Справа № 764/510/13- ц
Провадження № 2/764/976/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2013 р. Ленінський районний
суд м. Севастополя в складі

головуючого судді - Рубан М. В.,

за участю секретарів - Нікітенко Ю.П.,
Бурчуладзе С.І., розглянув у відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у
справах дітей Гагарінської районної
державної адміністрації в м.
Севастополі, про визнання батьківства
та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася 15 січня 2013 року до
суду із позовною заявою, в якій з
врахуванням уточнень просить визнати
відповідача батьком неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з
відповідача аліменти на утримання
вказаної дитини в розмірі 1/4 заробітку
(доходу) відповідача, стягнути аліменти
на утримання позивача в розмірі 1/6
заробітку (доходу) відповідача.

Вимоги мотивовані тим, що з листопада
2009 року позивач та відповідач мали
інтимні стосунки, потім стали
проживати однією сім'єю без реєстрації
шлюбу до кінця 2010 року. Не проживаючи
разом сторони у справі підтримували
інтимні стосунки до листопада 2011 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилася
дитина ОСОБА_3, яку позивач
зареєструвала в органах РАЦС
відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України,
та батьком якої позивач вважає саме
відповідача. Враховуючи, що відповідач
не надає матеріальної допомоги на
утримання дитини та позивача, остання
просить стягнути з відповідача
аліменти.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали уточнений
позов у повному обсязі, наполягали на
його задоволенні, просили також
стягнути судові витрати в сумі 2799,78
грн., які пов'язані із оплатою палива
для автомобілю, на якому здійснювалися
поїздки позивача з дитиною до
експертної установи з метою проведення
експертизи.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позову з підстав його
недоведеності, пояснив, що між
сторонами у справі дійсно
підтримувалися інтимні стосунки з
серпня 2009 року по листопад 2011 року,
однак вони ніколи сумісно не проживали
разом, тому відповідач не вважає себе
батьком дитини позивача. Також
відповідач просив у разі задоволення
позову врахувати, що з нього на
утримання іншої неповнолітньої дитини
стягуються аліменти, він має
незадовільний стан здоров'я, тому
вважав за доцільне визначити розмір
аліментів на утримання дитини та
позивача 1/6 частки заробітку (доходу).
Щодо витрат, пов'язаних із оплатою
палива просили відмовити в задоволенні
цих вимог, оскільки неприбуття
відповідача до експертної установи
відбувалося з поважних причин, та таки
витрати не є судовими в розумінні ст. 79
ЦПК України.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явилася, надіслала до
суду заяву з проханням розглянути
справу без присутності представника
Служби у справах дітей Гагарінської
районної державної адміністрації в м.
Севастополі.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, допитавши свідків, знаходить
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження (серія НОМЕР_4,
актовий запис № 752 від 19.07.2012 року).
Батьком вказаної дитини відповідно до
вимог ч.1 ст. 135 СК України записаний
ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при
народженні дитини у матері, яка не
перебуває у шлюбі, у випадках, коли
немає спільної заяви батьків, заяви
батька або рішення суду, запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень провадиться за прізвищем та
громадянством матері, а ім'я та по
батькові батька дитини записуються за
її вказівкою.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 125 СК України якщо
мати та батько дитини не перебувають у
шлюбі між собою, походження дитини від
батька визначається за рішенням суду.

На підставі ч.1 ст. 128 СК України за
відсутності заяви, право на подання
якої встановлено статтею 126 цього
Кодексу, батьківство щодо дитини може
бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України
підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Севастополя від 22.04.2013 року у справі
призначено судову
молекулярно-генетичну експертизу,
проведення якої доручено експертам
Одеського обласного бюро
судово-медичних експертиз
Міністерства охорони здоров'я України.

Листом Одеського обласного бюро
судово-медичних експертиз
Міністерства охорони здоров'я України
від 28.05.2013 року № 1167-02 повідомлено про
дату та час проведення експертизи
(01.07.2013 року з 10 до 14 години), зі вказаним
листом представники сторін були
ознайомлені 07.06.2013 року, наслідки
ухилення від проведення експертизи
роз'яснені.

Листом Одеського обласного бюро
судово-медичних експертиз
Міністерства охорони здоров'я України
від 05.07.2013 року № 1409-02 повідомлено про
дату та час проведення експертизи
(02.09.2013 року з 10 до 14 години), зі вказаним
листом представники сторін були
ознайомлені 07.08.2013 року, наслідки
ухилення від проведення експертизи
роз'яснені. Також в даному листі
вказано, що 01.07.2013 року відбір
біологічних зразків не проводився у
зв'язку з неприбуттям ОСОБА_2, якій
надіслав телеграму та довідку про його
находження в лікарні.

Вказана обставина підтверджується
довідкою КЗ «Міська лікарня № 1» від
27.06.2013 року. Отже, відповідач не прибув
01.07.2013 року до експертної установи з
поважних причин.

Листом Одеського обласного бюро
судово-медичних експертиз
Міністерства охорони здоров'я України
від 04.09.2013 року № 1826-02 повідомлено про
дату та час проведення експертизи
(01.10.2013 року з 10 до 14 години), зі вказаним
листом представники сторін були
ознайомлені 18.09.2013 року, наслідки
ухилення від проведення експертизи
роз'яснені. Також в даному листі
вказано, що 02.09.2013 року відбір
біологічних зразків не проводився у
зв'язку з неприбуттям ОСОБА_2, якій
надіслав лист про неможливість
прибуття до експертної установи у
зв'язку із дорожньо-транспортною
пригодою. Належні докази, що відповідач
був учасником ДТП 02.09.2013 року останнім
не надані.

Листом Одеського обласного бюро
судово-медичних експертиз
Міністерства охорони здоров'я України
від 04.10.2013 року № 2025-02 вказано, що 01.10.2013
року відбір біологічних зразків не
проводився у зв'язку з неприбуттям
ОСОБА_2 до експертної установи.

Однак відповідачем не надано та в
матеріалах справи відсутні належні та
беззаперечні докази неможливості бути
присутнім відповідачу 02.09.2013 року та
01.10.2013 року в експертній установі для
проведення експертизи, отже, суд
доходить висновку, що відповідач
ухилявся від проведення судової
молекулярно-генетичної експертизи.

Суд роз'яснив сторонам в судовому
засідання необхідність проведення
експертизи у даній справі, однак
клопотання про повторне призначення у
справі експертизи відповідачем та його
представником не заявлялося.

Пунктом 2 абз. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року N 3 зазначено, що питання щодо
походження дитини суд вирішує на
підставі будь-яких доказів про це.
Висновки експертизи, у тому числі
судово-генетичної, необхідно оцінювати
з урахуванням положень ст. 212 ЦПК,
згідно з якою жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення,
він оцінює докази в їх сукупності, а
результати оцінки відображає в рішенні
з наведенням мотивів їх прийняття чи
відхилення.

Пунктом 3 абз. 9 вказаної постанови
Пленуму ВСУ також передбачено, що у
разі коли ухилення сторони у справі
зазначеної категорії від участі в
експертизі або від подання необхідних
матеріалів, документів тощо
унеможливлює її проведення, суд
відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати
факт, для з'ясування якого її було
призначено, або відмовити в його
визнанні (залежно від того, хто зі
сторін ухиляється, а також яке значення
має для них ця експертиза).

У зв'язку з відсутністю висновків
судової молекулярно-генетичної
експертизи судом за клопотання
представника позивача були допитані
свідки.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_6, пояснив, що він є
батьком позивача, знає відповідача.
Підтвердив, що позивач проживає з ним,
позивач та відповідач зустрічалися з
липня 2009 року по листопад 2011 року,
відповідач приходив до них у гості,
разом відзначали свята, потім вони
перестали зустрічатися. ОСОБА_1 сказала
йому, що вона чекає дитину від
відповідача, але останній вже має іншу
сім'ю. Стосунки з іншими чоловіками
ОСОБА_1 не мала.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_7, пояснила, що вона не знає
сторін у справі, є донькою представника
позивача, вона була присутня в серпні
2013 року в кафе «Мадам шоко», в якому
відбувалася зустріч між
представниками позивача та
відповідача, на якій також був
присутнім й відповідач, якій сам
визнав, що він є батьком дитини
позивача, однак він просив за
винагородження в сумі 10000,00 доларів США
закрити справу про визнання
батьківства.

Суд критично відноситься до показів
свідка ОСОБА_7, оскільки остання не
впізнала відповідача, якій був
присутнім в судовому засіданні, до того
ж, її покази суд вважає неналежним
доказом у справі, оскільки вони не
стосуються предмету доказування, який
полягає у встановленні міжособових
стосунків позивача та відповідача,
період їх спільного проживання.

На підставі вищенаведеного,
враховуючи, що відповідач відповідно
до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України не
надав суду належних доказів того, що
він не є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
суд доходить висновку, що відповідачем
не спростовано доводів позивача, що
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
при цьому, суд приймає до уваги покази
свідка ОСОБА_6, пояснення позивача та
відповідача та вважає достатнім
встановлення на підставі цих пояснень
фактичних даних, які, на думку суду, є
доказами підтримання сторонами у
справі інтимних стосунків з серпня 2009
року по листопад 2011 року і, як наслідок
таких стосунків, народження позивачем
ІНФОРМАЦІЯ_1 доньки ОСОБА_3 від
відповідача ОСОБА_2, у зв'язку з чим
вимога позивача про визнання
відповідача батьком неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягає
задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
дитини суд зазначає наступне.

Судом також встановлено, що
неповнолітня дитина ОСОБА_1 проживає
разом із позивачем, що підтверджується
довідкою КП «РЕП № 9» від 14.12.2013 року №
1807.

Згідно з положеннями ст. 121 СК України
права та обов'язки матері, батька і
дитини ґрунтуються на походженні
дитини від них, засвідченому органом
державної реєстрації актів цивільного
стану в порядку, встановленому
статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України
встановлено, що за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

На підставі ст. 182 СК України суд
враховує при визначенні розміру
аліментів: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Севастополя від 01.07.2013 року з
відповідача на користь ОСОБА_8 стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 заробітку
(доходу) відповідача, починаючи
утримання з 04.06.2013 року.

Суд не враховує встановлений судом
розмір аліментів на утримання сина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, при визначені
розміру аліментів на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідачем не
надано та в матеріалах справи відсутні
відомості, що вказане рішення суду ним
добровільно чи примусово виконується,
враховуючи, що відповідач, як він сам
пояснив, проживає однією сім'єю з
дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9, разом
з цим, відповідачем не надано доказів
на підтвердження обставин спільного
проживання та знаходження на його
утриманні дитини ОСОБА_9, а також
враховуючи ту обставину, що позов про
стягнення аліментів ОСОБА_8 був поданий
04.06.2013 року під час розгляду даної
справи, однак не зважаючи на те, що
відповідач знав про наявність даного
спору в суді, визнав позов ОСОБА_8 в
значному розмірі, при цьому, суд
наголошує, що матеріальне забезпечення
(утримання) однієї дитини не може бути
значно зменшено (погіршено) за рахунок
матеріального забезпечення іншої
дитини з урахуванням принципу
рівноправності та справедливості,
отже, відповідач не позбавлений
правової можливості на зменшення
розміру аліментів на утримання сина
ОСОБА_9

Також суд не приймає до уваги витяг з
медичної картки відповідача № 6519 КЗ
«Севастопольська міська лікарня № 9»
про проведення операції, тобто про
незадовільний стан здоров'я
останнього, оскільки вказаний витяг
датований 19.01.2011 роком, отже,
відповідачем не надано та в матеріалах
справи відсутні належні та
беззаперечні докази, що свідчили б про
незадовільний стан здоров'я
відповідача на час розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 СК України
частина заробітку (доходу), яка
стягується як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду з дня пред'явлення
позову. Позов було подано до суду 15.01.2013
року.

На підставі наведеного, враховуючи, що
відповідача визнано батьком
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає за можливе
стягувати з відповідача на користь
позивача аліменти на утримання
вказаної дитини в розмірі 1/4 частки
заробітку (доходу) але, згідно з ч.2 ст.182
СК України, не менш ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи утримання з 15.01.2013 року до
досягненням дитиною повноліття.

Щодо вимоги позивача про стягнення
аліментів на утримання дружини суд
зазначає наступне.

Ст. 84 СК України встановлено, що
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років. Право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від того
чи вона працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Відповідач працює електриком в ПП
«А.Р.К.А.» та має постійне місце роботи і
регулярний дохід у вигляді заробітної
плати, що підтверджується довідкою ПП
«А.Р.К.А.» від 25.11.2013 року. Отже,
відповідач має можливість надавати
матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з
принципів розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає за можливе
стягувати з відповідача на користь
позивача аліменти на її утримання в
розмірі 1/7 частки всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно до досягнення
сумісної з відповідачем дитиною
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку,
починаючи утримання з 15.01.2013 року, що
суд вважає достатнім для утримання
позивача.

Згідно зі ст. 134 СК України на підставі
заяв осіб, зазначених у статті 126 цього
Кодексу, або рішення суду орган
державної реєстрації актів цивільного
стану вносить відповідні зміни до
актового запису про народження,
складеного органами державної
реєстрації актів цивільного стану
України, та видає нове Свідоцтво про
народження.

Відповідно до ч.1 ст. 126 СК України
походження дитини від батька
визначається за заявою жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою. Така заява може бути подана
як до, так і після народження дитини до
органу державної реєстрації актів
цивільного стану.

Оскільки позивачем не були заявлені
вимоги про визначення прізвища дитини,
враховуючи різні прізвища сторін у
справі, а суд позбавлений з огляду на
приписи ст.ст.10, 11 ЦПК України
самостійно визначити предмет позову,
тому підлягає залишенню прізвище
дитини, визначене в її свідоцтві про
народження серії НОМЕР_4, актовий запис
№ 752 від 19.07.2012 року, - ОСОБА_1, при цьому,
сторони не позбавлені правової
можливості на підставі ст.134 СК України
визначити інше прізвище дитини за
спільною заявою, поданою до
відповідного органу державної
реєстрації актів цивільного стану.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до положень ст. 79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. До витрат, пов'язаних
з розглядом судової справи, належать:
витрати на правову допомогу; витрати
сторін та їх представників, що
пов'язані з явкою до суду; витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про судовий збір»
судовий збір - збір, що справляється на
всій території України за подання заяв,
скарг до суду, а також за видачу судами
документів і включається до складу
судових витрат.

Виходячи з ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий
збір» ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах за
подання до суду: позовної заяви
майнового характеру - 1 відсоток ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати; заяви про
забезпечення доказів або позову - 0,1
розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовій збір за
вимогу немайнового характеру
(визнання батьківства) в сумі 114,70 грн., а
також судовий збір за подання заяви про
призначення експертизи в розмірі 114,70
грн., а всього - 229,40 грн. Також з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в сумі
229,40 грн. (114,70 грн. - за вимогу про
стягнення аліментів на дитину, 114,70 грн.
- за вимогу про стягнення аліментів на
утримання матері), оскільки позивач за
подання позову про стягнення аліментів
звільнена від сплати судового збору.

При цьому, суд вважає, що витрати,
пов'язані із оплатою палива для
автомобілю у зв'язку із поїздкою до
експертної установи позивача не
підлягають стягненню з відповідача,
оскільки таки витрати не є судовими з
огляду на приписи ст. 79 ЦПК України,
тому що витратами, пов'язаними з
проведенням експертизи, є витрати за
клопотання про призначення експертизи
та вартість експертизи (витрати
експертної установи), які
безпосередньо стосуються проведення
судової експертизи для встановлення
певних обставин, необхідних для
розгляду справи по суті. До того ж,
надані копії фіскальних чеків не є
належними та беззаперечними доказами
понесення позивачем витрат на пальне,
оскільки з них не вбачається, що
придбання пального було здійснено саме
позивачем та прибуття до експертної
установи здійснювалося саме на
автомобільному транспортному засобі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 6, 10, 11, 57-61, 88, 179, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внести зміни до актового запису № 752
від 19.07.2012 року та свідоцтво про
народження (серія НОМЕР_4), виданого
19.07.2012 року відділом РАЦС Гагарінського
районного управління юстиції міста
Севастополя, виключивши з нього
відомості про ОСОБА_4, як батька дитини
ОСОБА_3, вказавши батьком дитини ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, залишивши без змін
прізвище, ім'я, по-батькові, дату та
місце народження дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
аліменти на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки
заробітку (доходу), але не менш ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи утримання з 15.01.2013 року до
досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
аліменти на утримання дружини в
розмірі 1/7 частки заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 15.01.2013 року та
до досягнення дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Стягнення аліментів припустити до
негайного виконання в межах місячного
платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові
витрати в сумі 229,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь держави
судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Севастополя шляхом
подачі апеляційної скарги до
Ленінського районного суду
м.Севастополя протягом десяти днів з
дня проголошення рішення суду. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ленінського районного суду

м.Севастополя

М.В. Рубан