АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.

секретаря: Лисак О.А.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, інтереси якого за дорученням
представляє ОСОБА_3, до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгострах», товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Кредо» про визнання
частково недійсним кредитного
договору, визнання дій протиправними,
визнання договорів страхування
наземного транспортного засобу та
договорів особистого страхування
недійсними, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, який діє за довіреністю та в
інтересах ОСОБА_2, на рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 30 вересня 2013
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Страхова
компанія «Інгосстрах», ТзДВ «Страхова
компанія «Кредо» про визнання частково
недійсним кредитного договору,
визнання дій протиправними, визнання
договорів страхування наземного
транспортного засобу та договорів
особистого страхування недійсними.

Вказував на те, що 07 серпня 2007 року між
ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено
договір споживчого кредиту №CVCWAK38170713,
згідно умов якого банк зобов'язався
надати йому кредитні кошти, шляхом
надання готівки через касу на строк з 07
серпня 2007 року по 06 серпня 2014 року
включно, у вигляді не поновлюваної
кредитної лінії у розмірі 28 800,00 доларів
США на наступні

________________________________________________________________________
________________________________________________________

№22ц-1584/13 Головуючий у 1 інстанції:
Кибич І.А.

Категорія: 27
Доповідач: Литвинюк І.М.

цілі: 1 892,61 доларів США - купівля
автомобіля; 145,59 доларів США - оплата
страхових платежів особистого
страхування; 34,00 грн. - оплата
реєстрації застави; 288,00 - оплата так
званого фінансового інструменту; 14 112,00
доларів США - оплата страхових
платежів. Однак у позивача немає
жодного документу (меморіального
ордеру, заяви про видачу готівки,
платіжного доручення), які б вказували
про перехід права власності на 28 800,00
доларів США від ЗАТ КБ «ПриватБанк» до
нього. Звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк»
про надання інформації щодо отримання
кредиту та розшифровки заборгованості,
однак відповідь не отримав.

Зазначав, що для купівлі автомобіля
йому потрібен був кредит в сумі 145 440,00
грн., що по курсу НБУ 5,05 грн. складало 28
800,00 доларів США, однак ПАТ КБ
«ПриватБанк», не пояснюючи причин і
підстав додав в п.7.1 умову, що кредит
видається ще у розмірі 2 038,20 доларів США
на сплату страхових платежів, однак він
сам сплачував страхові платежі, а тому
потреби брати вказану суму не було. ПАТ
КБ «ПриватБанк» з перших днів видачі
кредиту нараховував йому відсотки не
на суму 28 800,00 доларів США, а на суму 30
838,20 доларів США, а коли виникли
проблеми в правовідносинах з ПАТ КБ
«ПриватБанк», то працівники банку
телефонували йому з вимогою повернути
саме 18 964,49 доларів США, але 5 757,76 доларів
США він не отримував. При оформленні
кредитного договору йому не надано
примірники договору особистого
страхування та договору страхування
заставного майна, а тому йому не
зрозуміло, на яких підставах
використано 5 625,00 доларів США на сплату
страхових платежів.

ПАТ КБ «ПриватБанк» стверджує, що дані
кошти використані на оплату страхових
платежів ЗАТ СК «Інгосстрах», з яким
укладено правочини особистого
страхування та страхування майна.
Однак він не давав заявку на
конвертацію валюти та не підписував
платіжного доручення на перерахування
коштів на особисте страхування та
страхування предмету застави.

Також зазначав, що надані
відповідачами договори страхування
наземного транспорту № CVCWAK00051732 від 07
серпня 2007 року та особистого
страхування № CVCWLK00051732 від 07 серпня 2007
року, нібито підписані між ним та
Товариством з додатковою
відповідальністю «Страховою компанією
«Кредо», а також договори страхування
наземного транспорту №CVCWAK00082647 від 07
серпня 2008 року та особистого
страхування №CVCWLK00082647 від 07 серпня 2008
року нібито підписані між ним та
Закритим акціонерним товариством
«Страховою компанією «Інгосстрах». ПАТ
КБ «ПриватБанк», укладаючи договори та
вносячи в подальшому до них зміни, не
дотримався вимог ЗУ «Про захист прав
споживачів», ЦК України, зокрема
повідомлення про збільшення
відсоткової ставки надіслано
несвоєчасно, підстави для цього
необґрунтовані, кошти за кредитом від 17
квітня 2008 року ним не отримувались, а
проти його волі направлені на оплату
страхових платежів, банк використав
нечесну підприємницьку діяльність.

З його кредитного рахунку, без його
згоди, ПАТ КБ «ПриватБанк» використав
на страхові платежі 14 112,00 та 145,59
доларів США, однак жодного документу на
підтвердження конвертації цих коштів в
гривню немає. Згідно меморіальних
ордерів без його відома і згоди ПАТ КБ
«ПриватБанк» перерахував на користь
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах» - 29 009,43
грн., а на користь товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Кредо» - 10180,80 грн.

Посилався на те, що вищевказані
договори страхування є недійсними,
оскільки на них є лише ксерокопії
печаток СК «Кредо» та СК «Інгосстрах»,
а також нерозбірливі копії підписів.
Ніякої письмової згоди сторін з ним та
СК «Кредо», СК «Інгосстрах», або ПАТ КБ
«ПриватБанк» на використання
факсимільного відтворення підпису та
печатки на договорах страхування
немає. При укладанні вказаних
договорів товариство з додатковою
відповідальністю «СК «Кредо» та
закрите акціонерне товариство «СК
«Інгосстрах» не підтвердили
повноваження представників, що їх
підписали. Договір укладався нібито в
м. Чернівці, однак голови правління
відповідачів знаходяться в м.
Запоріжжя та м. Дніпропетровськ, а отже
правочини укладала не встановлена
особа, що не мала довіреності та
законних повноважень.

Також вважав, що в силу ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про
захист прав споживачів»
несправедливими умови кредитного
договору про видачу йому разом з
кредитом 1 892,61 доларів США, 145,59 доларів
США та 14 112,00 доларів США на страхування,
а тому кредитний договір відповідно до
ч.5, 6 ст.18 ЗУ «Про захист прав
споживачів» повинен бути визнаний
судом недійсним.

Просив визнати недійсним кредитний
договір №CVCWAK38170713 від 07 серпня 2007 року в
частині надання кредиту в доларах США
на оплату страхових платежів в сумі
1892,61 доларів США, 145,59 доларів США та
14112,00 доларів США, визнати дії
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
протиправними щодо отримання
винагороди по агентським угодам з
приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Інгосстрах»,
товариством з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Кредо» із сплачених страхових
платежів приватному акціонерному
товариству «Страхова компанія
«Інгосстрах» в сумі 29 009,43 грн. та
товариству з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Кредо» в сумі 10 180,80 грн., визнати
недійсним договір страхування
наземного транспорту № CVCWAK00051731 від 07
серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та
товариством з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Кредо»; визнати недійсним договір
особистого страхування №CVCWLK00051732 від 07
серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та
товариством з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Кредо»; визнати недійсним договір
страхування наземного транспорту №
CVCWAK00082647 від 07 серпня 2008 року, укладений
між ОСОБА_2 та приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Інгосстрах»; визнати недійсним
договір особистого страхування
№CVCWLK00082648 від 07 серпня 2008 року,
укладений між ОСОБА_2 та приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Інгосстрах», судові витрати
покласти на відповідачів.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 30 вересня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

На рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 30 вересня 2013
року представник апелянта подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для його скасування і
винесення нового рішення про
задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на ті
ж обставини, що були викладені в
позовній заяві.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення представника
позивача, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведено тих
обставин, на які він посилається, як на
підстави для визнання дій
протиправними, визнання кредитного
договору та договорів страхування
недійсними.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов»язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Матеріалами справи та судом першої
інстанції встановлено, що 07 серпня 2007
року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
позивачем ОСОБА_2 укладено кредитний
договір №CVСWAК38170713, згідно п.7.1. якого
банк зобов'язався надати останньому
кредитні кошти шляхом: надання готівки
через касу на строк з 07 серпня 2007 року
по 06 серпня 2014 року включно, у вигляді
неповновлюваної кредитної лінії у
розмірі 28 800,00 доларів США на наступні
цілі: купівля автомобіля, 1 892,61 долари
США на оплату страхового платежу за
договором авто страхування, 145,59
доларів США на оплату страхового
платежу за договором особистого
страхування, а також у розмірі 34,00 грн.
для сплати за реєстрацію предмету
застави в Державному реєстрі обтяжень
рухомого майна шляхом перерахування
відповідно до п.1.2. та у розмірі 14 112,00
доларів США на сплату страхових
платежів у випадках та згідно порядку,
передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору, зі
сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 0,84% на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитним договором і винагорода за
надання фінансового інструменту у
розмірі 288,00 доларів США у момент
надання кредиту, винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 0,14%
від суми виданого кредиту щомісяця в
період сплати, відсотки за дострокове
погашення кредиту згідно з п. 3.11
договору та винагороди за проведення
додаткового моніторингу згідно з п.6.2
договору, що підтверджується його
копією.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором №CVСWAК38170713 від 07
серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_4 цього ж дня було укладено
договір застави рухомого майна
№CVСWAК38170713, згідно умов якого останній
надав в заставу автомобіль - «Volkswagen
Passat», 2007 року випуску, тип
транспортного засобу - легковий седан,
номер кузова - НОМЕР_2, об'єм двигуна - 2000,
державний НОМЕР_3, що підтверджується
його копією.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2
самостійно та без жодного впливу
будь-яких сторонніх осіб чи обставин 03
серпня 2007 року звернувся до банку з
письмовою анкетою-заявою, в якій просив
надати кредит та зазначив його суму,
строк, валюту та мету отримання
кредитних коштів.

Під час укладення кредитного договору
№CVСWAК38170713 ОСОБА_2 було ознайомлено в
повному обсязі з умовами договору, а
саме про кредитні умови, зокрема мету,
для якої споживчий кредит може бути
витрачений, форми його забезпечення,
наявні форми кредитування, тип
відсоткової ставки, суму, на яку кредит
виданий, варіанти повернення кредиту,
можливість дострокового повернення
кредитних коштів, форми та порядок
страхування, а також відповідальність
сторін за невиконання або порушення
умов договору, та він підтвердив згоду
на укладення договору своїм підписом,
що є повним дотриманням положень
Закону України «Про захист прав
споживачів».

ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої
зобов'язання, надав ОСОБА_2 кредит у
сумі 28 800,00 доларів США (еквівалент у
гривнях 145 440,00 грн.) на купівлю
автомобіля, зазначеного у договорі
застави.

Доводи апеляційної скарги про
несправедливість умов кредитного
договору, ненадання позивачу в
письмовій формі перед укладанням
кредитного договору інформації про
орієнтовну сукупну вартість кредиту та
вартість всіх супутніх послуг, чим
істотно порушено права позивача як
споживача фінансових послуг,
спростовуються доказами, які містяться
в матеріалах справи, яким суд першої
інстанції дав належну оцінку.

Крім того, позивач ОСОБА_2 після
отримання кредитних послуг регулярно
сплачував щомісячні платежі,
передбачені п. 7.1 кредитного договору,
отже, із зазначеними умовами
кредитного договору погодився, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

Оскільки сторони договору є вільними у
визначенні умов договору, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
умови кредитного договору від 07 серпня
2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«ПриватБанк», є справедливими, його
зміст не суперечить положенням чинного
законодавства, а тому правові підстави
для визнання його недійсним відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, 07
серпня 2007 року між ТзДВ СК «Кредо» та
ОСОБА_2 укладено договір страхування
наземного транспорту №CVCWAK00051731 на
виконання договору застави, укладеного
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 07
серпня 2007 року №CVCWAK38170713 з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором від 07 серпня 2007
року №CVCWAK38170713.

Згідно п. 3 вказаного договору
страховий агент - ПАТ КБ «ПриватБанк»,
який діє від імені та за дорученням
страховика на підставі договору
доручення на виконання страхових
агентських послуг № 1 від 01 листопада
2002 року, укладеного між страховиком і
страховим агентом в особі Осадчого О.В.,
що діє на підставі довіреності ВЕМ
№547967 від 18 грудня 2006 року.

Згідно п.3.1 Договору вигодонабувачем є
ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до п. 5.1 вказаного договору
об'єктом страхування за цим договором є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням транспортним засобом:
марки «Volkswagen Passat», 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, номер
кузова - НОМЕР_2, дійсна вартість - 181800,00
грн., страхова сума - 181800,00 грн., тариф -
5,2%, страхова премія - 9453,6 грн.

Відповідно до п.8 вказаного договору
страховий платіж (по всіх об'єктах) 9453,6
грн., у разі лонгації договору розмір
платежу щорічно зменшується на 4,4% від
попереднього страхового платежу.

У п. 9 договору зазначено, що він діє 12
місяців (один рік) з 07 серпня 2007 року по
06 серпня 2008 року (але не більше ніж
сплачуваний період). При бажанні
страхувальника застрахувати
транспортний засіб на строк, більший за
12 місяців, та у разі сплати страхового
платежу, зазначеного у п.8 цього
договору, договір вважається щорічно
продовженим на відповідний строк, за
який здійснена сплата страхового
платежу.

У п.10.5 договору вказано, що він набуває
чинності з моменту надходження на
поточний рахунок страховика повної
суми відповідної частки страхового
платежу, зазначеного у п.10.1 цього
договору за вказаними у п.10.2
реквізитами, але не раніш ніж ТЗ буде
зареєстрований у відповідних органах
Державної реєстрації ТЗ згідно
законодавства України.

З матеріалів справи видно, що вказаний
договір, а також договір особистого
страхування від 07 серпня 2007 року між
ТзДВ СК «Кредо» та ОСОБА_2 підписані
сторонами договорів, на них є печатка
ТДВ СК «Кредо». За період дії договорів
страхування з ТДВ СК «Кредо» ОСОБА_2
отримав страхове відшкодування в сумі 4
041,00 грн. на підставі страхового акту
від 15 травня 2008 року та заяви ОСОБА_2 про
виплату страхового відшкодування від 21
квітня 2008 року.

З огляду на викладене, оскільки позивач
ОСОБА_2 вчинив дії, які свідчать про
згоду з умовами договорів страхування
та визнання дійсності договору, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для визнання
договору страхування наземного
транспорту та особистого страхування
недійсними.

Також судом першої інстанції
встановлено, що між ПРАТ СК
«Інгосстрах» та ОСОБА_2 07 серпня 2008 року
укладено договори страхування на рік з
щорічною подальшою лонгацією на один
рік до повного погашення кредитної
заборгованості.

Як видно з преамбули договорів
страхування Страховиком є ПРАТ СК
«Інгосстрах» в особі Голови Правління,
який діє на підставі Статуту і печатка
на договорах ПРАТ СК «Інгосстрах».
Відповідно до п. 9.3.5 Статуту, який
міститься в матеріалах справи, Голова
правління у процесі виконання своїх
функцій має право без довіреності
виконувати дії від імені товариства, у
тому числі укладати угоди.

За період дії договорів страхування з
ПРАТ СК «Інгосстрах» ОСОБА_2 отримав
страхове відшкодування в сумі 9147,23 грн.
на підставі страхового акту від 18
березня 2011 року та заяви ОСОБА_2 про
виплату страхового відшкодування від 21
жовтня 2009 року та від 02 березня 2011 року.

Отже, позивач своїми діями визнав
дійсність договорів страхування з ПРАТ
СК «Інгосстрах». Передбачених законом
підстав для визнання зазначених
договорів недійсними не встановлено.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
недоведеності позивачем наявності в
діях відповідачів нечесної
підприємницької практики, а саме
будь-якої підприємницької діяльності,
що суперечить правилам, торговим та
іншим чесним звичаям та впливає або
може вплинути на економічну поведінку
споживача щодо продукції.

З огляду на викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
обставинам справи, правильно
застосував закон, що регулює спірні
відносини, дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову,
ухвалив правильне рішення з дотримання
норм процесуального права.

Таким чином, рішення ухвалено із
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а наведені в
апеляційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують і не дають підстав
для його скасування.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за
довіреністю та в інтересах ОСОБА_2,
відхилити.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 30 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: