Справа № 457/479/13-ц
номер провадження №2/457/253/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 року
м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Марчука В.І.

при секретарі -
Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Трускавці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу договором
позики, а саме: просить стягнути на її
користь суму боргу, з врахуванням
індексу інфляції, в розмірі 15120 гривень,
проценти за весь час користування
позикою та 3% річних від простроченої
суми боргу за весь час прострочення, а
також моральну (немайнову) шкоду в
розмірі 5000 грн.

Позивач мотивує позов тим, що 09.11.2011
року позивач ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2
гроші в сумі 15000 гривень строком до
10.04.2012 року, які відповідач зобо'язалася
повертати щомісячно по 2500 гривень, до
десятого числа кожного місяця. На
підтвердження укладеного договору
позики грошей, відповідач надала
власноручно написану розписку. У
зв'язку з важким фінансовим станом
відповідача, сторони домовились, що
відповідач поверне всю суму боргу до
10.04.2012 року. Термін повернення боргу вже
давно минув, але відповідачем гроші не
повернуті, тому позивач вирішила
звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, однак подала до суду заяву
про розгляд справи у її відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить позов задоволити, не
заперечує, у разі неявки відповідача,
щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явилася і не повідомила
причини своєї неявки, хоча її належним
чином було повідомлено про час та місце
розгляду справи, і від неї не поступало
клопотання про слухання справи у її
відсутності, тому за вказаних обставин,
суд вирішив слухати справу без її
участі.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов слід задоволити
виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
09.11.2011 року позивач ОСОБА_1 позичила
ОСОБА_2 гроші в сумі 15000 гривень строком
до 10.04.2012 року, які відповідач
зобо'язалася повертати щомісячно по 2500
гривень, до десятого числа кожного
місяця, підтвердженням чого є
власноручно написана розписка ОСОБА_2
від 09.11.2011 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно, не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 цього Кодексу в якій вказано, що
Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Беручи до уваги вищезазначене, суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_2 зобов'язана повернути борг
позивачу за договорами позики в сумі
15000 грн., без врахування процентів за
весь період користування позикою та 3%
річник, оскільки позивачем належно не
обгрунтовано дані суми.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України - розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

На підставі п.5 абз.2 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової ) шкоди» № 4 від 31
березня 1995 року відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіюванні. В судовому
засіданні встановлено, що відповідач
дійсно вчинив відносно позивача
неправомірні дії, а саме своєю
бездіяльністю в поверненні коштів
належних позивачу, тому з урахуванням
суті позовних вимог, неодноразового
характеру діяння осіб, що причинили
шкоду, фізичних і моральних страждань
позивачу, яка полягає в тому, що позивач
постійно знаходиться в пригніченому
стані через переживання з приводу того,
що не може отримати власні кошти. Своєю
бездіяльністю відповідач змушує
позивача хвилюватись, завдає душевних
страждань з приводу того, що вона не
може отримати власні кошти, які
потрібні їй для прожиття, а тому суд
полягає, що вимоги позивача про
відшкодування морального (немайнового)
шкоди підлягають задоволенню частково
і вважає за необхідне й правильне
стягнути відшкодування моральної
(немайнового) шкоди з відповідача в
сумі 1000 гривень.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст.10,60,179,212-215,218,224-226 ЦПК України,
ст.ст. 526,527,530,1049,1050 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики в
сумі 15000 гривень 00 копійок, моральну
(немайнову) шкоду в сумі 1000 грн.
та 229,40 грн. судового збору сплачені
позивачем при пред'явленні позову.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. І. Марчук