АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/4071//13
інстанції Заливадна С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця « 19» дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П., Ігнатенко
П.Я.при секретарі:Калюжному О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, на
рішення народного суду Білозерського
району Херсонської області від 17
листопада 1982 року в справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про реальний розподіл
житлового будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

17 листопада 1982 року народний суд
Білозерського району Херсонської
області ухвалив у вищезазначеній
справі рішення, яким виділив і визнав
право власності реально на частину
домоволодіння, розташованого в
АДРЕСА_1, за ОСОБА_7 першу частину згідно
технічного висновку, яка складається з
частини будинку: 2-І площею 7,8кв.м жилого
будинку А; приміщення 3-І площею 7,8кв.м і
частину приміщення 4-1 зі сторонами 2,2м
та 3,0м площею 6,9кв.м, що складає 50/100
загальної частки будинку - сарай Б 1/2
частина і 1/2 частина сараю В.

Виділив і визнав право власності
реально на частину домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1 за ОСОБА_8
другу частину згідно технічного
висновку, яка складається з частини
даного будинку «А» площею 15,6кв.м і
частини приміщення 4-1 площею 6,9кв.м зі
сторонами 3,0м і 2,2м, що складає 50/100
загальної частки будинку, а також 1/2
частину сараю Б і сараю В.

Зобов'язання провести роботи по
переобладнанню поклав на володільця І
частини.

Стягнув з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 21
руб. і витрати по проведенню експертизи
60 руб.

01 серпня 2013 року ОСОБА_5, діючий від
імені ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу
на вищевказане судове рішення.

Рішенням Білозерського районного суду
Херсонської області від 15 листопада 2013
року відновлено втрачене судове
провадження про справі №2-718/82р. за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про реальний
розподіл житлового будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діючий від
імені ОСОБА_6 посилається на те, що
звертаючись до суду з вказаним вище
позовом, ОСОБА_7 діяла не в своїх
інтересах, а від імені свого сина
ОСОБА_10, який на той час був
неповнолітнім, однак суд під час
ухвалення рішення на це уваги не
звернув, у зв'язку з чим ухвалив
помилкове рішення, яким виділив
реально у власність 1/2 часину житлового
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7, а не ОСОБА_10 В
період з 1989 року по 2013 рік апелянт
ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому
шлюбі зі ОСОБА_10 і весь цей час вважала,
що власником частини спірного
домоволодіння є саме її чоловік.

Посилаючись на те, що за час їх
проживання у шлюбі зі ОСОБА_10 вказане
нерухоме майно значно збільшилося у
своїй вартості внаслідок спільних
трудових і грошових затрат, однак
допущені судом першої інстанції
порушення перешкоджають їй звернутися
до суду з позовом про поділ майна
подружжя, просить рішення народного
суду Білозерського району Херсонської
області від 17 листопада 1982 року в
частині виділення та визнання права
власності на частину домоволодіння
АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 скасувати і ухвалити
в цій частині нове, яким виділити та
визнати право власності на вказане
нерухоме майно за ОСОБА_10

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Сторони, а також апелянт ОСОБА_6 зі
своїм представником, будучи належним
чином повідомлені про час та місце
слухання справи, в судове засідання не
з'явилися, причину неявки суду не
повідомили.

ОСОБА_5 в своїй поданій суду письмовій
заяві просить розглянути справу за
його відсутності.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність й обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Із відновленого судом втраченого
судового провадження, яке не містить
будь-яких доказів та
правовстановлюючих документів, а в
наявності є лише рукописний оригінал
судового рішення, вбачається, що ОСОБА_7
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8
про реальний поділ домобудівні
АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що вона є власником ? її частини, яку
просить виділити їй реально та визнати
за нею право власності на цю окрему
частку нерухомості з господарськими
будівлями.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив, що сторони в цій справі є
співвласниками вказаної вище
домобудівні, частки яких є рівними, але
не виділені, тому відповідно до
заявлених позовних вимог та правового
статусу сторін виділив кожному з них
певні, визначені за висновком
проведеної в справі судово-технічної
експертизи житлові, побутові і
господарські будівлі, та визначив
особу, на яку поклав обов'язок
виконання будівельних робіт,
пов'язаних з переобладнанням будинку.

28 листопада 1982 року це рішення суду
набрало законної сили, воно виконано і
сторонами чи іншою зацікавленою
особою, крім ОСОБА_6, інтереси якої
представляє ОСОБА_5, до серпня 2013 року
не оскаржувалося.

За наданим останнім до апеляційної
скарги витягу з реєстру про державну
реєстрацію прав власності позивач
зареєструвала своє право власності у
визначеному законом порядку, яке до
теперішнього часу ніким, у тому числі й
чоловіком апелянта ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не оспорюється.

В апеляційній скарзі представник
апелянта посилається на те, що суд
першої інстанції поверхово з'ясував
обставини справи, що мають суттєве
значення, оскільки не звернув уваги на
те, що дійсним власником частки, право
власності на яку суд визнав за ОСОБА_7,
був її неповнолітній син ОСОБА_10 та
допустив у зв'язку з цим в резолютивній
частині рішення суду помилку, яка, на
його думку, підлягає виправленню.

Будь-яких доказів про те, що позивач не
була власником відповідної частки у
спірному будинку матеріали справи не
містять, її статус відповідач в цій
справі не оспорював.

Як у вступній, описовій, мотивувальній
та резолютивній частинах рішення суду
зазначив позивачку як власника, тому
твердження представника апелянта про
те, що суд припустився помилки щодо
статусу позивача є голослівним та
нічим не підтвердженим.

ОСОБА_10 та ОСОБА_6 уклали шлюб у 1989 році
та з цього часу, за версією апелянта,
вони проживали в спірній частині
будинку, власником якої її чоловік не
був, тому будь-які будівельні роботи в
ній та її переобладнання, якщо й такі
мали місце, повинні були здійснюватися
лише за згодою власника частини
будинку ОСОБА_7

Право позивачки, як дружини ОСОБА_10, на
частку будинку, належну позивачці у
справі, є похідним від права
останнього.

Доказів про те, що він оспорює право
власності своєї матері-позивача в цій
справі чи претендує на спірну частину
нерухомості матеріали справи не
містять, не встановлено цього і судом
апеляційної інстанції. Жодної
інформації в підтвердження позиції
апелянта від нього у зв'язку з
порушенням останнім питання до суду не
надходило.

За таких обставин викладені в
апеляційній скарзі доводи свого
підтвердження в процесі перегляду
справи судом апеляційної інстанції не
знайшли, є безпідставними та такими, що
висновки оскаржуваного рішення не
спростовують і не дають колегії суддів
підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено порушення норм
матеріального та процесуального права,
які передбачені ст. 309 ЦПК України, як
підстави для скасування судового
рішення, а тому скарга підлягає
відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307-308 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л ИЛ А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від
імені ОСОБА_6, відхилити.

Рішення народного суду Білозерського
району Херсонської області від 17
листопада 1982 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно після її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: