Справа № 667/4085/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2013 року

Комсомольський районний суд м. Херсона
у складі:

головуючого - судді Черниш О.Л.

при секретарі Верескун Є.В.

за участю представника
відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення дії,
яка порушує право, виділ частки із
майна в натурі, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із
позовною заявою, у якій, уточнивши
позовні вимоги, просив зобов'язати
ОСОБА_3 припинити дії, які порушують
право власності ОСОБА_2. Стосовно
можливості вільного доступу та
користування ? частиною квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
виділити йому в натурі на праві
власності зі спільної часткової
власності кімнату №1 житловою площею 12
кв.м., кімнату №3 житловою площею 1,4 кв.м.
та прилеглий до них балкон № ІІ
підсобною площею 2,2кв.м., залишити у
спільному користуванні ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 коридор площею 10,7 кв.м., кухню
площею 10,2, ванну кімнату площею 2,6кв.м.
та туалет площею 1,3 кв.м.., у квартирі,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив такі обставини:

Квартира АДРЕСА_1 перебуває у
спільній частковій власності сторін,
частки яких є рівними.

Відповідно до технічного
паспорту на квартиру загальна площа
вказаної квартири складає 76,9кв.м., з
яких жила площа - 47,7 кв.м. та відповідно
підсобна площа 29,2, квартира має 4
житлові кімнати.

Між позивачем та відповідачем
виникли суперечливі погляди на
порядок та обсяги використання даного
майна. Внаслідок таких розбіжностей, у
зв'язку з тим, що відповідач попередньо
був повним, а не частковим власником до
визнання за позивачем у листопаді 2012
року права власності на ? частину
квартири, позивач не має можливості
користуватися своєю власністю.

Ключів від квартири позивачу не
було надано, а тому він реально
позбавлений можливості потрапити до
квартири та користуватися нею.

Маючи право власності на ? частини
квартири позивач не має можливості нею
користуватися, тому що між сторонами не
досягнуто домовленості щодо порядку
користування кімнатами у квартирі.

Домовленості щодо грошової
компенсації за частину відповідача або
про компенсацію зі сторони позивача за
його частку між сторонами не досягнуто.

Позивач вважає, що оптимальним
способом розв'язання спору вбачається
встановлення порядку користування
належною їм з відповідачем квартирою.

Як на правове обґрунтування своїх
вимог. Позивач послався на ст.368 ЦК
України, зазначивши, що кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частки спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги, просив суд їх
задовольнити. Для визначення можливих
варіантів виділу частки із квартири в
натурі позивач заявив клопотання про
призначення будівельно-технічної
експертизи. У подальші судові
засідання позивач не з»явився,
направив до суду заяву про розгляд
справи без його участі.

Відповідач та його представник
позов не визнали. Просили суду у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, висновок
експерта, суд встановив, що сторони є
співвласниками в рівних частках
квартири АДРЕСА_1.

Позивач є власником ? частини
вказаної квартири на підставі рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 14 листопада 2012 року, а відповідач на
підставі договору дарування,
посвідченого 10 вересня 2010 року
приватним нотаріусом Херсонського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованому в реєстрі №3297.

Позивач заявив вимогу про виділ
із квартири належної йому частки в
натурі.

Згідно висновку експерта Фесун Л.А. №92
від 14 листопада 2013 року виділ ? частки
із квартири АДРЕСА_1 є неможливим, а
тому позовна вимога про виділ частки із
квартири в натурі задоволенню не
підлягає.

Позивач нечітко сформулював позовні
вимоги, але із змісту позовної заяви та
тих питань, які позивач просив
поставити на розгляд експерта, слідує,
що позивач в разі неможливості виділу
частки із квартири в натурі, просить
встановити порядок користування
квартирою.

Згідно висновку експерта №92 від 14
листопада 2013 року встановлення порядку
користування квартирою є можливим, але
суд вважає, що вказана вимога
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Порядок здійснення співвласниками
права спільної часткової власності
визначено ст.358 ЦК України, відповідно
до якої право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю. У разі
неможливості виділу частки із майна в
натурі співвласник має право вимагати
від інших співвласників, які володіють
і користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається із вказаної статті
співвласники право спільної часткової
власності здійснюють за спільною
згодою.

Статтею 358 ЦК України співвласнику
надано право вимагати виділу частки із
майна в натурі, а в разі неможливості
виділу належної йому частки в натурі,
співвласник має право вимагати від
інших співвласників матеріальної
компенсації.

Таким чином, норма закону, яка визначає
режим здійснення права спільної
часткової власності, не передбачає
права співвласника вимагати
примусового встановлення порядку
користування спільною власністю.

Суд вважає, що примусовість у
здійсненні права власності квартирою м
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є недопустимим,
оскільки суперечить приписам ст.358 ЦК
України.

Крім того, суд враховує ту
обставину, що спірна квартира є не
тільки об'єктом права власності, але і
має цільове призначення - є житловим
приміщенням.

Як житлове приміщення квартира є
окремим житловим приміщенням, і
придбавалася ОСОБА_3 для власного
проживання.

Право спільної часткової
власності на квартиру між
співвласниками виникло не за спільною
згодою, а на підставі рішення суду,
виходячи з того, що квартира була
придбана на спільні кошти, але не для
спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Встановлення порядку
користування квартирою хоч і є
можливим згідно висновку експерта, але
це є технічна можливість.

Примусове встановлення порядку
користування квартирою є порушення
прав відповідача на проживання у
квартирі, на яке він розраховував,
набуваючи квартиру.

Спірна квартира не є і ніколи не
була місцем проживання позивача.
Позивач проживає за межами Херсона,
має інше житло, що підтверджується
вищезазначеним рішенням апеляційного
суду Херсонської області.

Доказів того, що позивач має намір
вселитися у спірну квартиру, чи
звертався із вимогами до відповідача
про вселення у спірну квартиру, суду
надано не було.

Встановлення порядку
користування квартирою між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 фактично означає зміну судом
правового статусу квартири, а саме:
переведення із окремої квартири у
квартиру спільного заселення, на що у
суду повноважень немає.

Вказані обставини вказують на
неможливість встановлення між
сторонами порядку користування
квартирою.

У позовній заяві на обґрунтування
вимоги про встановлення порядку
користування квартирою позивач
посилається на п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 із
змінами « Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності на житловий
будинок», яким визначено, якщо виділ
частки будинку в натурі неможливий, суд
вправі за заявленим про це позовом
встановити порядок користування
відособленими приміщеннями
(квартирами, кімнатами) такого будинку.
У цьому разі окремі підсобні
приміщення (кухня, коридор тощо) можуть
бути залишені у загальному
користуванні учасників спільної
часткової власності.

Суд вважає посилання на
зазначений пункт безпідставним,
оскільки у постанові Пленуму йдеться
про житловий будинок, а не про квартиру
у багатоквартирному будинку, і
аналогію між ними проводити не можна.

Крім того, в кожному конкретному
випадку питання має вирішуватися з
урахуванням того, на яких підставах
виникло право власності на квартиру,
якими відносинами, крім власності,
пов'язані між собою співвласники тощо.
Але в даному випадку встановлення
порядку користування квартирою між
сторонами є неможливим.

Оскільки виділ частки в натурі із
квартири неможливий, і суд прийшов до
висновку про неможливість
встановлення порядку користування
спільною квартирою, то підстав для
зобов'язання ОСОБА_3 припинити дії, що
перешкоджають ОСОБА_2 вільному доступу
до квартири, немає

Відповідно до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, а згідно ст.4,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законом.

Судом встановлено порушення прав
позивача, визначених ст.317 ЦК України ,
на володіння та користування своїм
майном, але у такий спосіб, як просить
позивач - встановленням порядку
користування квартирою, ці права не
можуть бути захищені.

Позивач для захисту порушених
прав, має використати спосіб,
визначений ст.358 ЦК України - отримання
матеріальної компенсації за належну
йому частку у праві власності на
квартиру.

Керуючись ст.ст.3,4,10,11,60,179,209,212 ЦПК
України, на підставі ст.ст.358,364 ЦК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позову до ОСОБА_3 про припинення дії,
яка порушує право, виділ частки майна в
натурі.

Рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення може бути оскаржено до
апеляційного суду Херсонської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Комсомольський районний суд м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

З повним текстом рішення сторони
можуть ознайомитися, починаючи з 26
листопада 2013 року.

Суддя
О.Л.
Черниш