АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Височанської Н.К.

секретаря: Лисак О.А.

за участю: представника ПАТ
«Український інноваційний банк» -
Бурми С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Інспекції Державного
Архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області, третя особа без
самостійних вимог - Чернівецька міська
рада про визнання права власності на
житловий будинок, за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Український інноваційний
банк» на рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 02 квітня
2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року позивачі звернулися до
суду з позовом до відповідача, в якому
просили визнати за ними право
власності на житловий будинок.

В обґрунтування позову зазначали, що
будинок АДРЕСА_1, житловою площею 36,6
кв.м., який складався з трьох житлових
кімнат, кухні, санвузла, двох коридорів
та розташований на земельній ділянці
площею 0,0313 га за договором дарування
від 29 травня 2002 року, посвідченим
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №5221, є власністю ОСОБА_3.

Відповідно до Державного акту про
право приватної власності на землю
серії ІП- ЧВ №007615, який виданий 16 липня
2002 року, земельна ділянка, на якій
розташований будинок, також є
власністю ОСОБА_3

________________________________________________________________________
____________________________________________________

№22ц-1639/13 Головуючий у 1 інстанції:
Піхало Н.В.

Категорія: 5
Доповідач: Литвинюк І.М.

Внаслідок проведення ними за час
спільного проживання самочинного
будівництва загальна площа будинку
збільшилась до 111,8 га, а житлова - до 60, 7
кв.м., а його загальна вартість складає
99 350 грн..

Посилалися на те, що рішенням
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 02 лютого 2007 року за ОСОБА_3
визнано право власності на спірний
будинок АДРЕСА_1, який складається з
житлового будинку літ «А», загальною
площею 111,8 кв.м., житловою площею 60,7
кв.м., гаража літ «Б», огорожі літ. «№-1»,
загальною вартістю 99 350 грн., та на
підставі цього рішення за ОСОБА_3 27
лютого 2012 року Чернівецьким
комунальним обласним бюро технічної
інвентаризації зареєстровано право
власності на житловий будинок з
належними до нього надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1,
реєстраційний номер 2164561.

Однак рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 03 жовтня 2012
року рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 02 лютого
2007 року скасовано та в задоволенні
позову ОСОБА_5 про визнання права
власності на будинок відмовлено.

Крім того, вказаним рішенням
апеляційного суду встановлено факт
того, що ОСОБА_2 є співзабудовником
об'єкта самочинного будівництва,
оскільки проживала однією сім'єю з
ОСОБА_3, приймала особисту участь у
самочинному будівництві спірного
нерухомого майна шляхом трудової
участі та вкладенням своїх коштів, що
підтверджено довідкою КЖРЕП №9 та
накладною про придбання будівельних
матеріалів.

Відповідно до висновків Технічних
креслень, які виготовлені на їх
замовлення ТОВ «Проектно-будівельною
компанією» «Акро-Буд» визначено
відповідність існуючих будівель до
пожежних, санітарно-гігієнічних та
екологічних норм. Існуючий житловий
будинок літ. «А» по АДРЕСА_1 придатний
до експлуатації.

З метою узаконення будинку вони
звернулись з відповідною декларацією
про готовність об'єкта до експлуатації,
однак листом № 7/24/4-2/4188 від 18 жовтня 2012
року Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області вона була
повернута.

Просили визнати відповідно до вимог
ст.ст. 376, 392 ЦК України ст. ст. 62,74 СК
України за ними право власності по 1/2
частини будинковолодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку літ.
«А», загальною площею 111,8 кв.м., житловою
площею 60,7 кв.м., гаража літ. «Б», огорожі
літ. «№1-2», загальною вартістю 99 350,00
грн..

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 02 квітня 2013 року
позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину
будинковолодіння АДРЕСА_1 за кожним.

На рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 02 квітня 2013 року
ПАТ «Український інноваційний банк»
(далі - «Укрінбанк») подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати, в задоволенні позову
відмовити.

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції є необґрунтованим та
незаконним, прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що порушує права Банку.

Посилається на те, що між ОСОБА_3 та ПАТ
«Укрінбанк» укладено іпотечний
договір від 21березня 2011 року,
відповідно до якого ОСОБА_3 передав у
іпотеку банку земельну ділянку площею
0,0313 га, яка розташована по АДРЕСА_1 в м.
Чернівці, а також розташований на ній
житловий будинок з належними до нього
надвірними будівлями та спорудами.
Проте, вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції не перевірив наявність
обтяжень спірного майна, а позивач зі
своєї сторони приховав факт
перебування даного майна в іпотеці, у
зв'язку з чим були порушені права банку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення представника
апелянта, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачі
своїми силами за свої кошти самочинно
виконали будівництво прибудови та
переобладнання будинку, який
розташований на земельній ділянці, що
на праві власності належить ОСОБА_3 та
вказане будівництво відповідає
держаним будівельним нормам і
стандартам, не порушує права інших
осіб, при цьому ОСОБА_3 як власник
земельної ділянки не заперечує проти
визнання за ОСОБА_2 права власності на
1/2 частину вказаного будинку як об'єкту
спільної сумісної власності, а тому за
кожним із позивачів відповідно до ст.
ст. 62, 74 СК України, ст. 376 ЦК України може
бути визнано право власності на 1/2
частину спірного будинку.

Матеріалами справи та судом першої
інстанції встановлено, що будинок
АДРЕСА_1, житловою площею 36,6 кв.м, який
складався з трьох житлових кімнат,
кухні, санвузла, двох коридорів та
розташований на земельній ділянці
площею 0,0313 га, за договором дарування
від 29 травня 2002 року, посвідченим
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим № 5221, на праві власності
належав ОСОБА_3. Відповідно до
державного акту серії ІП-ЧВ №007615, який
виданий 16 липня 2002 року, земельна
ділянка також є власністю ОСОБА_3.

Також встановлено, що 21 березня 2011 року
між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_3 укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
предметом іпотеки є також земельна
ділянка площею 0,0313 га по АДРЕСА_1 в м.
Чернівці та розташований на ній
житловий будинок з належними до нього
надвірними будівлями та спорудами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням в цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 03 жовтня 2012
року скасовано рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 02 лютого 2007 року та
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3
до Чернівецької міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно.

Також зазначеним рішенням встановлено,
що ОСОБА_2 є співзабудовником об»єкта
самочинного будівництва, оскільки
проживаючи однією сім»єю з ОСОБА_3,
приймала особисту участь у
самочинному будівництві вказаного
нерухомого майна шляхом трудової
участі та вкладенням коштів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що вказаний будинок є об»єктом
їхньої спільної сумісної власності,
оскільки позивачі є забудовниками
спірного житлового будинку.

Вищезазначеним спростовуються доводи
апеляційної скарги про те, що судом
першої інстанції було зроблено
передчасний та необґрунтований
висновок про наявність у позивача
ОСОБА_2 речових прав співвласника
самочинно збудованого житлового
будинку.

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Враховуючи зазначені норми закону, що
позивачі своїми силами за свої кошти
самочинно виконали будівництво
прибудови та переобладнання будинку,
який розташований на земельній
ділянці, що на праві власності належить
ОСОБА_3, вказане будівництво відповідає
державним будівельним нормам і
стандартам, суд правильно визнав за
позивачами право власності на ? частину
за кожним на спірний будинок.

Доводи апеляційної скарги про те, що
оскаржуване рішення є незаконним,
оскільки в основному базується на
рішенні апеляційного суду
Чернівецької області від 03 жовтня 2012
року, яке, на думку апелянта, винесене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки дане
рішення апеляційного суду набрало
законної сили.

Таким чином, рішення ухвалено із
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Український
інноваційний банк» відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 02 квітня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: