Справа № 2-о-2/11
Провадження №2-о/761/1/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 листопада 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Гуменюк А.І.

народних засідателів -
Копилова С.В., Ніколаєва Є.О.

при секретарі
Пироговській-Харітоновій Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи:
Орган опіки та піклування
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, про визнання особи
недієздатною та призначення опікуном,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Заявник) 02 серпня 2006 року
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва із заявою,
заінтересована особа: Орган опіки та
піклування Шевченківської районної в
місті Києві державної адміністрації
(далі - Заінтересована особа № 1), про
визнання недієздатним ОСОБА_2 та
призначення опікуном.

Заяву обґрунтовує тим, що він є рідним
братом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по
материнській лінії. Зауважує, що брат
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1. Вказує, що, починаючи із 1993
року, його брат перебуває на обліку у
Психоневрологічному диспансері № 1 і,
що 20 жовтня 1993 року йому встановлена
друга група інвалідності у зв'язку із
психічним захворюванням. Вказує, що
брат агресивно поводиться, приводить у
квартиру невідомих осіб. Вважає, що в
силу свого психічного захворювання,
брат не розуміє значення своїх дій, не
може керувати ними та потребує
встановлення над ним опіки. Оскільки у
брата є інший брат, який зловживає
спиртними напоями, інших осіб, крім
нього, які б могли здійснювати за
братом догляд немає, просив суд
ухвалити судове рішення, яким визнати
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним або
цивільна дієздатність якого обмежена
та призначити його, ОСОБА_1, опікуном
над недієздатним ОСОБА_2.

Справа розглядається судом вдруге,
оскільки рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 22 жовтня 2007
року, згідно ухвали колегії суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого
2008 року, скасоване, з направленням
справи на новий розгляд до того ж суду.

В ході судового розгляду справи, в
якості заінтересованих осіб, судом
притягнуто до участі у справі ОСОБА_2
(далі - Заінтересована особа № 2) та
ОСОБА_3 (далі -Заінтересована особа № 3).

У судовому засіданні Заявник та його
представник просили суд ухвалити
судове рішення, яким визнати ОСОБА_2
недієздатним та призначити Заявника
його опікуном. Заявлені вимоги
підтримали у повному обсязі, з
урахуванням уточнення. Просили суд
заяву задоволити у повному обсязі.

Представник Заінтересованої особи № 1
у судовому засіданні заяву підтримала.
Просила суд вказану заяву задоволити.

Заінтересована особа № 2 у судовому
засіданні заяву не підтримала, просила
суд у задоволенні вказаної заяви
відмовити. Згідно клопотання про
приєднання письмових доказів, поданого
на адресу суду 27 квітня 2012 року,
Заінтересована особа № 2 зауважила, що
обставинами, які викликали у неї
захворювання у 2005 році, були смерть
дружини та сина і, що ці обставини вона
вже пережила, зауваживши, що відповідно
до довідки Київського міського
психоневрологічного диспансеру № 1 від
22 жовтня 2010 року за № 695, на час її
обстеження 22 жовтня 2010 року, розладів
психічної діяльності у неї не було
виявлено. Крім того, Заінтересована
особа № 2 повідомила, що вона уклала
шлюб і, що впродовж шести років вона
обстежується кожні 2-3 місяці у лікаря
та, що впродовж цього часу зривів
психічного розладу у неї не було.

Заінтересована особа № 3 у судове
засідання не з'явилася. Про місце, день
та час судового розгляду повідомлялася
в установленому законом порядку. Про
причини неявки суд не повідомляла.

Заслухавши пояснення Заявника та його
представника, представника
Заінтересованої особи № 1,
Заінтересованої особи № 2, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази в їх сукупності, суд
знаходить заяву такою, що не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
згідно свідоцтва про народження,
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5. Його
батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 11, том І).

Крім того, із матеріалів справи також
вбачається, що ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1. Його батьки: ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 (а.с. 12, том І).

Згідно довідки органу реєстрації актів
цивільного стану, ОСОБА_6 та ОСОБА_5
зареєстрували шлюб 24 листопада 1948 року.
Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5
присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а.с. 17, том І).

Крім того, відповідно до свідоцтва про
одруження, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, одружилися 19
червня 1961 року, про що зроблено
відповідний запис за № 9. Після
реєстрації шлюбу ОСОБА_5 присвоєно
прізвище ОСОБА_5 (а.с. 18). Таким чином
судом встановлено, що Заявник та
Заінтересована особа № 2 є рідними
братами по материнській лінії.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно з висновком амбулаторної
судово-психіатричної експертизи № 620
від 25 травня 2007 року, ОСОБА_2 страждає
хронічним психічним розладом:
шизофренія, параноїдна форма,
приступообразно-прогредієнтне
протікання, помірно виражений
дисоціативний дефект, ремісія неповна.
Даним захворюванням ОСОБА_2 страждає з
1990 року, яке суттєво обмежує його
здатність усвідомлювати значення
своїх дій і керувати ними. За своїм
психічним станом здоров'я ОСОБА_2 не
може у повній мірі усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними,
потребує встановлення над ним
піклування (а.с. 93-95, том І).

Крім того, згідно з висновком повторної
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи від 06 грудня 2011 року, для
визначення остаточного характеру, типу
протікання, ступеню вираження
психічних розладів на даний час ОСОБА_2
потребує проведення стаціонарної
судової комплексної
психолого-психіатричної експертизи
(а.с. а.с. 234-238, том І).

Згідно ухвали Шевченківського
районного суду м. Києва від 26 вересня 2012
року, за клопотанням представника
Заявника, у справі була призначена
стаціонарна судова комплексна
психолого-психіатрична експертиза.
Оскільки на неодноразові виклики до
експертної установи впродовж
тривалого часу, Заінтересована особа №
2 не з'являлася, зважаючи на тривалість
строків знаходження справи у
провадженні Шевченківського районного
суду м. Києва, цивільна справа із
експертної установи була відкликана
судом, для розгляду заяви по суті.

За змістом частини 2 статті 239
Цивільного процесуального кодексу
України, у виняткових випадках, коли
особа щодо якої відкрито провадження у
справі про визнання її недієздатною,
явно ухиляється від проходження
експертизи, суд у судовому засіданні за
участю лікаря-психіатра може
постановити ухвалу про примусове
направлення фізичної особи на
судово-психіатричну експертизу.

Судом встановлено, що згідно двох
висновків амбулаторних
судово-психіатричних експертиз,
проведених у різний час, стійкого і
хронічного психічного розладу, за
якого б Заінтересована особа № 2 була б
не здатна усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними, встановлено не
було. Крім того, експертами також не
було встановлено тяжкого психічного
розладу, внаслідок чого б
Заінтересована особа № 2, вчиняла б чи
виявляла б реальні наміри вчинити дії,
що являють собою безпосередню
небезпеку для неї чи оточуючих, як і
того, що особа неспроможна самостійно
задовольняти свої основні життєві
потреби на рівні, який забезпечує її
життєдіяльність.

Тим самим, виняткових підстав для
примусового направлення
Заінтересованої особи № 2 для
проведення стаціонарної судової
комплексної психолого-психіатричної
експертизи судом не встановлено.

Судом встановлено, що 29 січня 2011 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 29
січня 2011 року (а.с. 259, том І).

Крім того, із пояснень Заявника у
судовому засіданні, суду стало відомо,
що із Заінтересованою особою № 2 він не
бачився декілька років.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що вищезазначені обставини
свідчать про спроможність
Заінтересованої особи № 2 самостійно
задовольняти всі свої життєві потреби.

За таких обставин, виходячи із принципу
презумпції психічного здоров'я та
вимог статті 14 Закону України «Про
психіатричну допомогу», ухвалу суду
про призначення стаціонарної судової
комплексної психолого-психіатричної
експертизи було скасовано, оскільки
виняткові підстави для примусового
направлення Заінтересованої особи № 2
для проведення вказаної експертизи
були відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 39
Цивільного кодексу України, фізична
особа може бути визнана судом
недієздатною, якщо вона внаслідок
хронічного, стійкого психічного
розладу не здатна усвідомлювати
значення своїх дій та (або) керувати
ними.

Виходячи із фактичних обставин справи,
встановлених в ході її розгляду, суд
знаходить заяву в частині щодо
визнання ОСОБА_2 недієздатним та
встановлення над ним опіки
необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Крім того, Заявник просив суд ухвалити
судове рішення, яким призначити його
опікуном над ОСОБА_2.

Заява в цій частині також задоволенню
не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 60
Цивільного кодексу України, суд
встановлює опіку над фізичною особою у
разі визнання її недієздатною і
призначає опікуна за поданням органу
опіки та піклування.

Оскільки ОСОБА_2 недієздатним судом не
визнаний, підстави призначення йому
опікуна відсутні. Крім того, як
пояснила представник Заінтересованої
особи № 1 у судовому засіданні, питання
про призначення опікуна над ОСОБА_2
органом опіки та піклування в особі
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації взагалі не
розглядалося.

За таких обставин, у задоволенні заяви
суд відмовляє у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, на підставі
статей 39, 41, 60 Цивільного кодексу
України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 209,
212-215, 234-235, 236-241 Цивільного
процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Орган опіки та
піклування Шевченківської районної в
місті Києві державної адміністрації,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання особи
недієздатною та призначення опікуном -
в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м. Києва апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків або
після розгляду справи в апеляційному
порядку Апеляційним судом м. Києва,
якщо воно не буде скасоване.

ГОЛОВУЮЧИЙ :

НАРОДНІ ЗАСІДАТЕЛІ :