Справа № 495/5155/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 грудня 2013 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі головуючого -
одноособово судді Шевчук Ю.В.

при секретарі - Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті
Білгород-Дністровський справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області про усунення
перешкод у користуванні шляхом
знесення, стягнення моральної та
матеріальної шкоди,

В с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом
до відповідачів про знесення
самочинного будівництва, вказуючи, що
відповідачами без відповідних
документів здійснено самочинне
будівництво за адресою : АДРЕСА_1, яке
порушує її права та просила суд
задовольнити позов, усунути перешкоди
у користуванні шляхом знесення
самовільно збудованих споруд, стягнути
з відповідача понесені нею матеріальні
витрати у розмірі 5 000,00 гривень та
моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень.

Відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явились, про час та місце
судового засідання були сповіщені
належним чином, що підтверджується
розписками про отримання судових
повісток, причини своєї неявки суду не
повідомили, заяви про розгляд справи за
їх відсутності до суду не надавали.

Представник відповідача -
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області - у судовому
засіданні позовні вимоги позивача в
частині усунення перешкод у
користуванні шляхом знесення
підтримала, не заперечувала проти
задоволення позову в цій частині,
позовні вимоги в частині стягнення
матеріальної та моральної шкоди
просила вирішити на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
позивачку, представника відповідача -
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області, суд приходить до
наступного.

Згідно Свідоцтва про право власності
на житло № 662 від 28.02.1997 року, ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є власниками у
рівних частках 13/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_2.

Згідно Свідоцтва про право власності
на житло відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2
є власниками у рівних частках 18/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1

Згідно відповіді виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області № Б-2662/3275 від 24.11.2011
року (а.с. 23), при виїзді на місце
представником управління
містобудування та архітектури
підтвердились факти, викладені у заяві
ОСОБА_1, а саме : ОСОБА_2, який мешкає за
адресою : АДРЕСА_1, дійсно без
дозвільних документів виконує
будівництво прибудови з санвузлом
впритул до стіни дома ОСОБА_1 Фахівцем
управління містобудування та
архітектури призупинені ці будівельні
роботи та рекомендовано ОСОБА_1
звернутись до суду.

Згідно відповіді Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області №01/11-2419 від 07.12.2011
року, (а.с. 33), заява ОСОБА_1 щодо
будівництва прибудови ОСОБА_2 по
АДРЕСА_1, розглянута з виїздом на місце.
ОСОБА_2 уникає спілкування з
інспектором, тому йому власно поштою
припис про припинення будівництва
житлової прибудови.

Згідно відповіді виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області №299/199 від 19.12.2011 року
(а.с. 34), при виїзді на місце фахівцем
управління містобудування та
архітектури виявлено, що ОСОБА_2, який
мешкає за адресою : АДРЕСА_1, виконав
будівництво прибудови з санвузлом
(розміром у плані 6,00х4,00м) впритул до
стіни квартири ОСОБА_1, на відстані
приблизно 1,00 м від вікна квартири
ОСОБА_1 Це будівництво виконано без
дозвільних документів та без
погодження ОСОБА_1; будівництво
виконано без додаткової стіни вздовж
капітальної стіни квартири ОСОБА_1

Згідно відповіді Відділу Держкомзему у
м. Білгород-Дністровський Одеської
області № 28-28-25/107 від 09.02.2012 року (а.с. 55),
згідно наявних у Відділі книг
реєстрації державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
за громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3 земельна
ділянка за адресою : АДРЕСА_1 не
зареєстрована.

Згідно відповіді виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області № Б-436/577 від 12.03.2012
року (а.с.90), виконавчий комітет
повідомляє, що заява ОСОБА_1 щодо
заборони оформлення земельної ділянки
та узаконення самочинного будівництва
гр.. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, прийнята до
уваги; 02.03.2012 року ОСОБА_2 звертався до
управління містобудування та
архітектури з питанням погодження
самочинних будівель, але йому було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
письмового погодження всіх сусідів.

Згідно протоколу № 9180-9184 від 07.11.2012 року
Білгород-Дністровської СЕС, була
досліджена житлова кімната за адресою :
АДРЕСА_2. Висновок дослідження : згідно
результатів лабораторних досліджень
рівень природного освітлення не
відповідає ДБН В.2.5.-28.2006.

Документів, які б свідчили про згоду
власника земельної ділянки -
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області надати відповідачам
земельну ділянку під уже збудоване
самочинне нерухоме майно,
відповідачами суду не надано.
Приймаючи до уваги цей факт, а також
факт того, що позивач ОСОБА_1 заперечує
проти визнання права власності за
відповідачами на самочинно збудоване
ними майно, суд приходить до висновку
про неможливість в перспективі
узаконення самовільного будівництва
та набуття права власності
відповідачами на нього.

Згідно ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України, право
власності на земельну ділянку
посвідчується Державним актом.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про
основи містобудування» (яка діяла на
момент виявлення факту самочинного
будівництва), забудова земельних
ділянок, що надаються для
містобудівних потреб, здійснюється
після виникнення права власності чи
права користування земельною ділянкою
у порядку, передбаченому законом та
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт.

Згідно ст. 35 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», після набуття права
власності на земельну ділянку замовник
може виконувати підготовчі роботи,
визначені державними будівельними
нормами, стандартами і правилами, крім
винесення інженерних мереж та
видалення зелених насаджень, з
повідомленням відповідної інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЗК України, у
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
може вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 151, 152 ЖК України громадяни,
які мають у приватній власності жилий
будинок, зобов'язані забезпечувати
його схоронність, провадити за свій
рахунок поточний та капітальний
ремонт. Переобладнання і
перепланування жилого будинку, що
належить громадянинові на праві
приватної власності, провадиться з
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради.

Згідно ст. 376 ЦК України, житловий
будинок, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм та правил.
Особа, яка здійснила самочинне
будівництво нерухомого майна не
набуває права власності на нього. У
разі істотного порушення будівельних
норм і правил суд за позовом
відповідного органу державної влади
або органу місцевого самоврядування
може постановити рішення, яким
зобов'язати особу, яка здійснила
(здійснює) будівництво, провести
відповідну перебудову.

Як пояснювала у судовому засіданні
позивачка, правовим обґрунтуванням її
звернення до суду є стаття 376 ЦК
України. Таким чином, оскільки правовою
підставою для звернення позивачки до
суду нею обрана саме вищевказана
стаття 376 ЦК України, то доказуванню
позивачкою підлягає саме факт
суперечності самочинного будівництва
правам та інтересам інших осіб, та
наявність істотного порушення
будівельних норм та правил.

Наявні у матеріалах справи письмові
докази підтверджують вищевказані
обставини, тобто підтверджують факт
порушення самочинним будівництвом
прав та інтересів позивачки, а також
факт того, що самочинне будівництво
здійснено з численними порушеннями
будівельних норм та правил.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищевикладене, а також правову позицію
представника відповідача щодо згоди з
позовом в частині усунення перешкод у
користуванні шляхом знесення, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в частині усунення
перешкод шляхом знесення самочинного
будівництва є обґрунтованими та
підлягають задоволенню, оскільки
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не є власниками
земельної ділянки, на якій вони
здійснили самочинне будівництво,
дозволу на виконання будівельних
робіт у встановленому порядку вони не
отримували, і самовільним будівництвом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 порушуються права інших
осіб - а саме ОСОБА_1

Стосовно позовних вимог позивачки в
частині стягнення з відповідачів
матеріальної шкоди у розмірі 5 000,00
гривень та моральної шкоди у розмірі 10
000,00 гривень, судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно ч. 1 статті 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями або бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи , а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з відповіді виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області №299/199 від 19.12.2011 року
(а.с. 34), при виїзді на місце фахівцем
управління містобудування та
архітектури виявлено, що ОСОБА_2, який
мешкає за адресою : АДРЕСА_1, виконав
будівництво прибудови з санвузлом
(розміром у плані 6,00х4,00м) впритул до
стіни квартири ОСОБА_1, на відстані
приблизно 1,00 м від вікна квартири
ОСОБА_1 Як пояснила позивачка у
судовому засіданні, в результаті
самочинного будівництва у кімнаті, яка
примикає до самочинної прибудови,
з'явились тріщини та сирість через
нестачу світла; самочинним
будівництвом відповідачів пошкоджена
капітальна стіна у квартирі позивачки,
що підтверджується фотокартками,
наданими позивачкою (а.с. 88, 170).

Згідно накладної від 18.12.2012 року,
вартість будівельних матеріалів,
придбаних позивачкою для відновлення
капітальної стіни своєї квартири
складає 503,00 гривні (а.с. 169).

Згідно договору між позивачем ОСОБА_1
та ОСОБА_7 (а.с. 187), вартість робіт з
відновлювання стіни квартири
позивачки та відмостки складає 400,00
гривень.

Таким чином, суд вважає позивні вимоги
позивачки в частині стягнення з
відповідачів матеріальної шкоди
частково доведеними, та такими що
підлягають частковому задоволенню,
стягнув з відповідачів на користь
позивача суму у розмірі 903,00 гривні.

Згідно статті 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
або бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Як встановлено у судовому засіданні,
через неправомірні дії відповідачів
позивачка була змушена неодноразово
звертатись до відповідачів, а потім і
до суду для відновлення її порушених
прав, витрачати додаткові кошти на
відновлення стіни іі квартири,
неодноразово потрапляла до лікарні
через хвилювання з приводу незаконного
будівництва відповідачем (що
підтверджується епікризами у
матеріалах справи), що змінило звичний
уклад її життя та потребувало
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено,в чому полягає
ця шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює

заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995
року № 4, (зі змінами, внесеними
постановою від 25 травня 2001 р. № 5),
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищевикладене, суд вважає позовні
вимоги позивачки в частині стягнення
моральної шкоди доведеними та такими,
що підлягають частковому задоволенню,
стягнувши з відповідачів на користь
позивачки моральну шкоду у розмірі 2000,00
гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.
83, 125, 126 Земельного Кодексу України,
Законом України «Про основи
містобудування», ст.ст. 376, 391, 1166, 1167 ЦК
України, Пленумом Верховного суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області про усунення перешкод
у користування майном шляхом знесення,
стягнення моральної та матеріальної
шкоди - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, який проживає за
адресою : АДРЕСА_1, та ОСОБА_3, яка
проживає за адресою : АДРЕСА_1, знести
самовільно збудовану літню кухню та
ванну кімнату, які розташовані за
адресою : АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, який
проживає за адресою : АДРЕСА_1, та
ОСОБА_3, яка проживає за адресою :
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, яка
проживає за адресою : АДРЕСА_2,
матеріальну шкоду у розмірі 903,00 гривні.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, який
проживає за адресою : АДРЕСА_1, та
ОСОБА_3, яка проживає за адресою :
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, яка
проживає за адресою : АДРЕСА_2, моральну
шкоду у розмірі 2000,00 гривень.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_2, який
проживає за адресою : АДРЕСА_1, та
ОСОБА_3, яка проживає за адресою :
АДРЕСА_1, на користь держави судовий
збір у розмірі 214,60 гривні.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя: