Справа № 440/585/13
Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова
Провадження № 22-ц/783/7180/13
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого судді -
Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М.,
Шумської Н.Л.

при секретарі:
Березюку О.З.

за участю:
представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ПП
«Західний Буг» на рішення Буського
районного суду Львівської області від
03 вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ПП «Західний Буг», третя
особа Управління Держкомзему у
Буському районі Львівської області про
розірвання договорів оренди землі,
зобов'язання повернути орендовані
земельні ділянки власнику,
зобов'язання провести державну
реєстрацію розірвання договорів
оренди землі, стягнення судових витрат,
-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом про
розірвання договорів оренди землі.
Позовні вимоги мотивує тим, що після
смерті бабусі він успадкував належне
їй майно, зокрема землю на території
Красненської селищної ради. У
встановленому законом порядку було
оформлено право власності на земельні
ділянки, що підтверджується державними
актами. Протягом 2012-2013 років без його
згоди, без укладення договорів оренди
землі, незважаючи на неодноразові
звернення, ПП «Західний Буг» проводить
сільськогосподарські роботи та
одержує прибуток на належних позивачу
земельних ділянках. Свої дії ПП
«Західний Буг» вмотивовує тим, що ними
були укладені договора оренди землі у
2009 році терміном на 10 років з померлою
ОСОБА_4 Добровільно повернути земельні
ділянки ПП «Західний Буг»
відмовляється. На даних земельних
ділянках відповідач проводить
сільськогосподарські роботи,
використовує земельні ділянки, на
договорах не зазначені кадастрові
номери. Уточнивши позовні вимоги
просить скасувати два договори оренди
земельної ділянки.

Рішенням Буського районного суду
Львівської області від 03 вересня 2013
року позов задоволено частково.
Розірвано договір оренди землі №867,
укладений між ОСОБА_4 та ПП «Західний
Буг», і зареєстрований у Буському
районному відділі Львівської
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру про що зроблено
відповідний запис від 11 серпня 2009 року
за № 44. Розірвано договір оренди
землі № 868, укладений між ОСОБА_4 та ПП
«Західний Буг», і зареєстрований у
Буському районному відділі Львівської
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру про що зроблено
відповідний запис від 11 серпня 2009 року
за № 43. Зобов'язано ПП «Західний
Буг» повернути орендовані земельні
ділянки їх власнику ОСОБА_3 Стягнуто з
ПП «Західний Буг» на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 114 гривень 70
копійок. В іншій частині позов залишити
без задоволення.

Дане рішення оскаржив директор ПП
«Західний Буг» - Коцупир В.В. подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
рішення підлягає скасуванню, оскільки
винесене судом з порушенням
матеріального та процесуального права.
Покликається на те, що на дату
підписання договорів оренди землі
стаття 15 Закону України «Про оренду
землі» не визначала такої істотної
умови договору, як «кадастровий номер
земельної ділянки», а лише з 07 липня 2011
року істотною умовою договору оренди
землі стала наявнісь кадастрового
номеру земельної ділянки. Окрім того,
вказує, що Земельний кодекс України не
містить такого поняття, як право на
припинення договору оренди землі у
зв'язку із набуттям права власності на
земельну ділянку, що перебуває в
користуванні іншої особи. Звертає
увагу суду на те, що ОСОБА_3 отримав від
ПП «Західний Буг» орендну плату за
орендовані спірні земельні ділянки, що
підтверджується відомостями на
виплату грошей № ЗБ - 000000049 за вересень
2011 року та відомостями на виплату
грошей № ЗБ - 000000104 за вересень 2012 року.
Дана обставина підтверджує те, що
позивач визнає правомірність
використання ПП «Західний Буг»
земельних ділянок, за що і отримав в
2011-2012 роках орендну плату. Також
зазначає, що ПП «Західний Буг» не було
відомо, що 03 вересня 2013 року районний
судом розглядатиметься дана справа,
так як жодної повістки про перенесення
судового засідання на 03 вересня 2013 року
підприємство не отримувало.

Просить скасувати рішення Буського
районного суду Львівської області від
03 вересня 2013 року та прийняти нове
рішення, яким повністю відмовити
ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_3 та представник третьої особи в
судове засідання не з'явилися, хоча про
розгляд справи були повідомлені
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.96,97), про причини
неявки суд не повідомлено та з
клопотанням про відкладення розгляду
справи не звертались, тому розгляд
справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за відсутності осіб, які беруть участь
у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_2 на підтримання
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
зазначеним вимогам.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім
випадків,коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 24 Закону України
«Про оренду землі» передбачено, що
орендодавець зобов'язаний передати в
користування земельну ділянку у стані,
що відповідає умовам договору оренди
та має право вимагати від орендаря
використання земельної ділянки за
цільовим призначенням згідно з
договором оренди.

Відповідно до ст. 25
зазначеного Закону, орендар земельної
ділянки має право самостійно
господарювати на землі з дотриманням
умов договору оренди землі та
виконувати встановлені щодо об'єкта
оренди обмеження (обтяження) в обсязі,
передбаченому законом або договором
оренди землі.

Відповідно до ст. 629
Цивільного кодексу України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

У квітні 2013 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом та просив розірвати договори
оренди земельних ділянок, укладені 11.08.
2009року.

Районним судом встановлено,
що між ОСОБА_4 та ПП «Західний Буг» (а.с.
29, 30) були укладені договори оренди, які
зареєстровані у Буському районному
відділі Львівської регіональної філії
Центру державного земельного кадастру
про що зроблено відповідний запис від 11
серпня 2009 року за № 44 та запис
від 11 серпня 2009 року за № 43
терміном на 10 років.

Матеріалами справи
встановлено, що померла ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до п. 40 договорів
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до другої особи, а
також реорганізація юридичної особи -
орендаря є підставою для зміни умов або
розірвання договору. Право на
орендовану земельну ділянку у разі
смерті фізичної особи - орендаря,
засудження, обмеження її дієздатності
за рішенням суду переходить до
спадкоємців або інших осіб, які
використовують цю земельну ділянку
разом з орендарем.

Окрім того встановлено, що на
даний час власником земельних ділянок
є позивач , що підтверджується
державним актом серії ЯК № 935547 та
державним актом серії ЯК № 935546, які
зареєстровані в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею за №
00103, 00102 та присвоєні
кадастрові номери відповідно до кожної
земельної ділянки 460655300:03:000:0163,
:03:000:0037.

Задовольняючи вимоги позивача
районний суд виходив з того, що
відповідно до вимог п.40 договорів
оренди земельної ділянки перехід права
власності на земельні ділянки є
підставою для зміни або розірвання
договору.

Між тим п.40 вищевказаних
договорів-оренди передбачено, що дія
договору припиняється шляхом його
розірвання за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін внаслідок невиконання
другою стороною обов'язків,
передбачених договором.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача підтвердив,
що зміни в спірні договори оренди у
зв'язку із cмертю орендодавця - ОСОБА_4
земельних ділянок не вносились та в
позасудовому порядку позивач не
звертався з вимогою про розірвання чи
припинення договорів оренди земельних
ділянок, а звертався з проханням не
проводити робіт на вказаних земельних
ділянках.

Окрім того, як встановлено
матеріалами справи, що згідно до
відомостей за вересень 2011 та за
вересень 2012 років позивач ОСОБА_3
отримував кошти за оренду
вищезазначених земельних ділянок
відповідно до договорів оренди вже
після смерті орендодавця від
відповідача (а.с.78-79, 99-100), оскільки
сторони виконують умови зазначених
договорів та строк договору не
закінчився, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність у суду
підстав для задоволення вимог позивача
при відсутності спору між сторонами, що
нівелює як завдання цивільного
судочинства так і право особи на
звернення до суду.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З огляду на вищенаведене, оскільки суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, тому колегія суддів приходить
до висновку, щодо необхідності
скасування рішення з ухваленням нового
- про відмову в задоволенні вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст..ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПП «Західний Буг»
задовольнити.

Рішення Буського районного суду
Львівської області від 03 вересня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення яким у позові ОСОБА_3 до ПП
«Західний Буг», третя особа Управління
Держкомзему у Буському районі
Львівської області про розірвання
договорів оренди землі, зобов'язання
повернути орендовані земельні ділянки
власнику, зобов'язання провести
державну реєстрацію розірвання
договорів оренди землі відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішення законної сили.

Головуючий
/підпис/

Судді
/підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Струс Л.Б.