Категорія 48 Головуючий в 1 інстанції
Доповідач Будулуца М.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2013 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Курило В.П.,

суддів: Будулуци М.С., Космачевської
Т.В.,

при секретарі Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки від 07 серпня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 07 серпня
2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів
задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, стягнутих
рішенням Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 21 квітня
2011 року, з ОСОБА_1 на користь та на
утримання ОСОБА_2 з розміру 1/4 частини
від усіх видів доходів, до 1/8 частини
від усіх видів його доходів, починаючи
з 21 березня 2013 року.

З вказаним рішенням не погодився
позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2
та подали апеляційні скарги, кожний
окремо.

1). Перший просив рішення суду змінити,
яким зменшити розмір стягнення
аліментів на користь ОСОБА_2 з 1/8
частини від усіх видів його доходу до
1/20 частини його доходів.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що суд неповно
з'ясував обставини, які мають значення
для справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, та
невідповідність висновків суду
обставинам справи. В обґрунтування
доводів скарги апелянт посилався на
тяжке матеріальне становище, наявності
у нього прогресуючого захворювання на
цукровий діабет, у зв'язку з чим йому
встановлено другу групу інвалідності,
що не дає змогу працевлаштуватись на
роботу, та на лікування захворювання
ним витрачаються багато коштів. Єдине
джерело доходу є те, що він знаходиться
на обліку в міському центрі зайнятості,
але коштів, які він отримує, йому ледве
вистачає на його проживання, оплату за
комунальні послуги та лікування.

2). Відповідачка ОСОБА_2 просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1 щодо зменшення розміру
аліментів.

Відповідачка ОСОБА_2 посилалась на
невідповідність висновку суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. Апелянт зазначила, що вона
отримує мінімальну пенсію, є інвалідом
другої групи внаслідок онкологічного
захворювання, може працювати лише в
спеціально створених умовах праці, що
підтверджується висновком МСЕК,
потребує постійного лікування.
Скрутність її матеріального стану
підтверджується актами обстеження
умов проживання, а заявлені нею
клопотання про витребування доказів
для встановлення дійсного
матеріального стану позивача судом не
розглянуті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи
своєї апеляційної скарги підтримав,
просив скаргу задовольнити, проти
доводів скарги відповідачки
заперечував.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат
ОСОБА_3 заперечувала проти доводів
апеляційної скарги позивача, просила
його скаргу відхилити, а рішення суду -
залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін представника відповідачки,
дослідивши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду слід залишити
без змін, виходячи з наступних підстав.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статті 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції встановив
та виходив з того, що 12 березня 1983 року
між сторонами був зареєстрований шлюб,
від якого вони мають сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки від 12 липня 2005 року з ОСОБА_1
були стягнуті аліменти на утримання
дружини ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини
усіх видів його доходів. 11 січня 2006 року
рішенням суду шлюб між ними було
розірвано.

Відповідно до рішення
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки від 21 квітня 2011 року був
збільшений розмір аліментів, що
підлягають стягненню з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 до розміру 1/4 частини
від усіх видів його доходів. Ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 30 серпня 2011 року дане рішення суду
залишено без змін.

Згідно наказу № 146/к від 14 червня 2011
року ОСОБА_1 був звільнений з посади
начальника служби шляху ТОВ
«Макіївпромтранс» за згодою сторін,
відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України.
Згідно виписки з акту огляду МСЕК серії
ААБ № 052304 від 13 вересня 2011 року ОСОБА_2
визнана інвалідом другої групи по
онкології, безстроково. Згідно
медичної документації, що міститься у
матеріалах справи, ОСОБА_2 потребує
постійного медикаментозного та
оперативного лікування, а також
діагностичного обстеження.

26 жовтня 2011 року ОСОБА_1 визнано
інвалідом другої групи за загальним
захворюванням. За рекомендаціями МСЕК
він може виконувати лише легкі види
праці. А з 27 лютого 2012 року позивач
отримує пенсію по інвалідності за
другою групою загального захворювання,
яка згідно довідки УПФУ
Центрально-міського району м. Макіївки
від 17 жовтня 2012 року становить в
середньому від 1278, 51 грн. до 1980,57 грн. за
вирахуванням аліментів. Інші доходи
ОСОБА_1 в судовому засіданні не
встановлені. Позивач хворіє на
цукровий діабет другого типу важкої
форми.

Майнове становище позивача було
предметом неодноразових досліджень, в
результаті яких судами було
встановлено, що ОСОБА_1 раніше не був
інвалідом, одержував дохід від праці, а
в подальшому допомогу по безробіттю, в
зв'язку із чим судами було зроблено
висновки про те, що позивач має
набагато кращий стан та він спроможний
надавати матеріальну допомогу дружині,
але на час розгляду справи майнове
становище позивача значно погіршилося,
крім пенсії по інвалідності він ніяких
доходів, не отримує.

Відповідно до ч.3 ст.80 СК України, розмір
аліментів, визначений судом, може бути
згодом зменшений за рішенням суду за
позовною заявою платника або
одержувача аліментів у разі зміни
їхнього матеріального і (або) сімейного
стану.

З урахуванням вказаної норми закону та
встановлених обставин справи, а саме, -
що матеріальне становище позивача
ОСОБА_1 змінилось в бік зменшення
отриманих ним доходів, оскільки він
отримує лише пенсію, загальна сума якої
з червня 2012 року по червень 2013 року
склала 25 368,45 грн., а загальна сума
пенсії ОСОБА_2 з квітня 2012 року по
червень 2013 року становить 20 500,00
гривень, з яких: сума її пенсія складає
13 354,08 грн., а аліментів - 7 144,28 грн., суд
першої інстанції дійшов до висновку
про часткове задоволення позову ОСОБА_1
та зменшення розміру аліментів з 1/4
частини усіх видів його доходу до 1/8
частини усіх видів доходу, починаючи з
21 березня 2013 року.

Апеляційний суд вважає, що такий
висновок суду є правильним.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1, дійсно є інвалідом 2
групи за загальним захворюванням , як і
відповідачка ОСОБА_2 (т.1 а.с. 6, 42) .

Сторони отримують лише пенсії та інших
доходів вони не мають. При цьому ОСОБА_1
отримує пенсію по інвалідності, яка
станом на червень 2013 року складає 2 661
грн.56 коп., з якої утримуються аліменти
і фактичний розмір її виплати
становить 1981 грн.58 коп.(т.1 а.с.137), а
розмір пенсії ОСОБА_2 з першого січня 2013
року складає 997 грн.23 коп. (т.1 а.с.60).

Всупереч тверджень апелянта ОСОБА_1,
отримує достатній розмір пенсії і має
можливість виплачувати аліменти в
розмірі 1/8 частини від його доходу
(пенсії) на утримання бувшої дружини
ОСОБА_2, яка хворіє на онкологічне
захворювання, отримує мінімальну
пенсію по інвалідності і її
матеріальний стан, з урахуванням акту
обстеження матеріально-побутових умов
від 23 липня 2013 року, не є задовільний (т.1
а.с. 60, 177).

В той же час, апеляційний суд не
погоджується і з доводами апелянта
ОСОБА_2 про скасування рішення суду
щодо зменшення розміру аліментів та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1, як
безпідставними, оскільки суд правильно
встановив, що позивач ОСОБА_1
звільнився з роботи, отримує лише
пенсію по інвалідності, інших доходів
він не має та матеріальний стан його
погіршився.

Окрім цього, апеляційний суд враховує,
що в вересні - жовтні 2013 року позивач
ОСОБА_1 переніс гострий розповсюджений
інфаркт міокарду, перебував на
стаціонарному лікуванні та йому
запропоновано медикаментозне
лікування в амбулаторних умовах, під
наглядом кардіолога за місцем
проживання (т.2 а.с. 26).

З врахуванням викладеного, апеляційний
суд дійшов висновку, що апеляційні
скарги позивача і відповідачки
задоволенню не підлягають, а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін, як
таке, що відповідає встановленим
обставинам справи і вимогам діючого
законодавства.

Виходячи з наведеного, доводи
апеляційних скарг сторін не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи. Рішення суду є
законним і підстав для його зміни або
скасування в межах оскарження - немає.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 07 серпня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: