Справа № 1318/2663/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"05" листопада 2013 р.
м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області

у складі: головуючого - судді
Кравціва В.І.,

з участю секретаря
Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

представників відповідачів ОСОБА_6
та адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Бабинської сільської ради,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання
недійсним заповіту та свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Бабинської сільської ради
Самбірського району Львівської
області, визнання недійсним свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 30.08.2012 року пред'явив позов до
Бабинської сільської ради, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 про визнання незаконним та
скасування рішення виконавчого
комітету Бабинської сільської ради
Самбірського району Львівської
області № 95 від 18.12.2003 року «Про
переоформлення права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1»;
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
10.04.2004 року Бабинською сільською радою,
про реєстрацію права власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_9
та ОСОБА_10 по ? частині за кожним;
встановлення факту прийняття ОСОБА_1
спадщини, а саме житлового будинку та
належних до нього будівель та споруд,
що знаходиться по АДРЕСА_1, яка
відкрилася після смерті ОСОБА_9, котра
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання за ним,
позивачем, право власності на даний
житловий будинок та належні до нього
споруди та будівлі у порядку
спадкування після смерті його матері
ОСОБА_9

У обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилався на те, що згідно
свідоцтва про право особистої
власності від 25 квітня 1990 року,
виданого Бабинською сільською радою,
власником житлового будинку АДРЕСА_1 та
належних до нього споруд та будівель
була ОСОБА_9, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням виконавчого комітету
Бабинської сільської ради № 95 від
18.12.2003 року «Про переоформлення права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1»
право власності на зазначений будинок,
який повністю належав ОСОБА_9
незаконно після її смерті
переоформлено на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по ?
частин кожному та на підставі цього
рішення 10.02.2004 року було видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно.

Він, ОСОБА_1, є рідним сином ОСОБА_9 та
спадкоємцем за законом, котрий прийняв
спадщину, оскільки з народження
проживав з матір'ю в житловому будинку
АДРЕСА_1 та здійснював догляд за нею,
так як вона була похилого віку, а також
проживав у даному будинку після її
смерті до 2003 року.

Самбірська державна нотаріальна
контора відмовила йому, позивачу, у
видачі свідоцтва про право на спадщину
та роз'яснено, що за захистом свого
права він може звернутися до суду.

Під час судового розгляду ОСОБА_1
збільшив розмір позовних вимог, а саме
пред'явив позов до ОСОБА_3 про визнання
недійсним заповіту від імені ОСОБА_9 на
користь ОСОБА_10, посвідченого 04.01.1998
року секретарем виконавчого комітету
Бабинської сільської ради; визнання
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 31.03.2000 року,
виданого Самбірською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_10 та
визнання за ним, позивачем, право на
середню земельну частку (пай) площею 1, 50
га, яка розташована на території
Бабинської сільської ради у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У обґрунтування збільшених позовних
вимог ОСОБА_1 посилався на те, що
заповіт підписаний не заповідачем, а
ОСОБА_11 у зв'язку із станом здоров'я
ОСОБА_9, котра за життя не виявляла волі
про те, що після її смерті спадкоємцем
всього майна буде її син ОСОБА_10, а її
воля виражалася в тому, що все її майно
буде належати йому, ОСОБА_1, котрий
фактично проживав з нею та здійснював
догляд за нею, за належним їй
господарством, а також здійснив її
поховання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав.

Представник відповідача Бабинської
сільської ради позов визнав з підстав,
наведених позивачем.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала та
пояснила, що житловий будинок
АДРЕСА_1 станом на 1991 рік належав до
колгоспному двору, в якому проживали
ОСОБА_9 та її, відповідача, чоловік
ОСОБА_10, а тому рішенням виконавчого
комітету Бабинської сільської ради
№ 95 від 18.12.2003 року дане майно
колишнього колгоспного двору було
поділено на дві особи, які і були його
членами.

Після одруження у 2002 році вона, ОСОБА_9,
прийшла проживати до свого чоловіка, а
позивач у 1983 році побудував свій
власний будинок по АДРЕСА_2, куди
перейшов проживати і лише, коли ОСОБА_10
було визнано померлим, позивач заявив
свої вимоги щодо спадкового майна
ОСОБА_9

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов
визнали з підстав, наведених позивачем.

Вислухавши пояснення сторін,
представників відповідачів та
показання свідків, з'ясувавши всі
обставини справи та перевіривши їхї
доказами, суд дійшов до висновку про
часткове задоволення позову з таких
підстав.

Із свідоцтва про смерть відомо, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9 (а.с. 4).

Із свідоцтва про право особистої
власності на жилий будинок від 25 квітня
1990 року вбачається, що за ОСОБА_9 25.04.1990
року зареєстрований на праві власності
цілий житловий будинок з приналежними
до нього будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1 (а.с. 3).

