АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2899/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 41 Клочко О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. РІШЕННЯ
20 листопада 2013 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючого Охріменко Н. І. суддів
Качан О. В. , Скіць М. І. при секретарі
Яремич В.І. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси
апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 16 серпня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8,
виконавчого комітету Черкаської
міської ради, об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «95» м.
Черкаси ( раніше - ЖБК №95) про визнання
незаконним та скасування рішення
зборів уповноважених членів ЖБК-95,
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Черкаської міської ради, усунення
перешкод у користуванні квартирою,
вселення та зобов'язання надати ключі
від квартири, за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6, виконавчого комітету
Черкаської міської ради, об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «95» м. Черкаси ( раніше - ЖБК №95),
третя особа - комунальне підприємство
«Черкаське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» про
визнання незаконними та скасування
рішень загальних зборів ЖБК-95, визнання
незаконними та скасування рішень
виконкому Черкаської міської ради,
визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право власності на
квартиру, визнання права власності на
квартиру, визнання ОСОБА_6 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_6 про
вселення,

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

16 жовтня 2008 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_8 про усунення
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 шляхом вселення та
зобов'язання надати ключі від квартири.

В подальшому, позивачка змінила
позовні вимоги та просила суд визнати
незаконним рішення зборів
уповноважених членів ЖБК-95 м. Черкаси
від 30 травня 2006 року /протокол №7/, про
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Черкаської міської ради №949 від 11 липня
2006 року «Про затвердження рішення
зборів уповноважених членів
житлово-будівельного кооперативу», про
усунення перешкод у здійсненні її
права користування квартирою АДРЕСА_1
шляхом її вселення та надання ключів
від квартири.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка вказала, що згідно рішення
загальних зборів членів ЖБК-95 від 09
січня 2001 року, затвердженого рішенням
Черкаського міськвиконкому №109 від 20
лютого 2001 року, вона з 2001 року стала
членом ЖБК-95 у зв'язку з передачею їй
ОСОБА_8 паю на чотирикімнатну квартиру
АДРЕСА_1. З того часу вона являється
відповідальним квартиронаймачем
квартири. Проте рішенням зборів
уповноважених членів ЖБК-95 від 30 травня
2006 року /протокол №7/ її виключено з
членів ЖБК-95 у зв'язку з передачею
ніби-то нею ОСОБА_8 паю на дану квартиру
та прийнято його в члени ЖБК-95 замість
неї, однак позивачка проти цього
повністю заперечує та стверджує що
вона з такою заявою до ЖБК не
зверталась. Дане рішення затверджено
рішенням Черкаського міськвиконкому
№949 від 11 липня 2006 року, яке позивачка
також оскаржує. Відповідач змінив
вхідні двері на металеві, ключі від
квартири не надає чим змушує позивачку
винаймати житло будучи власником
вказаної квартири.

27 жовтня 2008 року ОСОБА_8 також
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третя особа - Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації про визнання права
власності на житло та усунення
перешкод в його користуванні.

В подальшому змінив позовні вимоги та
просив суд, визнати незаконними та
скасувати рішення загальних зборів
ЖБК-95, визнати незаконними та скасувати
рішення виконкому Черкаської міської
ради, визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на
квартиру, визнати право власності на
квартиру, визнати ОСОБА_6 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог вказав,
що згідно ордеру №005173 від 11.07.1998 року,
являючись членом ЖБК-95 він отримав
чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на
склад сім»і, чотири особи: він, його
колишня дружина - ОСОБА_9., син його
дружини - ОСОБА_10, дочка - ОСОБА_11,
особисто сплатив пайові внески в сумі
12510 гривень. В подальшому, маючи намір
виїхати за межі країни, він в 2000 році на
підставі спільної заяви з колишньою
дружиною, на умовах наступного
розрахунку, передав свій пай дочці від
першого шлюбу - ОСОБА_6 Але оскільки
вона з ним не розрахувалась, не
сплачувала комунальні послуги, в
квартирі не проживала, він попросив
повернути йому пай, що вона і зробила в
2006 році шляхом подання заяви в
правління ЖБК-95 про вихід з членів ЖБК
та передачі йому паю, дана заява
розглянута загальними зборами та їх
рішення затверджено виконавчим
комітетом. В квартирі він проживає
один, сплачує комунальні послуги, а
тому просить суд визнати за ним право
власності на спірну квартиру.

07 травня 2009 року до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_8 звернулася ОСОБА_7
про вселення, вказуючи, що вона з грудня
2000 року зареєстрована в спірній
квартирі разом з матір'ю ОСОБА_6., на
момент заселення в квартиру була
неповнолітньою. ОСОБА_8 перешкоджає в
користуванні квартирою, змінив вхідні
двері, ключа від квартири не надає.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 16 серпня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено
частково.

Визнано недійсним та скасовано рішення
зборів уповноважених членів ЖБК-95 м.
Черкаси від 30 травня 2006 року, яким
ОСОБА_8 замість ОСОБА_6 прийнято в члени
ЖБК-95 та йому надана квартира АДРЕСА_1

Визнано недійсним та скасовано рішення
виконавчого комітету Черкаської
міської ради №949 від 11 липня 2006 року
«Про затвердження рішення зборів
уповноважених членів
житлово-будівельного кооперативу» в
частині затвердження рішення зборів
уповноважених членів ЖБК від 30 травня
2006 року.

В решті позовних вимог ОСОБА_6
відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено
частково.

Визнано частково недійсним та
скасовано рішення загальних зборів
ЖБК-95 від 09 січня 2001 року, за яким
ОСОБА_6 замість ОСОБА_8 прийнята в члени
ЖБК-95 і їй надана квартира АДРЕСА_1

Визнано частково недійсним та
скасовано рішення виконавчого
комітету Черкаської ради №109 від 20
лютого 2001 року «Про затвердження
рішень загальних зборів (зборів
уповноважених ) членів
житлово-будівельних кооперативів» в
частині затвердження рішення
загальних зборів членів ЖБК-95(витяг з
протоколу №4 від 09 січня 2001 року).

Визнано частково недійсним та
скасовано рішення виконавчого
комітету Черкаської ради від 19 лютого
2008 року за №235 «Про оформлення права
власності на квартири» в частині
надання дозволу ОСОБА_6 на оформлення
права власності на квартиру АДРЕСА_1

Визнано недійсним та скасовано
свідоцтво про право власності №САВ 290276
на квартиру АДРЕСА_1, видане Черкаським
міськвиконкомом 06 березня 2008 року на
ім»я ОСОБА_6 та внесено до реєстру за
№242.

Визнано недійсним та скасовано
рішення загальних зборів ЖБК-95 від 25
серпня 2009 року в частині визнання
рішення зборів уповноважених членів
ЖБК-95 (протокол №7 від 30.05.2006 року)
недійсним.

Визнано недійсним та скасовано рішення
виконавчого комітету Черкаської
міської ради від 17 листопада 2009 року
№1440.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на
квартиру АДРЕСА_1

Визнано ОСОБА_6 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
квартири АДРЕСА_1

В позовних вимогах ОСОБА_7 про вселення
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8
судові витрати по оплаті державного
мита в сумі 125,10 грн. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6
судові витрати по оплаті державного
мита в сумі 8,50 грн. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 7,50 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на його
незаконність, вважаючи його таким, що
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
частково скасувати та постановити нове
рішення про повне задоволення її
позовних вимог, а в позові ОСОБА_8 до неї
та інших, відмовити повністю.

В апеляційній скарзі на дане рішення
ОСОБА_7 посилаючись на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 16 серпня
2013 року скасувати в частині відмови в
задоволенні її позовних вимог, та
ухвалити нове рішення яким її позовні
вимоги задовольнити.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають до задоволення з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8 в
частині визнання права власності на
спірну квартиру, визнання свідоцтва
про право власності недійсним та
скасування його, визнання ОСОБА_6 такою
що втратила право на користування
квартирою, суд першої інстанції
виходив з того, що з часу сплати
пайового внеску за квартиру, ОСОБА_8, як
член ЖБК-95, набув права власності на
неї, а тому всі дії по передачі пайового
внеску ОСОБА_6 та прийняті в зв'язку з
цим рішення ЖБК-95 та рішення
міськвиконкому та рішення з приводу
оформлення права на ОСОБА_6 являються
незаконними і підлягають скасуванню.

З такими висновками суду погодитись не
можна з підстав неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Ухвалене у справі рішення зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Предметом спору по даній справі
являються відносини членів ЖБК
відносно житла та майнові
правовідносини, які регулюються
Житловим кодексом України та
Примірним статутом ЖБК, затвердженим
постановою Ради Міністрів УРСР від 30
квітня 1985 року за №186,яким передбачено,
що власником кооперативної квартири є
кооператив, а члени останнього мають
право користуватися квартирою. (
ст..19,27 Статуту ЖБК-95 т.3 а.с.52,54).

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_8
являється членом ЖБК-95 і згідно ордеру
№005173 від 11 липня 1988 року отримав
чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, в
склад його сім»ї входили чотири особи:
він, його колишня дружина ОСОБА_9.,син
дружини ОСОБА_10, дочка ОСОБА_11.

ОСОБА_8 сплатив пайовий внесок в сумі
12510 грн., що підтверджено матеріалами
справи.

Відповідно до Закону України «Про
власність» власником квартири є
громадянин, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру надану йому
в користування.

Постанова Пленуму Верховного суду
України «Про практику застосування
судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи» від 18
вересня 1987 року №9 підтверджує дану
позицію і зазначає, що згідно зі ст..15
Закону України «Про власність», член
ЖБК, який повністю вніс свій пайовий
внесок на квартиру, надану йому в
користування, набуває права
власності на квартиру і вправі
розпоряджатися нею на свій розсуд -
продавати, заповідати, обмінювати і
вчиняти відносно неї інші, не
заборонені законом угоди.

Як вбачається з матеріалів справи 20
серпня 2000 року ОСОБА_8 зі згоди його
дружини ОСОБА_9. та дочки ОСОБА_11, на
підставі заяви передав свій пай своїй
дочці від першого шлюбу ОСОБА_6

На підставі даної заяви ОСОБА_6 зборами
членів ЖБК-95 від 09 січня 2001 року
прийнята в члени кооперативу замість
батька ОСОБА_8, в зв'язку з передачею паю
відповідно до п.31 Статуту ЖБК на
чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, з
сім'єю у складі шести осіб (вона, дочка,
батько, мати, брат, сестра). Рішенням
Черкаського міськвиконкому від 20
лютого 2001 року №109 затверджено рішення
загальних зборів членів ЖБК №95 (витяг з
протоколу №4 від 09 січня 2001 року) ( т.3
а.с.204,205).

З грудня 2000 року ОСОБА_6 та її
неповнолітня дочка ОСОБА_7
зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1

Аналізуючи дії ОСОБА_8 по передачі паю
своїй дочці ОСОБА_6, судова колегія
вважає, що на час передачі пайового
внеску, власником квартири АДРЕСА_1 був
ЖБК-95, а ОСОБА_8 її користувачем,
оскільки для того щоб стати власником
кооперативної квартири як об'єкта
приватної власності (ст..13 Закону
України «Про власність»), необхідною
умовою була реєстрація її в бюро
технічної інвентаризації за місцем
проживання та одержання свідоцтва про
право власності. З часу одержання
свідоцтва про право власності особа
може вважатися власником квартири.
Таких дій ОСОБА_8 не здійснив.

Виходячи з встановленого, позовні
вимоги ОСОБА_8 про визнання
незаконними і скасування рішення
загальних зборів ЖБК від 09 січня 2001
року про прийняття в члени кооперативу
ОСОБА_6 з передачею паю замість ОСОБА_8
та рішення виконкому Черкаської
місьради від 20 лютого 2001 року про
затвердження рішення загальних зборів
членів ЖБК від 09 січня 2001 року протокол
№4, являються безпідставними і такими
що не ґрунтуються на законі, тому в
позові ОСОБА_8 в цій частині колегія
суддів відмовляє.

ОСОБА_6, отримавши правомірно від
батька ОСОБА_8 пайовий внесок та будучи
членом ЖБК-95, 19 лютого 2008 року, на
підставі рішення виконкому Черкаської
міськради №235, отримала дозвіл на
оформлення права власності на спірну
квартиру (т.3 а.с. 144), а 08 квітня 2008 року
звернулась з заявою в БТІ про
реєстрацію права власності на квартиру
(т.3 а.с.145), 06 березня 2008 року отримала
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 (т.3 а.с.147), а рішення
про реєстрацію права власності на цю
квартиру було прийнято 16 травня 2008
року (т.3 а.с.148).

Таким чином, ОСОБА_6 своїми активними
діями, проявила своє волевиявлення і
правомірно стала власником квартири в
ЖБК-95.

Оскільки власник квартири ОСОБА_6
позбавлена права користуватися
квартирою, то це право, як складова
частина права власності, підлягає
захисту в судовому порядку, в спосіб
припинення дій, які порушують її
право, а саме - усунення перешкод в
користуванні квартирою, шляхом
вселення в дану квартиру, ОСОБА_6, як
власник квартири, має право, без згоди
будь-кого вселяти інших осіб. Судом
встановлено, що ОСОБА_6 разом з своєю
дочкою, яка була на той час
неповнолітньою, з 2000 року були
зареєстровані в спірній квартирі,
ОСОБА_7 є членом її сім»ї і ОСОБА_8
чинить перешкоди у її вселенні.

Тому, відповідно до встановленого,
позовні вимоги ОСОБА_7 про вселення в
квартиру підлягають до задоволення,
про їх задоволення просить і ОСОБА_6 як
власник квартири.

Крім того, ОСОБА_6 як власник спірної
квартири, не може бути визнана такою, що
втратила право на користування нею.
Тому в позові ОСОБА_8 з цих підстав
необхідно відмовити.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає за необхідне в позові ОСОБА_8
про визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1 про визнання
недійсним і скасування свідоцтва про
право власності на квартиру про
визнання ОСОБА_6 такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням, а також в позові ОСОБА_8
про визнання незаконними і скасування
рішення Черкаського міськвиконкому
№235 від 19 лютого 2008 року в частині
надання дозволу ОСОБА_6 на оформлення
права власності, відмовити, оскільки
зазначені позовні вимоги не
відповідають вимогам закону.

Судова колегія не погоджується з
думкою суду першої інстанції про
визнання недійсними і скасування
рішень загальних зборів ЖБК-95 від 09
січня 2001 року, від 30 травня 2006 року, від
25 серпня 2009 року та визнання
недійсними та скасування рішень
виконкому Черкаської міськради від 20
лютого 2001 року, від 11 липня 2006 року, від
19 лютого 2008 року, від 17 листопада 2009
року з підстав їх прийняття після
накладення арешту на спірну квартиру
відповідно до постанов слідчого від 07
липня 1999 року та суду від 21 червня 2004
року та 28 жовтня 2008 року, що
підтверджується витягом з єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна (а.с.157 т.3), а також
скасування свідоцтва про право
власності на спірну квартиру, в зв'язку
з її оформленням після накладення
арешту, і вважає, що такий висновок
суду не ґрунтується на нормах
матеріального права.

Судова колегія вважає, що наявність
арешту майна, не передбачена
законодавством в якості підстави для
визнання угод з цим майном недійсним.

Відповідно до ст..125 КПК України( в
редакції 1961 року) слідчий вживає заходи
з забезпечення можливих по
кримінальній справі цивільних позовів
та можливої конфіскації майна, про що
складає постанову. Відповідно до ст..126
КПК України(в редакції 1961 року)
забезпечення цивільного позову і
можливої конфіскації майна
проводиться шляхом накладення арешту
на майно обвинувачених. Тобто арешт
майна спрямований на забезпечення
виконання судових рішень.

З матеріалів справи вбачається,що
вироком Соснівського районного суду м.
Черкаси від 30 червня 2000 року ОСОБА_8 був
засуджений за ст..143 ч.2 КК України до 4
років позбавлення волі, з конфіскацією
всього особистого майна. На підставі
ст..1 п.6 Закону України «Про амністію»
від 11 травня 2000 року ОСОБА_8 був
звільнений від покарання у вигляді
позбавлення волі.

Вироком Соснівського районного суду м.
Черкаси від 23 лютого 2004 року ОСОБА_9.
засуджена до 5 років позбавлення волі,
10 грудня 2008 року звільнена від
відбування покарання та направлена до
постійного місця проживання.

Постановою суду від 01 грудня 2000 року
заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджені
звільнені від додаткового
покарання-конфіскації майна.

Аналізуючи дані обставини та дії
ОСОБА_8 по передачі пайового внеску
ОСОБА_6, судова колегія не вбачає
взаємозв'язку між прийнятими рішеннями
щодо накладення арешту та порушеним
правом позивача ОСОБА_8

Так, відповідно до матеріалів справи
вбачається, що в усіх постановах про
накладення арешту на майно, об'єктом
обтяжень являлась спірна квартира
АДРЕСА_1, власником якої до травня 2008
року був ЖБК-95,(після - ОСОБА_6.).

ОСОБА_8 та ОСОБА_9. власниками квартири
не були.

Позивач ОСОБА_8 добровільно
розпорядився власним майном-пайовим
внеском на квартиру, об'єктом обтяжень
пайовий внесок не був. Порушень
суб'єктивних прав позивача ОСОБА_8 не
відбулося, а тому такий судовий захист
як визнання недійсними і скасування
всіх прийнятих рішень та актів після
накладення арешту, не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
те,що крім зазначених вище підстав для
визнання незаконними і скасування
прийнятих рішень, суд зазначив те, що
поскільки рішення загальних зборів
ЖБК-95 від 09 січня 2001 року не надано
сторонами, то це позбавляє суд давати
його тлумачення. Такі доводи суду не
відповідають обставинам справи. З
матеріалів справи вбачається, що дане
рішення затверджене рішенням
виконкому Черкаської міської ради №109
від 20 лютого 2001 року з посиланням на
номер протоколу та його дату та
трансформовано в послідуючому в
право власності ОСОБА_6 та видачу
правовстановлюючого документу
-свідоцтва про право власності.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає необхідним в позові ОСОБА_8 про
визнання незаконним і скасування
рішень загальних зборів ЖБК-95 від 09
січня 2001 року, від 30 травня 2006 року, від
25 серпня 2009 року та визнання
недійсними та скасування рішень
виконкому Черкаської міськради від 20
лютого 2001 року, від 11 липня 2006 року, від
19 лютого 2008 року, від 17 листопада 2009
року, а також скасування свідоцтва про
право власності на спірну квартиру, з
підстав їх прийняття після накладення
арешту та з підстав, що спір знаходився
в суді (рішення від 25 серпня 2009 р., від 17
листопада 2008 року, від 19 лютого 2008 року),
відмовити.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6
про визнання незаконним і скасування
рішень зборів уповноважених членів
ЖБК від 30 травня 2006 року про
виключення ОСОБА_6 з членів ЖБК-95 та
включення в члени ЖБК-95 замість неї
позивача ОСОБА_8 та рішення виконкому
Черкаської міськради від 11 липня 2006
року про затвердження протоколу
зборів ЖБК-95 від 30 травня 2006 року, суд
першої інстанції посилався при цьому
на дві підстави: перша - прийняті після
накладення арешту( з цієї підстави
колегія суддів дала оцінку доводам
суду першої інстанції); друга- з підстав
того, що дві письмові заяви від 26
травня 2006 року від імені ОСОБА_6. до
голови правління ЖБК-95 про передачу паю
нею батьку ОСОБА_8 (а.с.123,150) виконані не
нею, а іншою особою. Ці обставини
підтверджені висновком експертів
комплексної почеркознавчої
експертизи від 11 квітня 20013 року та
рішенням зборів ЖБК-95 від 25 серпня 20098
року, де рішення зборів від 30 травня 2006
року визнано недійсним.

При таких обставинах, колегія суддів
погоджується з висновками суду про
незаконність і скасування рішень
зборів ЖБК-95 від 30 травня 2006 року та
рішення виконкому Черкаської
міськради від 11 липня 2006 року , саме з
цих підстав.

Прийняті послідуючі рішення зборів
ЖБК-95 від 25 серпня 2009 року в частині
визнання недійсним рішення зборів ЖБК
від 30 травня 2006 року та прийняте
рішення виконкому Черкаської міської
ради від 17 листопада 2009 року про
втрату чинності рішення виконкому від
11 липня 2006 року відповідають
встановленим матеріалам справи та є
чинними.

В решті рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 16 серпня
2013 року - залишити без змін.

Згідно зі змістом ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 16 серпня 2013 року -
задовольнити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 16 серпня 2013 року по
даній справі

в частині відмови в позові ОСОБА_6 до
ОСОБА_8 про усунення перешкод у
користуванні квартирою, вселення та
зобов'язання надати ключі від квартири,

в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_8 до ОСОБА_6, виконавчого комітету
Черкаської міської ради, об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «95» м. Черкаси ( раніше - ЖБК №95),
третя особа - комунальне підприємство
«Черкаське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» про
визнання незаконними та скасування
рішень загальних зборів ЖБК-95, визнання
незаконними та скасування рішень
виконкому Черкаської міської ради,
визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право власності на
квартиру, визнання права власності на
квартиру, визнання ОСОБА_6 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

в частині відмови в задоволенні
позовних вимогах ОСОБА_7 про вселення,

в частині розподілу судових витрат -
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_6 в частині позовних вимог про
усунення перешкод у користуванні
квартирою, вселення та зобов'язання
надати ключі від квартири -
задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1, вселити її в
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_8
надати ОСОБА_6 ключі від квартири.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6,
виконавчого комітету Черкаської
міської ради, об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «95» м.
Черкаси ( раніше - ЖБК №95), третя особа -
комунальне підприємство «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» про:

визнання незаконним і скасування
рішення загальних зборів ЖБК-95 від 09
січня 2001 року (витяг з протоколу №4 від
09 січня 2001 року),

визнання незаконним та скасування
рішення виконкому Черкаської міської
ради №109 від 20 лютого 2001 року «Про
затвердження рішень загальних зборів
уповноважених членів
житлово-будівельних кооперативів»,

визнання незаконним і скасування
рішення загальних зборів ЖБК-95 від 25
серпня 2009 року в частині визнання
недійсним рішення зборів
уповноважених членів ЖБК-95 (протокол №7
від 30 травня 2006 року),

визнання незаконним і скасування
рішення виконкому Черкаської міської
ради №1440 від 17 листопада 2009 року «Про
втрату чинності рішення виконавчого
комітету Черкаської міської ради від 17
липня 2006 року №949 « Про затвердження
рішення зборів уповноважених членів
житлово-будівельного кооперативу»,

визнання незаконним і скасування
рішення виконкому Черкаської міської
ради №235 від 19 лютого 2008 року «Про
оформлення права власності на
квартири», в частині надання дозволу
ОСОБА_6 на оформлення права власності
на квартиру АДРЕСА_1

визнання недійсним та скасування
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 виданого Черкаським
міськвиконкомом 06 березня 2008 року на
ім'я ОСОБА_6,

визнання власності на квартиру АДРЕСА_1

визнання ОСОБА_6 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - відмовити.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа -
ОСОБА_6 про вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_8:

на користь ОСОБА_6 судові витрати по
оплаті державного мита в сумі 8 грн. 50
коп., 100 грн. витрати понесені на ІТЗ - 7
грн.50 коп., витрати понесені на
проведення судової почеркознавчої
експертизи в сумі 2942 грн.40 коп.

на користь ОСОБА_7 -114 грн.70 коп. судових
витрат по оплаті державного мита.

в дохід держави -14 грн.70 коп. державного
мита.

В решті рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 16 серпня
2013 року - залишити без змін.

Рішення колегії та рішення суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий :

Судді :