Справа № 505/5761/13-ц
Провадження по справі № 2/505/2417/2013 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"09" грудня 2013 р. Котовський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді -
Фабіжевського С.А.,

при секретарі -
Гончар О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Котовську
Одеської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачки, при цьому наполягав на
визнанні за ним, ОСОБА_1 право власності
за набувальною давністю на гараж
АДРЕСА_2.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав заяву, де позов підтримав у
повному обсязі, та просив розглянути
справу у його відсутність.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, надала заяву, де позов
визнала, не заперечувала його
задоволення та просила розглянути
справу у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що згідно дозволу № 19 від
06 червня 1986 року виданого Котовським
міським технічним бюро на підставі
рішення міськвиконкому № 114 від 15
травня 1986 р. відповідачці ОСОБА_2 що
мешкає АДРЕСА_1, дозволили переоформити
нерухоме майно - гараж АДРЕСА_2.

У 2002 році позивач придбав у
відповідачки нерухоме майно - гараж
АДРЕСА_2 та передав відповідачці 14000
(чотирнадцять тисяч) грн.

Але, у зв'язку з тим, що відповідачка в
силу своєї робои, постійно знаходилася
у рейсах, оформити право власності на
гараж за позивачем належним чином було
неможливо. На неодноразові спроби
позивача домовитись з відповідачкою
про належне оформлення угоди були
марними.

Достеменно встановлено, що позивач
користується гаражем як своїм власним,
постійно проводить поточні ремонти.
Крім того, на протязі десяти років
відповідачем ОСОБА_2 претензії
стосовно звільнення гаража не
пред'являлися, та не пред'являвся позов
до суду про повернення нерухомого
майна - гаража за вище зазначеною
адресою.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
кодексом.

Відповідно до Ухвали колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 20 лютого 2008
року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Судовою практикою (Постанова Вищого
господарського суду України від 6
червня 2007 року у справі № 3/269) визначено
наступні положення: відповідно до п.п. 1,
4, 8 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України, який
набрав чинності з 01 січня 2004 року ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності; щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності
Цивільним кодексом України, положення
цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності. Правила статті 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що відкрите і безперервне
володіння позивачем гаражом АДРЕСА_2,
значно перевищує 10 років, то позивач
має право на визнання за ним права
власності на зазначений вище гараж.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності ст. 655 ЦК України,
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Виходячи з наведеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 130, 212, 215, 22 - 226, 256 ЦПК України,
ст.ст. ч. 1 ст. 207, 204, 391, 392, 655, 1223, ч. 3 ст. 1268
ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на гараж АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя -
Фабіжевський С.А.