Справа №2604/9327/12 № апеляційного
суді першої інстанції: Вернидубов
Я.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 19 листопада 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
власністю та вселення,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні власністю та
вселення.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що
ОСОБА_5 на праві власності належить 1/6
частина квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом. Право власності
на вищевказану квартиру зареєстроване
в БТІ м. Києва.

ОСОБА_6 володіє Ѕ частиною квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом і 1/6
частиною квартири на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом. Власником 1/6 частини
вищезазначеної квартири є відповідач
ОСОБА_4, яка володіє вказаною часткою на
підставі свідоцтва про право власності
на спадщину за законом.

Відповідач не пускає позивачів у
спірну квартиру, тобто чинить
перешкоди в користуванні власністю,
тому останні просили суд зобов'язати
ОСОБА_4 не чинити їм перешкоди у
користуванні квартирою, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та
вселити їх в спірну квартиру.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 листопада 2012 року
задоволені позовні вимоги ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
в користуванні власністю та вселення.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5
перешкоди у користуванні 1/6 частиною
квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_6
перешкоди у користуванні 1/6 та 1/2
частинами квартири АДРЕСА_1

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вселені у квартиру
АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
змінити в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_5, а рішення в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_6
скасувати, а провадження в цій частині
закрити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовувала
тим, що рішення є необґрунтованим,
винесене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи через неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

В судове засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином, від
ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд
справи за її відсутності, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає можливим
розглянути справу у їх відсутність.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
представника позивача підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Звертаючись з позовними вимогами до
суду, які в подальшому уточнили,
позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посилалися
на те, що вони як співвласники
квартири АДРЕСА_1 не можуть нею
користуватися, оскільки відповідачем
чиняться перешкоди.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
право позивачів як власників спірної
квартири порушене, а отже воно
підлягає захисту.

Такий висновок суду відповідає
встановленим судом обставинам і нормам
матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи,
сторони у справі є співвласниками
квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 належить право власності на 1 /
6 частину квартири АДРЕСА_1, яке він
набув в порядку спадкування, а ОСОБА_6
належить право власності на 1/ 2 та 1/ 6
частини квартири, яке також набуте в
порядку спадкування.

Інша 1 / 6 частина належить на праві
власності ОСОБА_4

Частки кожного з співвласників в
натурі не виділені.

За загальними правилами власнику
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майно.

Згідно із ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Судом установлено, що відповідач
ОСОБА_4 чинить перешкоди позивачам
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1

За таких обставин, суд першої інстанції
правильного дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених позивачами
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що позивачами не доведено
чинення нею перешкод та неможливість
позивачів вселитися в спірну квартиру,
що виключало, на думку апелянта,
задоволення позовних вимог висновків
суду не спростовують, а тому підлягають
відхиленню.

Як убачається зі змісту апеляційної
скарги, відповідач, пропонуючи
варіанти поділу квартири шляхом
сплати позивачам грошової компенсації,
тим самим не визнає за останніми права
користування спірною квартирою.

Позивач ОСОБА_5 в липні 2012 року
звертався до Дніпровського РУ ГУ МВС
України в м.Києві з заявою про
неможливість проживання в АДРЕСА_1 у
зв'язку з протиправністю дій з боку
ОСОБА_4 (а.с.10). У зв'язку з чим йому
рекомендовано звернутися до суду для
вирішення даного питання.

Наявність мирової угоди укладеної між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та визнаної
Дніпровським районним судом м.Києва
від 15 травня 2009 року, яка до цього часу
не виконана, частки ОСОБА_6 у праві
власності на спірну квартиру не
припинені у встановленому законом
порядку, не може бути підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог
про захист права власності останньої.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_4 не
чинити перешкоди позивачам у
користуванні частками квартири, які
належать відповідно ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
суд не звернув уваги на те, що частки
співвласників у спірній квартирі є
ідеальними, кожному з них належить не
частка у спільному майні, а частка у
праві власності на це майно, тобто
право кожного із співвласників
поширюється на квартиру в цілому, а не
на певну її частину.

За таких обставин, рішення в частині
задоволення вимог про зобов'язання
ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5 перешкод у
користуванні 1 / 6 частиною квартири, а
ОСОБА_6 у користуванні 1/6 та 1 / 2
частинами квартири не можна вважати
законним, а тому в цій частині рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового без зазначення часток кожного.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 309, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 19 листопада 2012 року - в
частині задоволення позовних вимог про
зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні квартири скасувати та в
цій частині ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5,
ОСОБА_6 перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: