Справа № 2-5396/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне)

17 грудня 2013 року Солом»янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченка М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В
И В :

Позивач у вересні 2013 року звернулась до
суду з вказаним позовом в якому просить
усунути їй перешкоди у користуванні
житловим приміщенням у квартирі
АДРЕСА_1 та визнати відповідача таким ,
що втратив право користування житловим
приміщенням за вказаною адресою.

В обґрунтування позову послалась на те,
що вона відповідно до договору
дарування від 13.09.1994 року, є власником
квартири АДРЕСА_1. 26 лютого 2011 року вона
одружилась з ОСОБА_2 - відповідачем по
справі, який 21 червня 2011 року
зареєструвався у вищевказаній
квартирі та проживав разом з нею.

Позивач вказує, що з березня 2013 року
відповідачем не проживає однією сім'єю,
він виїхав до своїх родичів в АР Крим в
м. Сімферополь, де був зареєстрований
раніше ; з собою забрав всі речі; на
даний місце його проживання їй не
відоме, зв`язку з ним вона зв"язків не
підтримує, відповідач участі в
утриманні житлового приміщення не
приймає.

Оскільки реєстрація відповідача за
вказаною адресою перешкоджає позивачу
як власнику даної квартири в повній
мірі здійснювати свої права власності
відносно належного їй майна, тому
звертається до суду за захистом своїх
прав та інтересів.

В судове засідання позивач не
з`явилась, подавши через канцелярію
суду заявою в якій позовні вимоги
підтримала, та просила їх задоволення.

Відповідач в судове засідання не
з`явився, хоча належним чином
повідомлявся про дату та час слухання
справи.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Враховуючи, що відповідач повідомлявся
судом належним чином про місце, день та
час судового засідання, судом ухвалено
про проведення заочного розгляду
справи на підставі наявних у справі
доказів, про що як вбачається з поданої
позивачем заяви, вона не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.ст. 405 ЦК України
член сім'ї власника втрачає право на
користування житлом у разі відсутності
члена сім'ї без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1,що підтверджується договором
дарування квартири від 13.09.1994 року ,
посвідченого державним нотаріусом
П`ятої Київської державної
нотаріальної контори , зареєстрованим
у реєстрі № 2с- 402.

Згідно з довідкою форми №3 на даний час
в квартирі зареєстровані позивачка
ОСОБА_1, та з 21.06.2011 року відповідач
ОСОБА_2.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до заочного рішення
Солом`янського районного суду м. Києва
від 10.06.2013 року шлюб між позивачкою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до листа Солом`янського
РУГУ МВС України в м. Києві від 04.09.2013
року вбачається, що відповідно до
проведеної перевірки встановлено, що
за адресою: АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2
зі слів сусідів не проживає близько
року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідач, будучи зареєстрованим в
належній позивачці на праві власності
частині будинку, порушує права та
законні інтереси власника на свій
розсуд володіти, користуватись і
розпоряджатись належним майном, в
спірному жилому приміщенні не
проживає, не маючи перешкод в
користуванні ним, своїх речей там не
зберігає, жилою площею не цікавиться,
витрат по її утриманню не несе, дій, які
б свідчили про намір та бажання
зберегти за собою право користування
жилим приміщенням, не вчиняв.

Суд враховує, що на час подання позову
сплив встановлений законом понад один
рік, а тому з огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що відповідач
втратив право користування спірним
жилим приміщенням, добровільно
залишивши спірне жиле приміщення і на
час розгляду справи не проживаючи в
ньому більше одного року, що відповідно
до вимог ст.ст.391, 405 ЦК України дає суду
підстави визнати його таким, що втратив
право користування спірним жилим
приміщенням .

Керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст.
10-11, 57-60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задовольнити .

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні власністю-квартирою
АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, який його
постановив, за письмовою заявою
відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Соломянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: