Провадження по справі 2/122/1058/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого судді - Гоцкалюка В.Д.

при секретарі - Дірієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Залізничного
районного суду м. Сімферополя АР Крим
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Залізничний відділ
державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції в Автономній Республіці Крим,
про усунення перешкод, стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа Залізничний ВДВС
Сімферопольського МУЮ в АР Крим, в
подальшому позивач уточнив свої
позовні вимоги та остаточно просив:
усунути перешкоди у встановленні
будівельних лісів на земельній ділянці
довжиною 11,9 метрів і шириною 1,5 м., що
перебуває у користуванні ОСОБА_3 в
домоволодінні АДРЕСА_1, для ремонту
огорожі і стіни належної будови літер
«Д» згідно схематичного плану
техпаспорта в домоволодінні АДРЕСА_2
зобов'язавши відповідачку ОСОБА_2
демонтувати належний їй тимчасовий
навіс - сарай літер «П»; у разі
невиконання рішення суду
відповідачкою на протязі місяця після
набрання рішенням законної сили,
надати право виконати рішення суду за
свій рахунок зі стягненням з ОСОБА_2
витрат по виконанню рішення суду щодо
демонтажу тимчасового навісу - сараю
літер «П» в сумі 1010 грн.; стягнути з
ОСОБА_3 матеріальний збиток пов'язаний
з пошкодженням внутрішніх стін
приміщення літер «Д» в сумі 5599 грн.;
стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі
5000 грн., та судові витрати пов'язані з
оплатою судового збору в сумі 229 грн. 40
коп. та оплати за проведення
будівельно-технічної експертизи в сумі
4122 грн. 64 коп., а всього судових витрат у
сумі 4352 грн .04 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві
власності належить домоволодіння
АДРЕСА_2. ОСОБА_2 належить домоволодіння
АДРЕСА_1. Раніше вказані домоволодіння
були одним домоволодінням АДРЕСА_1,
рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя від 02 липня 2010 року, між
нею та відповідачкою було проведено
розділ існуючих часток загального
домоволодіння. Крім того, вказаним
рішенням встановлено сервітут на право
встановлення будівельних лісів на
земельній ділянці, яка знаходиться в
користуванні у відповідачки, для
ремонту огорожі і стіни належного їй
гаражу літер «Д». Одна стіна належної
їй будови літер «Д», знаходиться на
території земельної ділянки ОСОБА_2 у
зв'язку із чим у неї відсутній доступ до
цієї частини стіни. Стіна будови гаража
з боку ділянки відповідачки не
заштукатурена піддається впливу
опадів у зв'язку з чим всередині
приміщення гаражу, існують
пошкодження. Вважає, що відповідачка
протиправно перешкоджає їй в законних
вимогах по ремонту частини стіни
будови літер «Д», у зв'язку із чим вона
повинна відшкодувати збиток який виник
від проникнення вологості всередині
цього приміщення в повному обсязі. Крім
того, вважає, що внаслідок
неправомірних дій відповідача їй
завдано моральної шкоди, яку вона
оцінює в 5000 грн.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги підтримали у повному обсязі та
наполягали на їх задоволенні.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в
судовому засіданні позов не визнали та
пояснили, що вказаний сарай є власністю
відповідача, у зв'язку із чим демонтаж
вказаної будівлі є неможливим. Також
зазначили, що жодних неправомірних дій
ОСОБА_2 відносно майна позивачки не
чинила, у зв'язку із в задоволенні
позову просили відмовити.

Представник Залізничного ВДВС
Сімферопольського МУЮ в АР Крим -
Доліашвілі Г.Г. в судовому засіданні
пояснив, що дійсно під час виконання
рішення суду в частині встановлення
будівельних лісів для ремонту стіни
літер «Д», ліси встановити не вдалося,
оскільки перешкоджає сарай
відповідача.

Заслухавши пояснення осіб, що з'явились
в судове засідання, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов є
не обґрунтований та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими
не забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду
повно та всебічно з'ясувати обставини,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
дослідити всі докази в їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 23 травня 2011 року ОСОБА_1 належить
домоволодіння АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 належить домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя від 02 липня 2010 року
проведено розділ існуючих часткою
загального домоволодіння АДРЕСА_1, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Припинено право
сумісної часткової власності на
вказане домоволодіння. Встановлено
сервітут, що дає ОСОБА_1 право
встановлення будівельних лісів на
земельній ділянці довжиною 11,9 м. та
шириною 1,5 м., яка знаходиться у
користуванні ОСОБА_2 для ремонту
загорожі і стіни належного гаражу.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Сімферополя від 14.10 2011 року замінений
спосіб і порядок виконання рішення
Залізничного районного суду м.
Сімферополя від 02 липня 2010 року в
частині встановлення сервітуту та
зазначено «Зобов'язати ОСОБА_3 надати
право ОСОБА_1 встановити будівельні
ліси на земельній ділянці довжиною 11,9
метрів і шириною 1,5 м, що знаходиться в
користуванні ОСОБА_3, для ремонту
огорожі і стіни належного гаражу».

17 жовтня 2012 року державним виконавцем
Залізничного ВДВС Сімферопольського
МУЮ АРК Доліашвілі Г.Г. був складений
акт про часткове невиконання рішень
судів про встановлення лісів на
земельній ділянці належній
відповідачці, у зв'язку наявністю
перешкоди у вигляді будови сараю, яка
примикає до стіни будови літер «Д».

В своєму позові ОСОБА_1 просить усунути
перешкоди у встановленні будівельних
лісів на земельній ділянці довжиною 11,9
метрів і шириною 1,5 м., що перебуває у
користуванні ОСОБА_3 в домоволодінні
АДРЕСА_1, для ремонту огорожі і стіни
належної будови літер «Д» згідно
схематичного плану техпаспорта в
домоволодінні АДРЕСА_2 зобов'язавши
відповідачку ОСОБА_2 демонтувати
належний їй тимчасовий навіс - сарай
літер «П».

Вказана вимога мотивована тим, що
наявність сараю літер «П» створює
пошкодження майна позивача та
позбавляє її можливості встановити
будівельні ліса для виконання
оздоблення задньої стіни будівлі літер
«Д».

Згідно висновку будівельно-технічної
експертизи № 1832 від 15 жовтня 2013 року,
судовим експертом встановлено, що
ймовірними причинами виникнення
пошкоджень в приміщенні літньої кухні
літера «Д» домоволодіння АДРЕСА_2 є:
відсутність опоряджувально-захисного
шару (утеплювача, штукатурки,
фарбування) стіни літньої кухні літер
«Д», суміжної зі стіною сараю у
домоволодінні АДРЕСА_1; виконаний у бік
домоволодіння № АДРЕСА_2 (стіни літньої
кухні літер «Д») ухил покрівлі сараю у
домоволодінні АДРЕСА_1 та відсутність
організованого водовідводу з даху
вказаного сараю.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи ОСОБА_2 є власником сараю літер
«П», який в свою чергу
заінвентаризований КРП «СМБРТІ» 13
лютого 2009 року (а.с. 32).

07 квітня 2009 року ОСОБА_3 отримала
Свідоцтво про право на спадщину за
законом, на 52/100 часток житлового
будинку з надвірними побудовами, котрі
розташовані за адресою АДРЕСА_1-
АДРЕСА_2.

Згідно вказаного Свідоцтва про право
на спадщину за законом, в склад
житлового будинку з надвірними
побудовами розташовані за адресою
АДРЕСА_1- АДРЕСА_2, також включено і
літер «П».

ОСОБА_2 та її представник в судовому
засіданні заперечували проти
демонтажу вказаного сараю.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_2 є
власником сараю літер «П», судове
рішення про встановлення сервітуту на
встановлення будівельних лісів на
земельній ділянці довжиною 11,9 м. та
шириною 1,5 м., яка знаходиться у
користуванні ОСОБА_2 для ремонту
загорожі і стіни належного гаражу,
винесено вже за наявності на цій
земельній ділянці, вказаної будівлі, а
також зважаючи на те, що ОСОБА_1 не
досліджені інші варіанти виконання
робіт щодо усунення замокань стіни, а
саме облаштувань водовідвідних
засобів та здійснення ремонту стіни за
наявності сараю, суд вважає, що в
задоволенні вказаної вимоги слід
відмовити.

В прохальній частині позовної заяви
ОСОБА_1 вказує, що у разі невиконання
рішення суду відповідачкою на протязі
місяця після набрання рішенням
законної сили, надати право виконати
рішення суду за свій рахунок зі
стягненням з ОСОБА_2 витрат по
виконанню рішення суду щодо демонтажу
тимчасового навісу - сараю літер «П» в
сумі 1010 грн.

Проте дана вимога є похідною від вимоги
позивача щодо усунення перешкод у
встановленні будівельних лісів, а
зважаю на те, що в даній частині позову
ОСОБА_1 відмовлено, суд вважає. що в
даній частині позов теж є
необґрунтованим.

Крім того в своєму позові ОСОБА_1
просить стягнути з ОСОБА_3 матеріальний
збиток пов'язаний з пошкодженням
внутрішніх стін приміщення літер «Д» в
сумі 5599 грн.

Згідно ст.22 ЦК України збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Вказана вимога мотивована тим, що одна
стіна належного ОСОБА_1 літер «Д»
відповідно до схеми технічного
паспорта домоволодіння, знаходиться на
території земельної ділянки
використовуваної відповідачкою
ОСОБА_2, у зв'язку із чим у неї відсутній
доступ до цієї частини стіни. Вказана
стіна не заштукатурена і піддається
впливу опадів у зв'язку з чим всередині
приміщення гаражу, існують пошкодження
від вологості і грибка.

Згідно висновку будівельно-технічної
експертизи № 1832 від 15 жовтня 2013 року,
судовим експертом встановлено, що
ймовірними причинами виникнення
пошкоджень в приміщенні літньої кухні
літера «Д» домоволодіння АДРЕСА_2 є:
відсутність опоряджувально-захисного
шару (утеплювача, штукатурки,
фарбування) стіни літньої кухні літер
«Д», суміжної зі стіною сараю у
домоволодінні АДРЕСА_1; виконаний у бік
домоволодіння № АДРЕСА_2 (стіни літньої
кухні літер «Д») ухил покрівлі сараю у
домоволодінні АДРЕСА_1 та відсутність
організованого водовідводу з даху
вказаного сараю.

Проте, в розумінні ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, повинна бути завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю майну фізичної або
юридичної особи, та відшкодовується в
повному обсязі саме особою, яка її
завдала.

Але як вбачається з матеріалів справи
сарай літер «П» заінвентаризований КРП
«СМБРТІ» 13 лютого 2009 року. Проте ОСОБА_2
стала співвласником житлового будинку
з надвірними побудовами, за адресою
АДРЕСА_1- АДРЕСА_2, 07 квітня 2009 року
отримавши Свідоцтво про право на
спадщину за законом.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 не
надано суду доказів вчинення саме
ОСОБА_2 неправомірних дій за для
завдання майнової шкоди ОСОБА_1

З пояснень осіб в судовому засіданні
встановлено, що після отримання
спадщини ОСОБА_2 вказаний сарай не
перебудовувала.

Таким чином, суд вважає, що вказана
вимога є безпідставною та в її
задоволенні слід відмовити.

ОСОБА_1 в своєму позові просить
стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі
5000 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, заподіяної внаслідок порушення
її прав.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової ) шкоди» № 4 від
31.03.1995 року, під моральною шкодою
розуміються втрати немайнового
характеру внаслідок моральних і
фізичних страждань, інших негативних
наслідків, завданих фізичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Проте, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не
надано суду доказів вчинення саме
ОСОБА_2неправомірних дій за для
завдання майнової шкодиОСОБА_1, та
беручи до уваги, що в даній частині
позову відмовлено, а зважаючи на
відсутність не правомірних дій
відсутня і вина особи, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 391, 1166, 1167
Цивільного кодексу України, керуючись
статтями 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 294,
296 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Залізничний відділ
державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції в Автономній Республіці Крим,
про усунення перешкод, стягнення
матеріальної та моральної шкоди -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: