, але він не бажав цього робити і
порадив знайти нотаріуса. Під час
складання заповіту в палаті
знаходилися хворі, відвідувачі,
медсестра. ОСОБА_4 не міг говорити, але
розумів про що ідеться, бо подавав
звуки, а через те, що він не зміг
підписати особисто заповіт за станом
свого здоров»я, його за нього підписала
одна з хворих. Вважала, що заповіт є
дійсним, бо дотримані всі вимоги, які
пред»являються до складання та
посвідчення заповіту.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши письмові
докази по справі, вважає, що позов
обґрунтований і підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що, дійсно,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача, яким 16
грудня 2011 року був складений заповіт на
ім.»я відповідачки, що стверджено
копіями свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та
самого заповіту.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
показала, що вона у грудні 2011 року
знаходилася на лікуванні в міській
клінічній лікарні №3 і на прохання
ОСОБА_3, яку вона знає, бо та працює
прибиральницею в ЧОД
«РайфайзенбанкАваль», де працює і вона
сама, 16 грудня 2011 року в палаті, де
знаходився на лікуванні ОСОБА_4, дійсно
підписала за нього заповіт, бо той сам
цього зробити не міг. Також він не міг
говорити, але нотаріусом йому був
роз»яснений заповіт, і він кліпнув
очима, погодившись із текстом заповіту.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
показала, що вона проживала з покійним
ОСОБА_4 по сусідству в одному будинку і
добре його знала. Він проживав самий, до
нього часто приїздили його батько та
сестра, він не був конфліктною людиною,
а відповідачка до нього не
навідувалася.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8
показала, що проживає в АДРЕСА_2 і часто
по-сусідськи спілкувалася із ОСОБА_4,
який проживав один, а ОСОБА_3 протягом
3-х років до його смерті з ним не
проживала. Вона часто заходила до дому
до ОСОБА_4 і не бачила ніколи там
жіночих речей. ОСОБА_3 звернулася до неї
з проханням, щоби та в суді сказала, що
вона (ОСОБА_3) жила з покійним, але вона
від цього відмовилася, сказавши, що не
буде в суді брехати.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
показав, що він деколи заходив до
ОСОБА_4, який деколи вживав спиртне. З
ОСОБА_3 той на протязі останніх
декількох років сім»єю не жив, а
незадовго до смерті він чув, що ОСОБА_4
нецензурно лаявся і виганяв ОСОБА_3, яка
чогось до нього приїхала. В останні дні
до того, як він попав в лікарню, дуже
хворів, не міг говорити.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
показав, що він разом з покійним ОСОБА_4
лежав в одній палаті «в лікарні на
вул.Чапаєва». Той був дуже хворий, мало
говорив. 16 грудня 2011 року в палату
прийшла нотаріус, оформила заповіт, але
вголос його не читала, а він, ОСОБА_11,
підписував якусь довіреність. ОСОБА_4
тільки махнув головою, коли сказали, що
потрібно підписувати заповіт. Вважав,
що той уже і не розумів значення своїх
дій.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
показала, що ОСОБА_3 є сестрою її
чоловіка. Їй відомо, що ОСОБА_4 часто
хворів, їй відомо, що ОСОБА_3 деколи
провідувала його. Про обставини,
пов»язані з заповітом їй нічого не
відомо.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
показала, що вона проживає по сусідству
з померлим ОСОБА_14, який проживав самий,
а ОСОБА_3 деколи приходила до нього лише
тоді, коли він приїжджав з села і брала
у нього продукти харчування. Приблизно
за 2 тижні до смерті він їй говорив, що
дуже хворий.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
показала, що під час огляду 16 грудня 2011
року ОСОБА_4 той не відповідав на
запитання та не реагував на звернення.
Стан хворого постійно фіксувався в
медичній картці на його ім'я.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні
пояснила, що вона підтримувала з
померлим ОСОБА_4 добросусідські
стосунки, бо він часто заходив до неї в
гості, ділився продуктами харчування, з
ОСОБА_3 він не проживав, а про стосунки
між ними їй нічого не відомо.

Відповідно до вимог ст.1234 ЦК
України передбачено, що прав на заповіт
має фізична особа з повною цивільною
дієздатністю, а частиною 1 ст.225 ЦК
України передбачено, що право чин, який
дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті за позовом інших осіб,
чиї цивільні права чи інтереси
порушені.

Крім цього, відповідно до вимог ст.1257 ч.2
ЦК України, суд за позовом
заінтересованої особи визнає заповіт
недійсним, якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.

З висновків акту посмертної
судово-психіатричної експертизи №256
проведеної амбулаторною
судово-психіатричною експертною
комісією Чернівецької облпсихлікарні
вбачається, що 16 грудня 2011 року під час
складання заповіту у підекспертного
ОСОБА_4 мав місце тимчасовий
хворобливий розлад психічної
діяльності у вигляді синдрому
порушення свідомості у формі коми і за
своїм психічним станом той не міг
усвідомлювати значення своїх дій та не
міг керувати ними.

Також з висновків акту №563 посмертної
судово-психіатричної експертизи
проведеної судово-психіатричною
експертною комісією Львівської
обласної клінічної психлікарні
вбачається, що ОСОБА_4 протягом життя
стійким психічним розладом чи
недоумством не страждав, виявляв
психічні та поведінкові розлади
внаслідок вживання алкоголю, а у момент
складання заповіту, 16 грудня 2011 року,
виявляв тяжкий психічний розлад -
розлад свідомості у формі коми, а тому
за своїм психічним станом не міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Проаналізувавши всі надані
сторонами докази, суд доходить
висновку, що при укладанні
оспорюваного заповіту не дотримані всі
вимоги, додержання яких є необхідними
для чинності правочину відповідно до
вимог ст.230 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 225, 1233, 1234, 1253, 1257
ЦК України, та ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України

вирішив:

позов задовольнити. Визнати недійсним
заповіт складений ОСОБА_4 16 грудня 2011
року, який посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстрований у
спадковому реєстрі за №52190805.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 107,30 грн.

Рішення може бути оскаржене до
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський райсуд
м.Чернівці на протязі 10 днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ: