АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Винту Ю. М.

Суддів : Заводян К.І., Лисак І.Н.

При секретарі : Ковальчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 12 листопада
2013 року,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до
Кіцманського районного суду
Чернівецької області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
посилаючись на порушення умов
укладеного сторонами 13.12.2006 року
Кредитного договору №СVMWRX34790005, згідно
якого відповідачка отримала кредит в
розмірі 1435 гривень 50 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом, строком на
12 місяців, тобто до 12.12.2007 року.

В зв'язку з невиконанням взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 25.09.2013 року у відповідачки
виникла заборгованість в сумі 31457
гривні 30 коп., з яких: 1321 грн. 25 коп. -
заборгованість за кредитом, 10 033 грн. 12
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 252 грн. 67 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 17 876 грн. 10 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 гривень -
штраф (фіксована частина), 1 474 грн. 16 коп.
- штраф (процентна складова).

Просив стягнути з ОСОБА_1
заборгованість в розмірі 31457 грн. 30 коп.
та 314 грн.57 коп. судового збору.

Заочним рішенням Кіцманського
районного суду Чернівецької області
від 12 листопада 2013 року в задоволенні
позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить заочне рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 12 листопада
2013 року скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції дав неправильну оцінку
зібраним доказам, зробив висновки, які
не відповідають обставинам справи,
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

________________________________________________________________________
________

№22ц-1817/2013р.
Головуючий в 1
інстанції : Масюк Л.О.

Категорія : 19/27
Доповідач:
Винту Ю.М.

ВССУ не є правотворчим органом, а тому
посилання суду першої інстанції при
ухваленні рішення на Постанову Пленуму
ВССУ №5 від 30.05.2012 р., якою передбачене
право суду застосовувати строк
позовної давності без заяви
відповідача, є порушенням норм
матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

В ході судового розгляду справи, судом
першої інстанції було встановлено, що
ОСОБА_1 дійсно порушила умови договору
№СVMWRX34790005 від 19.02.2007 р., в зв'язку з чим у
неї виникла заборгованість.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що позивач пропустив п'ятирічний
строк позовної давності для звернення
до суду, встановлений договором, в
зв'язку з чим законних підстав для
стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не
було.

Відповідно до п.31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
у спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Отже, оскільки у справах, що виникають
із кредитних правовідносин, не є
обов'язковою умовою наявність заяви
відповідача про застосування строків
позовної давності, тому суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
стягнення заборгованості з ОСОБА_1
після спливу п'ятирічного строку
позовної давності для звернення до
суду з позовом.

Крім того, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.267 ЦК
України, сплив позовної давності є
підставою для відмови в позові. Якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

В той же час, в матеріалах справи
відсутні будь-які докази поважності
пропуску строку позовної давності
позивачем, а тому підстав для
задоволення позовних вимог не
вбачається.

Що стосується правової природи
роз'яснень ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ, необхідно
зазначити наступне.

За змістом п.3, 4 ст.32 України «Про
судоустрій та статус суддів», ВССУ
аналізує судову статистику, вивчає та
узагальнює судову практику; надає
методичну допомогу судам нижчого рівня
з метою однакового застосування норм
Конституції України та законів України
у судовій практиці на основі її
узагальнення та аналізу судової
статистики; дає спеціалізованим судам
нижчого рівня рекомендаційні
роз'яснення з питань застосування
законодавства щодо вирішення справ
відповідної судової юрисдикції.

Це означає, що ВССУ надає судам
рекомендаційні роз'яснення фактично на
підставі узагальнення судової
практики та аналізу судової
статистики, метою яких є забезпечення
однакового застосування законодавства
тими судами, які компетентні
вирішувати справи різних категорій,
для постановлення законних рішень.

Крім того, по-перше, вони можуть
надаватися тільки відповідним органом
ВВСУ, яким є пленум, по-друге надання
пленумом роз'яснень з питань
застосування законодавства обумовлено
виконанням його основного обов'язку -
забезпечення однакового і правильного
застосування законодавства
відповідними спеціалізованими судами,
по-третє, ігнорування роз'яснень
пленуму ВССУ створюють для судів ризик
перегляду ухвалених ними рішень.

Отже, роз'яснення не підміняють закон
та не змінюють його сутність, а
виконують функцію додаткового
тлумачення актів права, в якому
сконцентровані міркування про
фактичні обставини, норми права та їх
елементи для однакового вирішення
справ різних категорій всіма судами, а
саме, для законного та обґрунтованого
розв'язання правового конфлікту в
обмежені строки.

Враховуючи наведене, а також те, що ПАТ
КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду
для вирішення спорів в своїх заявах
посилається на узагальнення та
роз'яснення Пленуму ВССУ, колегія
суддів вважає доводи апелянта в цій
частині необґрунтованими та
безпідставними.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів.
Докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України,
ПАТ КБ «Приватбанк» не надав суду
першої інстанції докази на
підтвердження своїх доводів про
наявність законних підстав для
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості
після спливу п'ятирічного строку
позовної давності для звернення до
суду.

Враховуючи наведене, колегія приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції відповідає нормам
матеріального й процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Заочне рішення Кіцманського районного
суду Чернівецької області від 12
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: