Cправа №
14 листопада 2013 року
районний суд
у складі: головуючого - судді Брага
при секретарі - Лампіки О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу №
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Новофарм», Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Святослав», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
фінансове агентство «Верус», третя
особа, - ОСОБА_2, Товариство з обмеженою
відповідальністю Агрофірма «Ліга»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Віль-Транс-Сервіс»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Черкаси-Дніпро»,
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» про стягнення суми
заборгованості та зобов'язання надати
В провадженні Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська перебувала
вищезазначена цивільна справа.
01 жовтня 2013 року рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська по
позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, ТОВ з іноземними інвестиціями
«Новофарм», ТОВ «Святослав», ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус», третя особа, - ОСОБА_2, ТОВ
Агрофірма «Ліга», ТОВ
«Віль-Транс-Сервіс», ТОВ
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» про стягнення суми
заборгованості та зобов'язання надати
документи було відмовлено. Судові
витрати по справі, що складаються з
судового збору у сумі 3441,00 гривень було
присуджено стягнути з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь держави (а.с. 177
24 жовтня 2013 року ухвалою Апеляційного
суду Дніпропетровської області дана
цивільна справа була повернута до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська для належного
оформлення та вирішення питання щодо
ухвалення по справі додаткового
рішення, оскільки при постановленні
рішення від 01 жовтня 2013 року, суд першої
інстанції не в повному обсязі вирішив
питання про розподіл судових витрат.
Так, позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк»
заявлялися вимоги як майнового
характеру (стягнення суми
заборгованості), так і вимоги
немайнового характеру (зобов'язання
надати документи), проте судом першої
інстанції було вирішено питання лише
про розподіл судових витрат по вимогам
майнового характеру.

Сторони по справі у судове засідання не
з'явились, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили.

Сторони в судове засідання по справі не
з`явились, про день та час його
проведення повідомлялись належним
чином, проте ця обставина, згідно ч. 3 ст.
220 ЦПК України, не є перешкодою у
вирішенні поставленого перед судом
питання. Враховуючи ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового засідання
технічним засобом не здійснюється.

Згідно ст. 220 ЦПК України, суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України
«Про судовий збір», в редакції закону,
яка діяла на момент винесення рішення
суду по справі, за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру. Таким чином, у
відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», позивачу за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру необхідно
сплатити 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати,
а за вимогу немайнового характеру у
розмірі 0,1 розміру мінімальної
заробітної плати.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України
встановлено, що суд, враховуючи
майновий стан сторони, може своєю
ухвалою відстрочити сплату судового
збору на визначений строк, але не
більше як до ухвалення судового
рішення у справі.

Згідно з ст. 214 ЦПК України, під час
ухвалення рішення серед інших питань,
судом вирішується питання як
розподілити між сторонами судові
витрати.

Судом встановлено, що 17 листопада 2011
року позивач звернувся до Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська з
вищезазначеним позовом, в якому просив
суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь
заборгованість по кредитному договору
№ КС-310Д від 14 липня 2008 року за період з
22 жовтня 2010 року по 14 жовтня 2011 року у
сумі 685760,53 долара США; стягнути з ОСОБА_1
на користь позивача заборгованість по
кредитному договору №КС-242Д від 11 січня
2008 року за період з 22 жовтня 2010 року по 14
жовтня 2011 року у сумі 629980,13 доларів США;
стягнути з ТОВ «Українське фінансове
агентство «Верус» на користь банку
заборгованість по кредитному договору
№ КС-242Д від 11 січня 2008 року у сумі 1000,00
доларів США, що за курсом НБУ станом на
14 жовтня 2011 року становить 7970,00 гривень
та заборгованість по кредитному
договору № КС-310Д від 14 липня 2008 року у
сумі 1000,00 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 14 жовтня 2011 року становить
7970,00 гривень, що загальному становить
заборгованість у розмірі 15940,00 гривень.
Також позивач просить зобов'язати ТОВ з
іноземними інвестиціями «Новофарм»,
ТОВ «Святослав», ТОВ Агрофірма «Ліга»,
ТОВ «Віль-Транс-Сервіс», ТОВ
«Черкаси-Дніпро», ОСОБА_2,
Сільськогосподарське ТОВ
«Дружба-Нова» надати позивачу
оригінали та належним чином засвідчені
копії технічних паспортів на
зареєстровану сільськогосподарську
техніку.

17 листопада 2011 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
було відстрочено ПАТ КБ «ПриватБанк»
сплату судового збору при подачі
позовної заяви до ухвалення судового
рішення у справі (а.с. 84).

01 жовтня 2013 року рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська по
вищезазначеній цивільній справі у
задоволенні позовної заяви ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ТОВ з
іноземними інвестиціями «Новофарм»,
ТОВ «Святослав», ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», третя
особа, - ОСОБА_2, ТОВ Агрофірма «Ліга»,
ТОВ «Віль-Транс-Сервіс», ТОВ
«Черкаси-Дніпро»,
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Дружба-Нова» про стягнення суми
заборгованості та зобов'язання надати
документи було відмовлено. Судові
витрати по справі, що складаються з
судового збору у сумі 3441,00 гривень було
присуджено стягнути з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь держави.

З огляду на те, що позивачем ПАТ КБ
«ПриватБанк» заявлялися вимоги як
майнового характеру (стягнення суми
заборгованості), так і вимоги
немайнового характеру (зобов'язання
надати документи), а сплата судового
збору позивачу ухвалою суду від 17
листопада 2011 року була відстрочена до
ухвалення судового рішення по справі,
суд на виконання вимог ст. 214 ЦПК
України має вирішити питання та
стягнути з позивача судовий збір з
урахуванням заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд, дослідивши
матеріали справи, вважає за можливе
ухвалити додаткове рішення по
цивільній справі №2-10292/11 та стягнути з
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
користь держави судові витрати по
справі за вимоги немайнового
характеру, що складаються з судового
збору у розмірі 114,70 гривень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 197, 208-210, 214, 220 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на користь держави судові
витрати по справі за позовні вимоги
немайнового характеру, що складаються
з судового збору у розмірі 114,70 гривень.

Додаткове рішення суду може бути
оскаржене протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська.

Суддя
А.В. Брага