РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 123/9982/13-ц

Провадження № 2/123/3350/2013

30.10.2013 року
м. Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Жолуденко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у здійсненні права власності,

встановив:

ОСОБА_1 у вересні 2013 року звернувся до
суду з позовом, за яким просив усунути
перешкоди у здійсненні права
користування і розпорядження кімнатою
АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_2 звільнити
зазначену кімнату, та зобов'язати її
самовільно не займати приміщення, що на
праві власності належать позивачу.

Позов мотивований тим, що відповідач
самовільно вселилась в спірну кімнату,
чим створює позивачу перешкоди в
користуванні житлом.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги
позову підтримав, надав пояснення, що
по суті зводяться до викладеного в
позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_3 в
підтримку доводів свого довірителя
послався на відповідні спору вимоги
законодавства.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином, про
причину неявки не повідомила. Під час
попереднього розгляду справи ОСОБА_2
заявила, що користується кімнатою на
законних підставах, оскільки це житло
сторонами було отримано під час
перебування у шлюбі, а тому в позові
просила відмовити.

Оскільки, у справі достатньо даних про
права та взаємовідносини сторін, суд
вважає за можливе ухвалити заочне
рішення у справі. Позивач та
представник позивача проти такого
порядку розгляду справи не
заперечували.

Судом встановлено таке.

Відповідно до свідоцтва на житло, яке
видано 20.11.2012 р. квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 38,2 кв.м.,
приватизована згідно з Законом України
"Про приватизацію державного житлового
фонду" та на праві приватної власності
належить ОСОБА_1

Зазначена квартира, як це вбачається з
технічного паспорту, складається із
житлової кімнати №4, площею 12,4 кв.м.,
житлової кімнати №5, площею 9,9 кв.м. та
обладнана балконом №9, площею 2,0 кв.м.

Разом з тим, наймачем квартири АДРЕСА_2
є дочка позивача ОСОБА_4, до складу її
квартири входить житлова кімната №7,
площею 19,5 кв.м., та балкон №10.

У загальному користуванні квартир
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 знаходяться
приміщення: №1 - коридор, площею 13,4 кв.м.,
№2 - туалет, площею 1,3 кв.м., №3 - ванна,
площею 2,6 кв. м., №6 - кухня, площею 8,2
кв.м., №8 - коридор, площею 0,6 кв.м.

Згідно з довідки адресно-довідкового
підрозділу ГУ ДМС, УДМС України,
відповідач ОСОБА_2 з 22.08.2012 року
зареєстрована за адресою АДРЕСА_2,
тобто за місцем проживання дочки.

Квартира АДРЕСА_2 за повідомленням
начальника КРП «СМБРТІ» не
приватизована.

За поясненнями позивача ОСОБА_1,
відповідач не маючи правових підстав
самовільно зламала замок і зайняла
приміщення кімнати АДРЕСА_1.

Зазначені обставини підтверджуються
також актом обстеження квартири
АДРЕСА_1, що був складений
представниками ЖЕУ-8 КП «ЖЕО
Київського району».

Будь-яких доказів про правомірність
вселення відповідача у спірну кімнату
суду не надано.

Наведене дає суду підстави вважати, що
відповідач чинить перешкоди позивачу в
користуванні житлом.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до
Закону України від 17 липня 1997 року №
475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції",
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Згідно з статтею 317 ЦК України,
власникові належать, права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Статею 387 ЦК України встановлено,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Підсумовуючи викладене, суд знаходить
позов таким, що підлягає задоволенню
повністю.

За такого рішення, витрати понесені
позивачем на розгляд справи відповідно
до ст. 88 ЦПК України, мають бути
компенсовані їй відповідачем.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 224-226
ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 звільнити квартиру
АДРЕСА_1 та зобов'язати її не чинити
перешкоди ОСОБА_1 в користуванні цією
квартирою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1114
грн. 70 коп. на відшкодування судового
збору.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду АР Крим
через Київський районний суд м.
Сімферополя АР Крим шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий
М.Ф. Сенько