Справа № 372/252/13-ц Головуючий у І
інстанції Зінченко О.М. Провадження №
22-ц/780/6070/13 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

10 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Малорода О.І., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 06
вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» про визнання недійсним
правочину, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2013 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати недійсним (правочин)
підвищення відсоткової ставки за
кредитним договором № КІО0GА
укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ
«ПриватБанк» 13.05.2008 року, зобов'язати
знизити відсоткову ставку до розміру
20,04% річних та починаючи з 01.02.2009 року
здійснити перерахунок сплачених
грошових коштів позивачем за незаконно
підвищеною відсотковою ставкою.

Позов мотивував тим, що 13 травня 2008 року
між ним і ПАТ «Приватбанк» був
укладений кредитний договір, згідно
якого відповідач надав позивачу
грошові кошти у сумі 879750 грн. зі сплатою
20,04 % річних. В подальшому з 01.02.2009 року
відповідачем в односторонньому
порядку без його згоди було підвищено
відсоткову ставку по кредиту до 24,96%
річних. Вважає, що діями банку були
порушені його права як споживача.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 06 вересня 2013 року
у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду і
ухвалити нове, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення і неправильне застосування
судом норм матеріального права.

Зокрема в доводах апеляційної скарги
апелянт посилався на порушення
відповідачем ст.1056-1 ЦК України, що
банк в односторонньому порядку без
повідомлення та згоди позивача
підвищив відсоткову ставку за
кредитом.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
обґрунтовував свої висновки тим, що
ОСОБА_1, укладаючи з відповідачем
кредитний договір, погодив всі його
умови, в тому числі умову щодо права
банку підвищувати процентну ставку в
односторонньому порядку, а відтак
рішення банку про підняття процентної
ставки за власною ініціативою
відповідає вимогам закону та умовам
договору.

Крім цього, суд мотивував
відмову в позові спливом позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду про відсутність
підстав задоволення позову, так як
вони відповідають обставинам справи
і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено що
13 травня 2008 року між позивачем та ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ «КБ «ПриватБанк», було укладено
кредитний договір № КІО0GА, згідно
якого позивач отримав в банку кредит на
споживчі цілі готівкою в розмірі 879 750
грн. терміном на 10 років із розрахунку
1,67 % на місяць на суму залишку, що
становить 20,04 % річних (а.с.3-10).

Кредитний договір (п.2.3.1) передбачає
право банку збільшити в
односторонньому порядку розмір
відсоткової ставки у випадках,
передбачених цим пунктом договору, в
тому числі при зміні кон'юнктури
грошових ресурсів.

На підставі розпорядження голови
правління Приватбанку від 25 грудня 2008
року прийнято рішення про збільшення
процентної ставки за всіма іпотечними
кредитами фізичних осіб у зв'язку із
підвищенням курсу долара США до гривні,
що тягне зростання вартості грошових
ресурсів, в тому числі збільшено в
односторонньому порядку відсоткову
ставку за кредитним договором,
укладеним з позивачем, до 24,96 % річних із
1 лютого 2009 року (а.с.46-48).

31.12.2008 року Банк направив позивачу
лист про підвищення відсоткової
ставки за кредитним договором з 1
лютого 2009 року (а.с.51).

За таких обставин з огляду на умови
укладеного між сторонами кредитного
договору, прийняття банком 25 грудня 2008
року рішення про підвищення із 1 лютого
2009 року процентної ставки в
односторонньому порядку відповідає
умовам договору та вимогам закону, а
тому суд обгрнутовано відмовив у
позові.

Посилання суду на сплив позовної
давності, як підставу відмови у
позові, підлягають виключенню із
мотивувальної частини, оскільки суд
на передбачених законом підставах
відмовив у позові за
необґрунтованістю позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність підняття банком
процентної ставки в односторонньому
порядку з 1лютого 2009 року після
набрання чинності ст.1056 ЦК України,
необгрунтовані.

Виходячи із закріпленого Конституцією
України принципу незворотності дії в
часі законів та інших
нормативно-правових актів (частина
перша статті 58), всі рішення банку в
будь-якій формі (постанова, рішення,
інформаційний лист) щодо підвищення
процентної ставки в односторонньому
порядку є неправомірними лише з 10 січня
2009 року (п.28 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин»).

З огляду на прийняття рішення
Приватбанком про підняття процентної
ставки 25 грудня 2008 року, тобто до 10
січня 2009 року, таке не суперечить
закону, відповідає умовам кредитного
договору, який надає банку право
змінити процентну ставку в
односторонньому порядку.

Посилання апелянта на те, що однією з
умов підняття процентної ставки є
згода позичальника на таке підняття,
суперечать умовам укладеного між
сторонами кредитного договору, згідно
п.2.3.1 якого банку надано право в
односторонньому порядку переглядати
розмір процентної ставки. При цьому
визначена договором процедура
підвищення процентної ставки не
містить положень щодо необхідності
прийняття позичальником пропозиції
кредитора як умову зміни процентної
ставки, а міститься лише обов'язок
банку повідомити про це позичальника,
що і було банком зроблено.

Крім того, слід зазначити, що позивач,
після прийняття рішення банком щодо
зміни відсоткової ставки у контексті
положень цивільного законодавства про
укладення та зміну договору, сплачував
проценти за новою ставкою, а тому
пропозицію треба вважати прийнятою і
правочин вчиненим, враховуючи частини
2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України, оскільки
такі фактичні дії вказують на
прийняття пропозиції.

З урахуванням наведеного, викладені в
апеляційній скарзі доводи колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
вони матеріалами справи не
підтверджуються, не грунтуються на
вимогах закону і висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 06 вересня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: