Справа №173/1904/13-ц
Провадження №2/173/893/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді:
Трофимової Н.А.

при секретареві:
Зубачевській О.А.

за участю прокурора:
Галінського І.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої:
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи:
рада з питань опіки та піклування
Мишуринрізької сільської ради
Верхньодніпровського району, служба у
справах дітей Верхньодніпровської
райдержадміністрації та КЗ
"Мишуринрізька середня
загальноосвітня школа"
Верхньодніпровської районної ради, про
позбавлення батьківських прав,
встановлення піклування над
неповнолітньою особою, призначення
піклувальника та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2013 року позивачка звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
треті особи: рада з питань опіки та
піклування Мишуринрізької сільської
ради Верхньодніпровського району,
служба у справах дітей
Верхньодніпровської
райдержадміністрації та КЗ
"Мишуринрізька середня
загальноосвітня школа"
Верхньодніпровської районної ради, про
позбавлення батьківських прав,
встановлення піклування над
неповнолітньою особою, призначення
піклувальника та стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачі мають неповнолітню доньку
- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі
перебувають у шлюбі, але разом не
проживають. Відповідач-1 звернувся до
суду з позовом про розірвання шлюбу.
Відповідачі не виконують своїх
обов'язків, не бажають займатися
вихованням та утриманням своєї
неповнолітньої доньки. На даний час
дівчинка проживає з нею, вона є її
рідною бабусею. Відповідачка-2 проживає
зі співмешканцем, вживає спиртні напої,
життям та здоров'ям дівчинки не
цікавиться. Відповідач-1 звернувся до
Мишуринрізької сільради з заявою про
добровільну відмову від своєї доньки,
на підставі чого просить позбавити
батьківських прав відповідачів по
відношенню до їх неповнолітньої
доньки; стягнути з відповідачів
аліменти у розмірі ? частини всіх видів
заробітку (доходів), але не менше 30%
прожиткового мінімуму на її користь до
повноліття дитини та встановити над
неповнолітньою ОСОБА_2, піклування та
призначити її піклувальником.

В судове засідання позивачка з'явилася,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила їх задовольнити з
підстав вказаних в позовній заяві.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позов підтримав в
повному обсязі та просив його
задовольнити з підстав, вказаних в
позовній заяві. Додатково суду
пояснила, що відповідачка зловживає
спиртними напоями, не працює та не
утримує доньку належним чином.

Прокурор в судове засідання з'явився,
виступає в справі в інтересах
неповнолітньої дитини та вважає що
позбавлення відповідачів батьківських
прав є передчасним. Додатково зазначав,
що позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, але в даному випадку,
враховуючи ставлення відповідачки до
справи, є можливість покращити
ситуацію менш радикальним способом.

Відповідач - 1 - ОСОБА_3 в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
визнав в частині позбавлення
батьківських прав, проти стягнення
аліментів заперечував. Суду пояснив,
що він є інвалідом та отримує лише
пенсію, тому не має можливості
утримувати та виховувати доньку,
згодний на позбавлення його
батьківських прав. Надав до суду заяву
в якій зазначав, що відмовляється від
своєї дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заперечень проти усиновлення не має
(а.с. 15). Також вважає, що відповідачка
має бути позбавлена батьківських прав,
оскільки вона не виконує своїх
батьківських обов'язків. Зазначав, що
він існує тільки за рахунок пенсії,
тому не спроможний сплачувати
аліменти.

Відповідачка -2 - ОСОБА_4 в судове
засідання з'явилася, позов не визнала в
повному обсязі та просила відмовити в
задоволенні позову щодо позбавлення її
батьківських прав по відношенню до її
неповнолітньої доньки. Додатково суду
пояснила, що до початку літа 2013 року
донька проживала з нею, вона утримувала
та піклувалася про дитину. Також вона
приймала участь у вихованні дитини,
слідкувала за її навчанням в школі
ходила на батьківські збори, тому
донька добре навчалася. Підтвердила, що
вона не має постійного доходу, оскільки
офіційно не працевлаштована, але
заробляє разовою роботою. Дійсно до неї
приходили представники Рада з питань
опіки та піклування для складання акту
обстеження побутових умов проживання,
але на той час в будинку робився ремонт,
тому в будинку був безлад. На початку
літа 2013 року донька пішла проживати до
позивачки - бабусі доньки. Вважає, що
позивачка налаштовує дитину проти неї,
обіцяючи покупку різних речей. Також
вважає, що позивачка звернулася до суду
з метою отримання в подальшому
матеріальної допомоги, яка сплачується
опікунам. Зазначала, що вона готова
зробити все можливе для покрашення
стосунків з донькою та більше
приділяти уваги доньки. Вказувала, що
вона також допомагає власній матері,
яка хворіє на гіпертонічну хворобу та
перенесла інсульт.

В порядку ст. 171 СК України, в судовому
засіданні була заслухана неповнолітня
ОСОБА_2, яка суду пояснила, що вона з
літа 2013 року проживає у своєї бабусі -
позивачки по справі, оскільки втекла
від матері, яка знаходилася в стані
алкогольного сп'яніння. Зазначала, що
її матір - ОСОБА_4, періодично вживає
спиртні напої, в зв'язку з чим пропадає
із дому, тоді дім та господарство на
неї. В будинку брудно, темно накурено.
Вважає, що мати недостатньо цікавиться
її життям та не утримує її відповідним
чином, тому її потрібно позбавити
батьківських прав. Батько є інвалідом
та йому важко доглядати за неї, тому
також вважає, що він має бути
позбавлений батьківських прав.

Третя особа -1 - рада з питань опіки та
піклування Мишуринрізької сільської
ради Верхньодніпровського району в
судове засідання з'явилася, вважає що
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі. Представник в судовому
засіданні пояснив, що відповідачка-2 не
виконує своїх батьківських обов'язків
та зловживає спиртними напоями. У
будинку, де проживає відповідач-2 не
створені умови для проживання
неповнолітньої дитини. Також
зазначала, що співмешканець
відповідачки страждає на психічне
захворювання, є інвалідом, тому
неповнолітню ОСОБА_2 не можливо
залишати проживати в будинку з матір'ю
та її співмешканцем. Батько дитини
також має бути позбавлений
батьківських прав, так як не виконує
свої батьківські обов'язки через свою
хворобу.

Третя особа - 2 - служба у справах дітей
Верхньодніпровської
райдержадміністрації, в судове
засідання не з'явилася, про день, час та
місце судового засідання повідомлена
належним чином. Надала суду заяву в
якій просила розглянути справу за її
відсутністю (а.с. 29).

Третя особа - 3 - КЗ "Мишуринрізька
середня загальноосвітня школа"
Верхньодніпровської районної ради в
судове засідання з'явилася, вважає, що
позов підлягає задоволенню. Додатково
суду пояснила, що відповідачка -2 по
справі зловживає спірними напоями. При
відвідуванні будинку відповідачки-2
вони встановили, що вона проживає з
співмешканцем, умови проживання
незадовільні, в будинку скрізь брудно
та накурено. Із їжі була тільки сира
риба, сіль та оцет. Проте коли
відповідачка-2 твереза, то вона може
приготувати їжу, прибрати в хаті, а
також вона тоді приділяє увагу дитині
та ходить на батьківські збори. Восени
2013 року, коли у школі проводився бал,
відповідачка-2 приготувала торт для
учнів. Батько дівчинки є інвалідом,
тому не може належним чином
піклуватися про дитину та утримувати
її.

Свідок ОСОБА_5, суду показала, що вона
працює директором соціальної служби
сім'ї, дітей та молоді. Зі слів
мешканців селища її було відомо, що
відповідачка зловживає спиртними
напоями. Перший сигнал поступив в
травні 2012 року від ОСОБА_6, яка
повідомила, що відповідачка
знаходиться в стані алкогольного
сп'яніння, б'є дитину. В вересні 2012 року
відповідачка разом з донькою пішла від
відповідача та оселилися у
співмешканця. За новим місцем
проживання відповідачка спочатку
намагалася створити нормальні умови
проживання, відремонтувала піч в хаті,
вбирала, влаштувала куток для дитини.
Але потім вона знов стала вживати
алкогольні напої, в будинку не
вбиралося, їжа не готувалася.
Зазначала, що коли відповідачка не п'є,
вона добра господарка, може прибрати в
хаті, приготувати їжу та інше. Також при
відвідуванні відповідачки вони
встановили, що відповідачка, її
співмешканець та неповнолітня дитина
проживають разом в однієї кімнаті,
диван дівчинки навіть не огороджений
ширмою, у дівчинки малася полка, на якої
містилися її речі, на столі брудний
посуд. Відповідачка має господарство, а
саме є кролі та качки, обробляє огород.
Літом 2013 року ОСОБА_2 самостійно
звернулася до неї та повідомила, що
відповідачка була в стані алкогольного
сп'яніння проявляла агресію, тому
дівчинка втекла із дому. Також свідок
зазначала, що відповідачка купує деякі
речі донці, але не забезпечує усі її
потреби. З літа 2013 року до цього часу
ОСОБА_2 проживає зі своєю бабусею -
позивачкою по справі, але ходить як до
відповідачки, так й до відповідача.
Відповідач є інвалідом, тому через стан
здоров'я не може виконати свої
батьківські обов'язки. Підтвердила, що
мати відповідачки хворіє, та вона
(відповідачка) відвідує матір та
допомагає її по господарству.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є
рідним братом відповідача. Постійно
спілкується з позивачкою та
неповнолітньою ОСОБА_2. Також часто
бачив відповідачку в стані
алкогольного сп'яніння. Підтвердив, що
літом 2013 року ОСОБА_2 пішла із дому, де
мешкала разом з відповідачкою, до
бабусі та продовжує жити з нею.
Дівчинка спілкується з матір'ю
(відповідачкою), ходить до неї в гості,
але повертатися жити не бажає.
Зазначав, що одяг для дитини на перше
вересня купувала бабуся - позивачка по
справі. Стосунки між дівчинкою та її
батьком охарактеризував як добрі,
вказував, що вони спілкуються та
дівчинка співчуває батьку. Відповідач
є інвалідом, тому не може утримувати та
виховувати дитину.

Свідок ОСОБА_6, суду показала, що у 2012
році у подружжя ОСОБА_4 була корова та
вона здійснювала закупівлю молока.
Іноді, коли приходила, то бачила
відповідачку у стані алкогольного
сп'яніння. Зазначала, що відповідачка
може пити декілька днів і тоді зникати
із дому, але потім вона деякий час не
п'є, займається донькою, веде
господарство. У 2012 році відповідачка
спробувала лікуватися від алкогольної
залежності, але не пройшла лікування до
кінця. Відповідачка з донькою у 2012 році
переїхала жити до співмешканця, але
побутові умови там погані - хата стара,
просіла, вікна маленькі, тому в будинку
темно. Дівчинка проживає з тим хто
отримав гроші, коли пенсію отримує
співмешканець, то вона живе з матір'ю, а
коли пенсію отримує батько та бабуся,
то ОСОБА_2 іде до них. Останнього часу
дитина проживає з бабусею, де умови
краще, але дитина спілкується з матір'ю
та батьком. Батько ОСОБА_2 є інвалідом,
тому не може в повній мірі виконувати
свої батьківські обов'язки.

Суд, заслухавши прокурора, сторони,
представників третіх осіб, свідків,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності та взаємозв'язку, прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачі є
батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим 12
травня 1999 року виконавчим комітетом
Мишуринрізької сільської ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області (а.с. 13).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в
Мишуринрізької СЗШ та відповідно до
інформації Відділу освіти
Верхньодніпровської
райдержадміністрації
Дніпропетровської області від 07.06.2013
року, ОСОБА_2 має достатній рівень
знань, могла б вчитися краще, але вдома
не достатньо працює над навчальним
матеріалом. Дівчинка школу без
поважних причин не пропускає. Протягом
навчального року пропущено 19 днів, із
них 13 по хворобі, 6-за сімейними
обставинами. До школи ОСОБА_2 ходить
охайною, слідкує за своїм зовнішнім
виглядом, дотримується
санітарно-гігієнічних норм. Батьки
ОСОБА_2 разом не проживають. Дівчинка
проживає з мамою та її співмешканцем.
Періодично мама дитини зловживає
спиртними напоями, відповідно в цей
період контроль за навчанням дитини
відсутній. Соціальним педагогом школи
та директором соціальної служби при
Мишуринрізькій сільській громаді
систематично проводяться виїзди до
цієї сім'ї. В ході чого виявлено, що
умови проживання дитини не завжди
відповідають санітарно-гігієнічним
вимогам. Класний керівник неодноразово
проводила бесіди як з мамою, так і з
дівчинкою (а.с. 16).

Відповідно до Акту обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї
ОСОБА_4 від 16.05.2013 року, складеному
комісією в складі: директора
Мишурінрізького СЦ СССДМ ОСОБА_5 та
соціального педагога Мишуринрізької
СЗШ Федьори Н.М. виявлено, що будинок
старий, глиняний, низький, потребує
капітального ремонту. Також виявлено
порушення санітарно-гігієнічних норм
проживання: в приміщенні душно,
накурено, що й увімкнений
електрообігрівач; скрізь: на столі, на
лежанці, на підлозі валяються
недопалки, попіл, сміття; одяг, інші
речі розкидані; вікна зашторені,
недостатньо світла; на кухні немитий
посуд, брудна плитка, неприємний запах,
павутиння, сажа. З продуктів харчування
в холодильнику тільки трохи свіжої
риби та на поличці неповна пляшка оцту
і пакет крупи. Приготовленої їжі не має.
В будинку відсутні елементарні умови
для проживання і навчання
дівчинки-школярки (а.с. 49).

За Рішенням комісії з питань захисту
прав дитини при Верхньодніпровській
районній державній адміністрації від 19
липня 2013 року за №68 вирішено вважати за
доцільне позбавлення батьківських
прав гр..гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносно
їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1; клопотати перед
верхньодніпровським районним судом
про позбавлення батьківських прав
гр..гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносно їхньої
неповнолітньої доньки, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31).

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Оскільки визнання позову
відповідачем-1 в частині позбавлення
батьківських прав не суперечить закону
та не порушує права свободи чи інтереси
інших осіб, то суд задовольняє позов в
частині вимог щодо позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню
до його неповнолітньої доньки ОСОБА_2.

Позовні вимоги щодо позбавлення
батьківських прав відповідачки
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 32, 51 Конституції
України, ніхто не може зазнавати
втручання в його особисте і сімейне
життя, крім випадків, передбачених
Конституцією України. Сім'я, дитинство,
материнство і батьківство
охороняються державою.

Відповідно до ст. ст. 111, 112, 114 Закону
України "Про охорону дитинства" кожна
дитина має право на проживання в сім'ї
разом з батьками або в сім'ї одного з
них та на піклування батьків. Виховання
в сім'ї є першоосновою розвитку
особистості дитини. Держава надає
батькам... допомогу у виконанні ними
своїх обов'язків щодо виховання
дітей..., захищає права сім'ї. Діти та
батьки не повинні розлучатися всупереч
їх волі, за винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини і цього вимагає рішення суду, що
набрало законної сили".

У преамбулі до Конвенції ООН про права
дитини зазначено, що дитині для повного
та гармонійного розвитку необхідно
зростати в сімейному оточенні. Згідно
зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони
дбають про те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч
їхньому бажанню, за винятком випадків,
коли компетентні органи за судовим
рішенням визначають відповідно до
застосовного закону і процедур, що таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини. Вирішення такого питання може
бути необхідним у тому чи іншому
випадку, коли, наприклад, батьки
жорстоко поводяться з дитиною чи не
піклуються про неї. При цьому всім
заінтересованим сторонам надається
можливість брати участь у вирішенні
такого питання та викладати свою
позицію.

Статтею 8 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
передбачено що:

"1. Кожен має право на повагу до свого...
сімейного життя...

2. Органи державної влади не можуть
втручатись у здійснення цього права, за
винятком випадків, коли втручання
здійснюється згідно із законом і є
необхідним у демократичному
суспільстві в інтересах національної
та громадської безпеки чи економічного
добробуту країни, для запобігання
заворушенням чи злочинам, для захисту
здоров'я чи моралі або для захисту прав
і свобод інших осіб".

Відповідно до ст. 164 СК України, мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: 1) не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; 2) ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; 3) жорстоко
поводяться з дитиною; 4) є хронічними
алкоголіками або наркоманами; 5)
вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва; 6)
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Перелік підстав з якими
законодавство пов'язує позбавлення
батьків батьківських прав,
передбачений ст. 164 СК України є
вичерпним та розширеному тлумаченню не
підлягає.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач та його представник
посилалися на відсутність у
відповідачки належних умов проживання,
оскільки в будинку де мешкає
відповідачка мається тільки одна
житлова кімната, вікна маленькі та в
будинку темне. Проте матеріальна
неспроможність батьків не є підставою
для позбавлення батьківських прав
згідно ст. 164 СК України, а також
відповідно до Рішення Європейського
суду з прав людини справа "Савіни проти
України" згідно з яким „сам той факт, що
дитина може бути поміщена в середовище,
більш сприятливе для її виховання, не
виправдовує примусового відібрання її
від батьків"

Також позивач неодноразово
посилався на зловживання
відповідачкою спиртних напоїв, але
позивачем не приведено а ні конкретних
фактів - де, коли та як часто
відповідачка знаходилась у
нетверезому стані, а ні відповідних
доказів, зокрема лабораторні висновки
щодо наявності алкоголю в крові
відповідачки та притягнення
відповідачки до відповідальності за
ст.178 КУпАП. Також не має відомостей про
наявність у відповідачки хронічного
алкоголізму, з яким ст. 164 СК України
пов'язує позбавлення батьківських
прав.

Посилання позивача та його
представника на самоусунення
відповідачки від виховання та
утримання доньки, відсутність
зацікавленості життям дитини
спростовуються свідченнями свідка
ОСОБА_5, яка зазначала, що відповідача
купує речі доньці, але не в повному
обсязі. Також зазначене ствердження
спростовуються змістом Листа Відділу
освіти Верхньодніпровської
райдержадміністрації
Дніпропетровської області від 07.06.2013
року, де зазначено, що протягом
навчального року (2012-2013р.р. -тобто
період коли дитина проживала з
відповідачкою) пропущено 19 днів, із них
13 по хворобі, 6-за сімейними
обставинами. До школи ОСОБА_2 ходить
охайною, слідкує за своїм зовнішнім
виглядом, дотримується
санітарно-гігієнічних норм. Крім того,
представник третьої особи - 3 - КЗ
"Мишуринрізька середня
загальноосвітня школа" вказував, що
відповідачка перебуваючи в тверезому
стані цікавиться життям доньки та
ходить на батьківські збори.

Відповідно до п. 15 ч.2 п. 16
Постанови Пленуму Верховного суду «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» N 3 від
30.03.2007р., позбавлення батьківських прав
(тобто прав на виховання дитини, захист
її інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її утримують,
та ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце лише за умови
винної поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Також Європейський суд з прав людини у
справі "Савіни проти України", вказував
що, хоча національним органам
надається певна свобода розсуду у
вирішенні питань щодо встановлення
державної опіки над дитиною, вони
повинні враховувати що розірвання
сімейних зв'язків означає позбавлення
дитини її коріння, а це можна
виправдати лише за виняткових обставин
(див., наприклад, справу "Ньяоре проти
Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX).
Такий захід, не можна також
виправдовувати виключно посиланням на
ненадійність ситуації, адже такі
проблеми можна вирішити за допомогою
менш радикальних засобів, не вдаючись
до роз'єднання сім'ї, наприклад,
забезпеченням цільової фінансової
підтримки та соціальним
консультуванням (див., наприклад,
справу "Мозер проти Австрії" (Moser v. Austria),
N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року;
згадані вище рішення у справі "Валлова
і Валла проти Чеської Республіки", пп.
73-76, та у справі Гавелка та інші, п. 61).

Також при розгляді справи суду не було
надано доказів про застосування інших
заходів, менш радикальних ніж
позбавлення батьківських прав, до
відповідачки, зокрема притягнення її
до відповідальності за ст. 184 КУпАП, а
також надання сім'ї відповідачки
певної матеріальної, соціальної та
консультативної допомоги.

Відповідно до ч 3 ст. 171 СК України, суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

В судовому засідання встановлювалися
відносини між донькою та
відповідачкою, їх ставлення один до
одного. Хоча ОСОБА_2 висловила згоду на
позбавлення відповідача та
відповідачку батьківських прав, судом
встановлено, що незважаючи на переїзд
дівчинки до бабусі, вона продовжує
спілкуватися та підтримувати з матір'ю
стосунки, тому суд приходить до
висновку, що між відповідачкою та
донькою продовжують існувати родинні
стосунки. Також суд приймає до уваги
бажання відповідачки покращити
стосунки з донькою та прикласти
зусилля до цього. Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що інтересам
дитини буде більш відповідати
збереження родинних стосунків, які
ґрунтуються на кровної спорідненості,
тому приймає рішення всупереч думки
неповнолітньої ОСОБА_2

За такими обставинами позовні вимоги
щодо позбавлення батьківських прав
відповідачки - ОСОБА_4 відносно її
доньки - ОСОБА_2 - задоволенню не
підлягає.

Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги про стягнення в
відповідачів аліментів на утримання
дитини, оскільки на день ухвалення
рішення суду, не визначений статус
позивача та місце проживання дитини,
оскільки за приписами ч.2 ст. 166, ст.ст. 180,
181, 193 СК України, отримувачем аліментів
є особа з якою проживає дитина та яка
утримує її, відповідно до вимог діючого
законодавства.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги щодо встановлення опіки над
неповнолітньою ОСОБА_2 з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 243 СК України,
опіка, піклування встановлюється над
дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими
батьківського піклування.

Як вже зазначено вище, відповідачка не
позбавлена батьківських прав, тому
неповнолітня ОСОБА_2 не має статусу
дитини-сироти або дитини, яка
позбавлена батьківського піклування,
тому відсутні підстави для
встановлення опіки над ОСОБА_2

керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 214-215, 217-218
ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах: ОСОБА_2, до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: рада з
питань опіки та піклування
Мишурінрзької сільської ради, служба у
справах дітей Верхньодніпровської
райдержадміністрації, КЗ
«Мишуринрізька середня
загальноосвітня школа», про
позбавлення батьківських прав,
встановлення піклування над
неповнолітньою особою, призначення
піклувальника та стягнення аліментів, -
задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, по відношенню до його
неповнолітньої доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позову, - відмовити.

Вступну та резолютивну частину рішення
проголошено 26.12.13р. повний текст
рішення буде виготовлено 31.12.13р.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.А. Трофимова