Єдиний унікальний номер 205/8950/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(розглянуто в заочному порядку)

17 грудня 2013 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого
судді - Скрипник К.О.,

при секретарі -
Назаренко Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Приватного
акціонерного товариства Страхової
компанії «ВУСО» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 25 жовтня 2013 року
звернувся до суду з позовом, в якому
вказав, що 06 жовтня 2011 року відбулась
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля «Джилі», д/н НОМЕР_5,
під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля
«Мерседес», д/н НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2 та автомобіля «Мицубіши», д/н
НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_3
Постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 30.11.2011 року
встановлено, що відповідач є винним у
вказаній дорожньо-транспортній
пригоді. Між Приватним акціонерним
товариством СК «ВУСО» та ОСОБА_1 було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/3676002 від
30.03.2011 року, за яким страховик
зобов'язався відшкодувати шкоду
заподіяну страхувальником життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації забезпеченого
транспортного засобу. Відповідно до
звіту спеціаліста автотоварознавця №
06/10/11-с від 17.10.2011 р. ТОВ «Крок» вартість
матеріального збитку завданого
власнику пошкодженого автомобіля
«Мицубіши», д/н НОМЕР_6 ОСОБА_3 складає
61510,82 грн. Позивачем сплачено на користь
ОСОБА_3 страхове відшкодування в
розмірі ліміту відповідальності
страховика в сумі 49 000 грн. Згідно
постанови Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 06.09.2011 року,
ОСОБА_1 був позбавлений права керування
транспортним засобом строком на один
рік. У зв'язку з тим, що страхувальник
був позбавлений права керування
транспортним засобом строком на один
рік, після виплати страхового
відшкодування на користь ОСОБА_3 у
позивача виникло право вимоги до
ОСОБА_1, як до страхувальника та
власника джерела підвищеної небезпеки
про відшкодування завданої шкоди в
межах виплаченого страхового
відшкодування. Позивач просив стягнути
з відповідача суму завданої
матеріальної шкоди у порядку регресу у
розмірі 49000 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надійшла
письмова заява з проханням слухати
справу у його відсутність, підтримав
позовні вимоги та просив задовольнити,
проти заочного розгляду справи не
заперечував.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
письмових заяв від нього не надходило.
З письмової згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням статті 224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали
адміністративної справи № 3-2508/11 про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130
КУПАП, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню по наступних підставах.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2011 року
близько 18-30 год. ОСОБА_1, керуючи
автомобілем «Джилі», д/н НОМЕР_5,
рухаючись в районі електроопори № 288,
не вибрав безпечну дистанцію,
внаслідок чого скоїв наїзд на
автомобіль «Міцубіши», д/н НОМЕР_6, який
внаслідок зіткнення продовжив
неконтрольований рух та допустив
зіткнення з автомобілем «Мерседес», д/н
НОМЕР_2.

В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Так, постановою Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 30
листопада 2011 року, ОСОБА_1 визнаний
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.11).

Встановлено, що 30.03.2011 року між
Приватним акціонерним товариством СК
«ВУСО» та ОСОБА_1 було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/3676002, за яким страховик
зобов'язався відшкодувати шкоду
заподіяну страхувальником життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації забезпеченого
транспортного засобу «Джилі», д/н
НОМЕР_5 (а.с.9).

07 жовтня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
страхової компанії «ВУСО» із заявою
про виплату страхового відшкодування у
зв'язку з пошкодженням автомобіля
марки «Міцубіши», д/н НОМЕР_6, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 06.10.2011 року (а.с.25).

Відповідно до звіту № 06/10/11-С від
17.10.2011р. автотоварознавчого
дослідження ТОВ «Крок» вартість
матеріального збитку завданого
власнику пошкодженого автомобіля
«Мицубіши», д/н НОМЕР_6 складає 61510,82 грн.
(а.с.13-24).

Встановлено, що на підставі
страхового акту № 1265-24 від 11.04.2012 р.,
який є підставою для виплати
страхового відшкодування, ПрАТ СК
«ВУСО» сплатило ОСОБА_3 страхове
відшкодування в розмірі ліміту
відповідальності страховика в сумі 49 000
грн. (а.с.6), що підтверджується
платіжними дорученнями № 4470 від 11.04.2012
р., № 4531 від 12.04.2012 р., № 4622 від 13.04.2012 р., №
4683 від 17.04.2012 р., № 4768 від 18.04.2012 р.(а.с.27-28).

В силу ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

В силу ст.1188 ЦК України, шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України,
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Відповідно до п. б ч. 38.1.1. Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він керував
транспортним засобом без права на
керування транспортним засобом
відповідної категорії.

Так, дослідивши матеріали
адміністративної справи № 3-2508/11 про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130
КУПАП, вбачається, що Постановою
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 06 вересня 2011 року,
ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на
нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортними засобами на
строк один рік (а.с.12).

Проте, як вбачається з матеріалів
справи вказана постанова, після
апеляційного розгляду набрала
законної сили лише 10 жовтня 2011 року.
Тобто, на момент скоєння ДТП, яка мала
місце 06 жовтня 2011 року ОСОБА_1, не був
позбавлений права керувати
транспортним засобом, оскільки
постанова, на яку посилається позивач
набрала законної сили вже після
скоєння ДТП.

Отже, на підставі
вищевикладеного, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
незаконними, необґрунтованими, та
такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК
України, враховує, що позовні вимоги
оплачені позивачем, судом залишено без
задоволення, позивач не звільнений від
їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не
підлягають.

На підставі викладеного і
керуючись ст.ст. 993, 1187, 1188, ч.1 ст.1191 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства Страхової
компанії «ВУСО» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги. Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
К.О. Скрипник