Справа № 2/489/1731/13
РІШЕННЯ

Іменем України

21 серпня 2013 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача ПАТ
"Банк "Фінанси та кредит" Наріжної К. С.,
приватного нотаріуса ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та кредит",
приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню,

встановив:

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит», приватного нотаріуса
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого
напису приватного нотаріуса від 28.02.2011,
зареєстрованого у реєстрі за № 454 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначила, що 20.03.2007 між нею та
ТОВ Банк «Фінанси та Кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит», був укладений
договір іпотеки на забезпечення
повернення кредитних коштів, виданих
ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» за
кредитним договором від 20.03.2007 № 24-03/07
про відновлювальну кредитну лінію,
укладеного між ПП ОСОБА_4 та
відповідачем.

28.02.2011 приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий
напис № 454 про стягнення з неї, як
іпотекодавця заборгованості за
зазначеним кредитним договором, шляхом
звернення на іпотечне майно квартиру
АДРЕСА_1. Загальний розмір
заборгованості складає 821 131,00 грн. і
витрати за вчинення виконавчого напису
в сумі 4 106,00 грн.

Вважає, що оскаржуваний напис вчинений
нотаріусом з порушенням норм діючого
законодавства України, в зв'язку з чим
змушена звернутися до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов в повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві, наполягав
на задоволенні позову.

Представник відповідача ПАТ ««Банк
«Фінанси та кредит» Наріжна К. С. проти
задоволення позову заперечувала.

Відповідач приватний нотаріус ОСОБА_3
проти задоволення позову заперечувала,
вказала, що напис вчинено відповідно до
закону.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

20.03.2007 між ОСОБА_2 та ТОВ Банк «Фінанси
та Кредит», правонаступником якого є
ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», був
укладений договір іпотеки на
забезпечення повернення кредитних
коштів, виданих ТОВ Банк «Фінанси та
Кредит» за кредитним договором від
20.03.2007 № 24-03/07 про відновлювальну
кредитну лінію, укладеного між ПП
ОСОБА_4 та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит».

28.02.2011 приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий
напис № 454 про стягнення з ОСОБА_2, як
іпотекодавця заборгованості за
зазначеним кредитним договором, шляхом
звернення на іпотечне майно квартиру
АДРЕСА_1. Загальний розмір
заборгованості складає 821 131,00 грн. і
витрати за вчинення виконавчого напису
в сумі 4 106,00 грн. У виконавчому написі
нотаріусом зазначено, що за рахунок
коштів, отриманих від реалізації
квартири, пропонує задовольнити вимоги
ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за період з
01 листопада 2008 року по 15 травня 2009 року
у розмірі частини заборгованості по
кредиту в межах вартості предмета
іпотеки в сумі 821 131,00 грн. та плати за
вчинення напису 4106,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про іпотеку» іпотекодржатель за
рахунок предмета іпотеки має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленої іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь - якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі коли, зобов'язання не буде
виконане у встановлений строк. Якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 87 Закону України «Про
нотаріат» визначена можливість
стягнення грошових коштів або
витребування майна за виконавчим
написом. Для стягнення грошових коштів
або витребування майна від боржника
нотаріуси вчиняють виконавчі написи
на документах, що встановлюють
заборгованість.

Заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
затвердженому Постановою Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про
нотаріат» у виконавчому написі повинні
зазначатися: дата (рік, місяць, число)
його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові нотаріуса, який вчинив
виконавчий напис; найменування та
адреса стягувача; найменування, адреса,
дата і місце народження боржника, місце
роботи (для громадян), номери рахунків в
установах банків (для юридичних осіб);
строк, за який провадиться стягнення;
суми, що підлягають стягненню, або
предмети, які підлягають витребуванню,
в тому числі пеня, проценти, якщо такі
належать до стягнення; розмір плати,
сума державного мита, сплачуваного
стягувачем, або мита, яке підлягає
стягненню з боржника; номер, за яким
виконавчий напис зареєстровано; дата
набрання юридичної сили; строк
пред'явлення виконавчого напису до
виконання.

Позивач в позовній заяві зазначає, що
оскаржуваний виконавчий напис
вказаним нормам не відповідає.
Нотаріусом вказано, що за рахунок
коштів, отриманих від реалізації
квартири, пропонується задовольнити
вимоги Банку за період з 01.11.2008 по 15.05.2009
у розмірі частини заборгованості по
кредиту в межах вартості предмету
іпотеки в сумі 821 131,00 грн. Також
неправильно зазначено строк
пред"явлення до виконання, не зазначено
суми боргу, в т. ч. пені, процентів,
строку за який провадиться стягнення
та дати набрання юридичної сили.

Дослідивши виконавчий напис, судом
встановлено, що посилання позивача на
відсутність у виконавчому написі
строку за який провадиться стягнення
та дати набрання юридичної сили не
відповідають дійсності, а саме у
передостаньому абзаці напису вказано
строк за який провадиться стягнення
(01.11.2008 по 15.05.2009) та в останьому абзаці
вказано, що напис набирає чинності з
дня його вчинення.

Також суд вважає, що нотаріус
правомірно допустив звернення
стягнення в рахунок погашення частини
заборгованості, оскільки така
можливість передбачена ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про іпотеку".

Разом із цим, суд дійшов висновку про
те, що не зазначення суми, в рахунок
погашення якої звертається стягнення
на майно, в т. ч. розмір процентів, а
також зазначення про задоволення вимог
в межах вартості предмета іпотеки в
сумі 821 131,00 грн. не відповідає вимогам
ст. 89 Закону України "Про нотаріат" та
ст. 11 Закону України "Про іпотеку".

Виконавчий напис підлягає примусовому
виконанню, а тому його зміст повинен
бути чітким, зрозумілим і відповідати
встановленим для нього вимогам.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється з метою виконання всього
або частини простроченого
зобов"язання, а тому виконавчий напис
повинен обов"язково містити розмір
основного зобов"язання або його
частини. Без вказівки розміру
основного зобов"язання або частини не
можливо встановити безспірність вимог.
Саме тому законодавець встановив
вимогу про зазначення суми, що підлягає
стягненню, в т. ч. пеня, проценти.
Звернення стягнення на майно це спосіб
стягнення конкретної суми основного
зобов"язання або його частини.

Зазначення у виконавчому написі про
задоволення вимог в межах вартості
предмета іпотеки в сумі 821 131,00 грн. не
відповідає вимогам закону, оскільки на
момент звернення стягнення вартість
предмета іпотеки може відрізнятись від
вказаної суми, а тому відповідно
написом можуть будуть порушені права
або банку або боржника в залежності від
того чи виявиться вартість більшою чи
меншою від зазначеної суми.

Ст. 90 Закону України «Про нотаріат»
встановлено, що стягнення за
виконавчим написом провадиться в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України
«Про виконавче провадження»
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні".

За таких обставин, суд вважає, що вимоги
позивача обгрунтовані і підлягають
задоволенню, а виконавчий напис № 454
вчинений 28.02.2011 приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 визнанню таким, що не
підлягає виконанню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 10, 60, 88, 212-214 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та кредит", приватного нотаріуса
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис від 28 лютого 2011 року
вчинений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрований у
реєстрі за № 454 про звернення стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_2 в рахунок
задоволення вимог ПАТ «Банк Фінанси та
кредит» за кредитним договором № 24-03/07
від 20.03.2007.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв