Справа № 2-192/2013
Провадження № 22ц/782/3635/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року, січня місяця, 27-го дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Луганської
області у складі

головуючого судді: Яресько А.В.,

суддів: Борисова Є.А., Маляренко І.Б.,

при секретарі: Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 30 квітня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом,

встановила:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2
звернулися до суду із позовом, у якому
просили визнати за ОСОБА_3 та за за
ОСОБА_2 право власності по 1/9 частці
домоволодіння АДРЕСА_1 за законом після
смерті ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 У
подальшому позовні вимоги стала
підтримувати тільки ОСОБА_2,яка і
уточнила їх та збільшила та стала
просила суд встановити факт прийняття
ОСОБА_4 спадщини - 1/3 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 за заповітом
після смерті батька ОСОБА_5, що помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 Встановити факт прийняття
ОСОБА_2 спадщини - 1/3 частку
домоволодіння АДРЕСА_1 за законом після
смерті батька ОСОБА_4, що помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 Визнати за ОСОБА_2 право
власності на 1/3 частку домоволодіння
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_4, що
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Зустрічний позов
ОСОБА_1 був залишеним судом без
розгляду (а.с. 203).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 30 квітня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 були задоволено
частково, було встановлено факт
прийняття ОСОБА_4 спадщини у вигляді 1/3
частки домоволодіння АДРЕСА_1 за
заповітом після смерті його батька
ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2, було
визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частку домоволодіння АДРЕСА_1 за
законом після смерті її батька ОСОБА_4,
що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у іншій частині
заявлених позовних вимог було
відмовлено.

Відповідачка не погодилась із
винесеним рішенням суду та надала на
нього апеляційну скаргу, у якій просила
апеляційний суд скасувати рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 30 квітня 2013 року, та
ухвалити нове, посилаючись при цьому на
припущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
пояснення представника апелянта,
позивачки та її представника,
дослідивши матеріали справи та наявні
у ньому докази, обговоривши доводи
апеляційної скарги та заперечень проти
неї, приходить до наступного.

Статтею 303 ЦПК України визначено, що під
час розгляду справи у апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

При розгляді справи по суті суд першої
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги виходив із того, що після смерті
у 2007 році ОСОБА_5 його спадкоємцем за
заповітом став його син ОСОБА_4, що
фактично прийняв спадщину адже після
смерті батька залишився проживати у
домоволодінні АДРЕСА_1, тоді як його
дружина ОСОБА_1, хоч і мала право на
обов'язкову частку в спадщині - проте на
цей спадок не претендувала. Крім того,
суд першої інстанції дійшов до
висновків про те, що після смерті
ОСОБА_4 залишився спадок у вигляді тієї
ж 13 частини домоволодіння АДРЕСА_1,
право на який має лише його донька
ОСОБА_2 - що звернулась до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини - адже її
мати вже не перебувала у шлюбі з її
батьком на момент його смерті, а мати
померлого - відповідачка по справі
ОСОБА_1 спадок не прийняла - оскільки до
нотаріальної контори з заявою про це не
зверталась, хоч і проживала після
відкриття спадщини у тому ж будинку,
проте він мав фактично 3 квартири з
окремими входами, що підтверджується
поетажним планом - і відповідно не
можна вважати що вона фактично
прийняла спадщину.

Колегія суддів не погоджується із
такими висновками суду першої
інстанції, адже до них він дійшов
поспішно, без належного дослідження та
аналізу усіх обставин справи,
порушивши норми процесуального та
матеріального права. Так, висновки суду
першої інстанції про те, що спірне
спадкове майно складається з прав
власності саме на 13 частину спірної
домобудови є помилковими, адже як
вбачається з дослідженої у судовому
засіданні документації БТІ та рішення
Ленінського районного суду м.
Ворошиловграда (нині Луганськ) від 02
вересня 1987 року внаслідок розділу
спірного домоволодіння розмір
ідеальних часток його співвласників
був зміненим - і частка ОСОБА_5 фактично
складала не 13 , а 32100, при цьому з тієї ж
відповіді БТІ та досліджених у суді
матеріалів інвентаризаційної справи
вбачається, що зазначене судове
рішення до БТІ для виконання не
надавалось. Судове рішення набрало
законної сили, повинно було
враховуватись при визначенні права
власності на частки спірного майна.

З матеріалів цивільної справи №2-9661987,
що була витребувана апеляційним судом
з Ленінського районного суду
вбачається що судовим рішенням сторони
зобов'язувались здійснити певні заходи
до переобладнанню житла - закладенню
отворів у стінах, монтуванню тамбурів,
знищенню певних перегородок - проте чи
було звернуто зазначене рішення до
фактичного виконання належних та
допустимих доказів суду надано не було,
спірне домоволодіння має та
розташоване за однією юридичною та
поштовою адресою - АДРЕСА_1,
відповідачка є рідною матір'ю
спадкодавця, що мешкала із ним у одному
будинку, підтримувала будинок у
необхідному експлуатаційному стані та
здійснювала увесь необхідний догляд за
ним під час його тяжкої невиліковної
хвороби- з жовтня 2008 року і до самої
своєї смерті він був прикутий до ліжка,
потребував постійної сторонньої
допомоги, не мав доходу, після смерті
сина вона здійснила та оплатила його
похорон. Колегія суддів критично
оцінює доводи позивачки та її
представника про те, що відповідачка не
вступила фактично у спадщину після
смерті її сина, адже тяжка хвороба
ОСОБА_4 обумовлювала необхідність
надання йому постійної сторонньої
допомоги - і вона надавалась протягом
тривалого часу саме його матір'ю, що є
відповідачкою по справі, що жила із ним
у одному будинку та надавала йому
необхідну допомогу та догляд до самої
його смерті - тобто до моменту
відкриття спадщини, тоді як його донька
та її мати покинули його місце
проживання з червня 2008 року, не
надавали йому допомоги, не відвідували
його (а.с. 49-51, 77-79). Крім того, колегія
суддів бере до уваги тут і ту обставину,
що з матеріалів справи вбачається
визнання у певний період часу
позивачкою права відповідачки на
спадкування частини спадкового майна-
тобто визнається і факт вступу нею у
спадщину. Це вбачається зі змісту
первинного позову, що надійшов у суд у
грудні 2010 року та у якому ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 просили визнати за ОСОБА_3 та за
ОСОБА_2 право власності лише по 1/9
частці домоволодіння АДРЕСА_1 за
законом після смерті ОСОБА_4, що помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто визнаючи право
відповідачки на третину спадку - у
позові вони відповідно визнавали і ту
обставину, що відповідачка, мати
спадкодавця, постійно проживала разом
із спадкодавцем на час відкриття
спадщини (а.с. 5), позов є підписаним як
ОСОБА_3, так і ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно вимог ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
рішення не тим суддею, який розглянув
справу.

З огляду на викладене вище оскаржуване
рішення суду підлягає скасуванню із
винесенням по справі нового рішення,
яким необхідно скасувати і не
оскаржувану частину рішення з огляду
на приписи ч. 3 статті 303 ЦПК та невірне
визначення судом розміру спірної
частки та, відповідно, встановити факт
прийняття ОСОБА_6 спадщини у вигляді не
на 13, а 32100 частки домоволодіння АДРЕСА_1
за заповітом після смерті батька
ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та
відповідно визнати за ОСОБА_2 право
власності на половину цього спадку - а
саме на 16100 частку домоволодіння
АДРЕСА_1 за законом після смерті її
батька ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
враховуючи при цьому права
відповідачки на спадкування іншої 16100
частки.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 315-316 ЦПК
України судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 30 квітня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким встановити факт прийняття ОСОБА_6
спадщини у вигляді 32100 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 за заповітом
після смерті його батька ОСОБА_5, що
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
16100 частку домоволодіння АДРЕСА_1 за
законом після смерті її батька ОСОБА_4,
що помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У іншій частині заявлених позовних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно
з моменту його оголошення, може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
оголошення безпосередньо до суду
касаційної інстанції: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий ___________________ Судді
_____________________