Із рішення виконавчого комітету
Бабинської сільської ради
Самбірського району Львівської
області від 18.12.2003 року № 95 «Про
переоформлення права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1» та
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 10.02.2004 року відомо,
що у зв'язку зі смертю ОСОБА_9 право
власності на вказаний будинок було
переоформлено на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по
одній другій частини кожному (а.с. 5, 6).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Статтею 27 цього Закону встановлено
виключну компетенцію виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад і в переліку повноважень не
передбачено постановлення рішень про
визнання права власності,
переоформлення часток у майні, що
знаходиться в приватній власності та
визначення часток у спадковому майні.
Ці повноваження не надано органам
місцевого самоврядування і іншим
чинним законодавством.

Отже, при прийнятті рішення виконавчий
комітет Бабинської сільської ради
перевищив свої повноваження, а тому
рішення виконавчого комітету
Бабинської сільської ради
Самбірського району Львівської
області від 18.12.2003 року № 95 «Про
переоформлення права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1» слід визнати
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Оскільки зазначене рішення є
протиправним, то підлягає скасуванню
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, а саме на будинок
АДРЕСА_1, видане на підставі вказаного
рішення виконавчого комітету
Бабинської сільської ради.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Із заповіту, складеного 4 січня 1998 року,
видно, що ОСОБА_9 все своє майно, де б
воно не було і з чого б воно не
складалося і що буде належати їй на
момент смерті, заповідає ОСОБА_10 ( а.с.
21).

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування» суд за позовом
заінтересованої особи визнає заповіт
недійсним, якщо він був складений
особою під впливом фізичного або
психічного насильства, або особою, яка
через стійкий розлад здоров'я не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не керувати ними. Для встановлення
психічного стану заповідача в момент
складання заповіту, який давав би
підставу припустити, що особа не
розуміла значення своїх дій і (або) не
могла керувати ними на момент
складання заповіту, суд призначає
посмертну судово-психіатричну
експертизу (стаття 145 ЦПК).

Із акта № 33 посмертної
судово-психіатричної експертизи
відомо, що у зв'язку з недостатністю та
суперечливістю в матеріалах справи
даних про психічний стан ОСОБА_9 на час
укладення заповіту від 04.01.1998 року
встановити, чи могла ОСОБА_9
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними в цей період часу не
виявляється можливим (ст. 110-112).

Із показань свідків вбачається, що на
вчинення вказаного заповіту чітко була
виражена воля заповідача, яка розуміла
значення своїх дій, і її стан здоров'я
цьому не перешкоджав.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 визнала,
що на прохання своєї матері ОСОБА_9
запросила додому секретаря
виконавчого комітету Бабинської
сільської ради для посвідчення цього
заповіту.

Отже, відсутні підстави для визнання
недійсним заповіту, вчиненого 4 січня
1998 року ОСОБА_9, так як позивачем не
надано докази про те, що вона через
стійкий розлад здоров'я не
усвідомлювала значення своїх дій та не
керувати ними, а також для вчинення
заповіту не було її волевиявлення.

Із копії спадкової справи № 257/2000 видно,
що із заявою про видачу свідоцтва про
право на спадщину звернувся син
померлої ОСОБА_10 та було видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, а саме право на земельну
частку (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності Бабинського
народного аграрно-акціонерного
господарства розміром 1,50 га, належного
померлій на підставі сертифіката на
право на земельну частку (пай), виданого
згідно рішення Самбірської районної
державної адміністрації Львівської
області 16 травня 1997 року № 338 (а.с. 43-51).

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про
право на спадщину визнається недійсним
за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснено, що відповідно
до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на
спадщину може бути визнано недійсним
не лише тоді, коли особа, якій воно
видане, не мала права на спадкування,
але й за інших підстав, установлених
законом. Іншими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним, визнання
відмови від спадщини недійсною,
визнання шлюбу недійсним, порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо.

Ураховуючи наведене, у позові про
визнання недійсними заповіту та
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом слід відмовити.

Так як ОСОБА_1 на підставі заповіту
ОСОБА_9 від 4 січня 1998 року усунутий від
спадкування і права на обов'язкову
частку у спадковому майні не має, то
його позовні вимоги про встановлення
факту прийняття спадщини та визнання
права власності на спадкове майно
також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Бабинської сільської ради
Самбірського району Львівської
області від 18.12.2003 року № 95 «Про
переоформлення права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1» та визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на будинок АДРЕСА_1, видане
10.02.2004 року Бабинською сільською радою
Самбірського району ОСОБА_9 та ОСОБА_10
по ? частині кожному.

У решті частині позову про визнання
недійсними заповіту та свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
спадкове майно відмовити за
недоведеністю позовних вимог.
Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано,
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області шляхом подання
апеляційної скарги через місцевий суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
В.І.Кравців