Справа № 265/4740/13-ц
Провадження № 2/265/1907/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

при секретарі Хайтуловій Я.В.,

за участю прокурора Церахто Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Маріуполі Донецької області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про позбавлення батьківських
прав та призначення опікуна, треті
особи: орган опіки та піклування
Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради та орган опіки та піклування
Володарської районної державної
адміністрації Донецької області, -

В С Т А Н О В И В :

26 червня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав
відносно їх неповнолітній дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та призначення опікуна
відносно них. В обґрунтування
заявлених вимог посилалася на те, що
ОСОБА_2 є її донькою, з відповідачем
ОСОБА_3 вона знаходилася у
зареєстрованому шлюбі, від якого вони
мають трьох неповнолітніх дітей:
ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Діти
навчаються в ЗШ № 10 міста Маріуполя
Донецької області. Відповідачі сумісне
господарство не ведуть та вихованням
дітей не займаються. Відповідач ОСОБА_3
сплачує на утримання дітей аліменти,
відповідачка ОСОБА_2 не працює,
зловживає алкогольними напоями та веде
аморальний спосіб життя. Діти живуть
разом з нею, вона займається їх
вихованням, банківська картка, на яку
ОСОБА_3 перераховує аліменти на користь
ОСОБА_2, знаходиться в неї, вона їх
витрачає на утримання дітей. Просила
позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3
батьківських прав щодо неповнолітній
дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, передавши дітей їй на
виховання. Також просила призначити її
опікуном дітей.

У судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги та надала
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві. Крім того, доповнила, що
вона виїжджала за межі України на
заробітки, коли повернулася, в квартирі
АДРЕСА_1 відповідачі із дітьми. Вона
залишила їм квартиру та поїхала жити у
село Бойове, де знаходиться будинок
ОСОБА_3 З 2010 року вона забрала до себе
дітей і вони там жили до червня 2012 року.
Потім приїхала дочка ОСОБА_2 з
співмешканцем та заявила, що вони
будуть проживати в селі Бойовом. Тоді
вона поїхала до АДРЕСА_1 в жахливому
стані, неприродному для проживання, та
з великими боргами. У червні 2012 року до
неї приїхала старша онука ОСОБА_6 та
сказала, що вона буде з нею проживати,
через місяць приїхав старший онук,
повідомивши, що він не хоче жити з
мамою. У 2013 році подзвонив молодший
онук та сказав, що він голодний та
попросив його забрати. Тоді вона з
сином у присутності відповідача ОСОБА_3
та представника служби про справам
дітей забрали молодшого онука. Вона
забрала документи зі школи та перевела
дітей в ЗШ № 10 міста Маріуполя, куди
вони ходять до цього часу. Доньку
вигнали з будинку, де вона проживала, і
наприкінці лютого вона приїхала до неї.
У квітні дочка поїхала в Урзуф на
заробітки і до цього часу не
поверталася, передавала їй через дочку
400 гривень, але вона їх не взяла.
Відповідач ОСОБА_3 проживав у цьому
році деякий час разом з нею та дітьми,
тому як йому ніде було проживати. Зараз
батьки спілкуються тільки зі старшої
донькою по телефону. Зазначила, що
раніше вона не зверталася до суду про
позбавлення батьківських прав, тому як
давала дочці шанс виправитися, а коли в
них стався фінансовий конфлікт, вона
звернулася до суду із даним позовом.
Просила позовні вимоги задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_7, діюча на
підставі довіреності, підтримала
пояснення позивачки, та зазначила, що
батьки повністю ухилилися від
виховання дітей, діти проживають разом
з бабусею. Просила задовольнити
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив. Будучи раніше присутнім у
судовому засіданні, позовні вимоги не
визнав та пояснив, що він офіційно
знаходиться в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2, але вони разом не проживають
біля чотирьох років. Він 18 років працює
в "МК "Азовсталь", відповідачка
працювала, але почала зловживати
спиртними напоями, та її вигнали з
роботи. Внаслідок зловживання ОСОБА_2
спиртними напоями стали розбіжності в
їх сім'ї. Зараз в нього інша сім'я, однак
він сплачує аліменти на дітей та
постійно з ними спілкується за
телефоном, бере з виробництва дітям
путівки. Він намагається приймати
участь у вихованні дітей, але бабуся
перешкоджає йому у цьому. Він згоден,
щоб діти проживали разом з ним. Просив
суд не позбавляти його батьківських
прав відносно дітей.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, про причини неявки суд не
повідомила. Будучи раніше присутньою у
судовому засіданні, позовні вимоги не
визнала та пояснила, що позивачка є її
матір'ю, в них склалися непрості
відносини, вони постійно сваряться. У
квітні 2013 року мати її влаштувала на
роботу у селі Урзуф, повідомивши про те,
що доки вона буде працювати, діти
будуть під її наглядом. До неї
приїжджала дочка, вона також хотіла
забрати молодшого сина, але мати не
дала, повідомивши про те, що віддасть
дитину тільки тоді, коли вона дасть їй
600 гривень. Зазначила, що працює вона
неофіційно, заробітна плата складає 2500
гривень на місяць. Через дочку вона
передавала матері 400 гривень. Діти
зараз проживають з позивачкою, тому що
вона працює за межами міста Маріуполя,
у селі Урзуф. Зараз вона не вживає
спиртні напої, має намір забрати дітей
до себе у село Урзуф. Просила не
позбавляти її батьківських прав
відносно дітей.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Орджонікідзевської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради Сеіна О.В., діюча на
підставі довіреності, у судове
засідання не з'явилася, надала заяву з
проханням розглядати справу без її
участі, при постановленні рішення
просила врахувати висновок органу
опіки та піклування Володарської
райадміністарції щодо позбавлення
батьківських прав відносно ОСОБА_2, та
висновок органу опіки та піклування
Орджонікідзевської райадміністрації
Маріупольської міської ради щодо
позбавлення батьківських прав
відносно ОСОБА_3. Будучи раніше
присутньою у судовому засіданні
пояснила, що відносно батька дітей
ОСОБА_3 не згодна з позовними вимогами,
тому як він займається вихованням та
утриманням дітей. ОСОБА_3 ходив у
лікарню до сина, знає, що відбувається у
школі, за місцем проживання батька
умови для проживання дітей задовільні,
про що складено відповідний акт. Крім
того, йому на праві власності належить
будинок в селі Бойовом. Стосовно матері
дітей ОСОБА_2 орган опіки та піклування
Орджонікідзевської райадміністарції
не може надати відповідний висновок,
тому як остання у місті Маріуполі не
проживає. Крім того, на їх пропозицію
ОСОБА_2 надати будь-які документи, в
тому разі характеризуючи документи за
місцем проживання на теперішній час,
акт обстеження умов проживання та інше,
ОСОБА_2 не відреагувала, у зв'язку з чим
вважають за необхідне при
постановленні рішення врахувати
висновок, наданий органу опіки та
піклування Володарської
райадміністарції, де відповідачка
проживала раніше.

Представник органу опіки та піклування
Володарської районної державної
адміністрації Донецької області,
залученого судом в якості третьої
особи, у судове засідання не з'явився.
Від начальника служби Внукової О.Л.
надійшла заява з проханням розглядати
справу без участі служби у справах
дітей Володарської районної державної
адімінстрації. При цьому зазначено, що
ОСОБА_1 протягом 8 років мешкала за
адресою: АДРЕСА_2. У 2020 році вона забрала
до себе на виховання онуків: ОСОБА_6,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, діти за зазначеною
адресою зареєстровані не були. В період
з серпня 2010 року по лютий 2013 року діти
навчалися у Боївській ЗОШ, були
охайними, доглянутими, завжди готовими
до занять. Вест цей час батьки
неповнолітніх разом з дітьми не
проживали та у село Бойове не
з'являлися. Наприкінці 2012 року до с.
Бойове приїхала мати дітей ОСОБА_2, та
деякий час мешкала разом з дітьми та
співмешканцем. За даними
адіміністрації Боївської ЗОШ за
заявою батьків у зв'язку з
переведенням на навчання до міста
Маріуполя зі школи були відраховані:
ОСОБА_6 13 листопада 2012 року, ОСОБА_5 16
січня 2013 року, ОСОБА_12 12 лютого 2013 року.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що
позивачка є його матір'ю, а
відповідачка ОСОБА_2 - сестрою.
Відповідачі знаходилися в
зареєстрованому шлюбі, вели аморальний
спосіб життя, зловживали спиртними
напоями, потім сестра жила з
співмешканцем та з ним вела аморальний
спосіб життя. Весною цього року вони
забирали молодшу дитину від ОСОБА_2,
вона була в неадекватному стані. Йому
невідомо де зараз проживає сестра, чи
працює вона, та який вона веде спосіб
життя, діти зараз проживають з бабусею,
вона займається їх вихованням.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є
сусідкою позивачки. Позивачка приїхала
у Маріуполь у минулому році, діти зараз
проживають з нею. Коли діти проживали з
матір'ю, вони були неохайними та без
нагляду, навіть приходилося викликати
орган опіки та піклування, прокуратуру.
Зазначила, що на цей час їй невідомо,
який спосіб життя ведуть батьки дітей,
та чим вони займаються. Зі слів
позивачки їй відомо, що батьки не
цікавляться життям дітей.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є
класним керівником ОСОБА_5, він прийшов
до неї у 8-В клас. На батьківські збори
батьки ніколи не приходили, приходила
бабуся. На її питання ОСОБА_5 пояснював,
що коли він лежав у лікарні, батьки до
нього не приїжджали. З його слів їй
також відомо, що батьки розведені, мати
проживає у селі Бойовому, а у тата нова
сім'я.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що
спочатку відповідачі жили добре, потім
років сім-вісім тому вони почали пити,
гуляти. Позивачки не було, вона
працювала в Італії, а коли приїхала,
стала проживати в селі Бойовому у
будинку, який належить відповідачу.
Діти поїхали проживати до бабусі. Потім
вони разом проживали у Маріуполі, на
цей час також діти живуть з позивачкою.
Їй відомо, що відповідач кілька місяців
у цьому році проживав з позивачкою та
дітьми. Мати дітей працює на березі
моря. Вона вважає, що бабуся не заважає
батькам спілкуватися з дітьми.
Зазначила, що до школи дітей збирала
бабуся. Також їй відомо, що
канцелярські товари купувала дітям
мати.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що коли
позивачка проживала у селі, діти були
надані самі собі. Зараз діти проживають
з бабусею, вони охайні та під наглядом.
Батьків дітей вона не бачила вже кілька
років. Вважає, що діти повинні
проживати з бабусею.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона
проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_3
Він дуже добре спілкується і з її
дітьми, і зі своїми. Однак у повній мірі
він не може виконуватися свої
батьківські обов'язки, тому як бабуся
дітей - позивачка по справі,
перешкоджає їх спілкуванню. Був
випадок, коли вони разом з дітьми
хотіли піти на море, однак бабуся дітей
не пустила. Коли діти звертаються до
батька з приводу будь-яких питань, він
завжди допомагає їм. Зазначила, що вона
не заперечує, щоб діти ОСОБА_3 проживали
разом з ними, житлові умови дозволяють
це зробити. Їй відомо, що мати дітей
працює з весни цього року до
теперішнього часу.

Малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_4, допитані у
присутності провідного
спеціаліста-психолога відділу
соціальної роботи Кривець Л.О.,
пояснили, що вони бажають проживати з
бабусею, без батьків, з мамою
спілкуватися не бажають, з якої
причини, пояснювати не бажають.
Зазначили, що батьки дзвонять їм, однак
спілкуватися з ними вони не бажають.
Сестра не прийшла до суду, тому як не
знає, з ким вона хоче жити: з матір'ю чи з
бабусею.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, за наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками
неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, є відповідачі по справі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвами про народження дітей (а.с. 6,
10).

Як вбачається із
психолого-педагогічних характеристик,
наданих 30 травня 2013 року ЗОШ № 10 міста
Маріуполя на дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, діти проживають з бабусею, яка
часто відвідує школу. Мати учнів школу
не відвідувала, з вчителями не
спілкувалась, батько приходив до школи
один раз, батьківські збори не відвідує
(а.с. 12, 13, 14).

Із листа служби у справах дітей
Володарської районної державної
адміністрації від 18 червня 2013 року
вбачається, що 12 лютого 2013 року у
присутності працівника служби у
справах дітей, оперуповноваженого КМСД
Володарського РВ ГУМВС України в
Донецькій області та ОСОБА_1, ОСОБА_3
забрав малолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері, ОСОБА_2, яка
мешкала без реєстрації разом з сином за
адресою: АДРЕСА_2. Батько забрав сина у
зв'язку з тим, що мати злісно ухилялася
від виконання батьківських обов'язків,
вела аморальний образ життя, постійно
перебувала в стані алкогольного
сп'яніння, аліменти витрачала не за
призначенням (а.с. 30).

20 серпня 2013 року комісією служби по
справам дітей Орджонікідзевської
районної адміністрації було здійснено
обстеження умов проживання позивачки
ОСОБА_1, про що складено відповідний
акт, в якому зазначено, що умови
проживання для дітей задовільні. Крім
того, зазначено, що у присутності
бабусі ОСОБА_1 неповнолітня онука
ОСОБА_6 пояснила, що її мати ОСОБА_2
бажає допомагати матеріально (а.с. 45).

Згідно висновку органу опіки та
піклування Володарської районної
державної адміністрації Донецької
області про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 відносно
неповнолітніх дітей: ОСОБА_6,ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, в період з серпня 2010 року по
лютий 2013 року діти ОСОБА_2 мешкали за
адресою: АДРЕСА_2 в родині бабусі ОСОБА_1
Весь цей час батьки неповнолітніх
дітей разом з ними не проживали, дітей
не відвідували, участі у вихованні та
утриманні дітей не приймали.
Наприкінці 2012 року ОСОБА_2 переїхала до
села Бойове та деякий час мешкала разом
з дітьми та співмешканцем. Але весь цей
час ОСОБА_2 зловживала спиртними
напоями, вела аморальний спосіб життя,
своєю поведінкою негативно впливала на
дітей. В той час ОСОБА_1 переїхала до
міста Маріуполя та поступово забрала
усіх дітей до себе. 12 лютого 2013 року до
служби у справах дітей звернувся
батько дітей ОСОБА_3 та бабуся, ОСОБА_1, з
питання соціального захисту
малолітнього ОСОБА_4, який на той час
мешкав разом з матір'ю у селі Бойове. У
присутності оперуповноваженого КМСД
Володарського РВ ГУМВС та представника
служби у справах дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_1
забрали малолітнього ОСОБА_4. Мати
цьому факту не заперечувала, так як
була в стані алкогольного сп'яніння. На
підставі викладеного орган опіки та
піклування Володарської
райадміністрації вважає за доцільне
позбавити батьківських прав
громадянку ОСОБА_2 відносно її
неповнолітніх дітей (а.с. 121).

У відповідності до ст. 165 Сімейного
кодексу України, право на звернення до
суду з позовом про позбавлення
батьківських прав мають один з батьків,
опікун, піклувальник, особа, в сім'ї
якої проживає дитина, заклад охорони
здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

Статтею 164 Сімейного кодексу України
передбачено, що мати, батько можуть
бути позбавлені судом батьківських
прав, якщо вона, він: ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; є хронічними
алкоголіками або наркоманами.

Згідно до п.16 Постанови Пленуму
Верховного суду України №3 від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 Сімейного кодексу України.
Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

З наявних в матеріалах справи
письмових доказів та пояснень свідків
вбачається, що відповідачка ОСОБА_2
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню неповнолітніх
дітей, не забезпечує необхідного
харчування, медичного огляду,
лікування дітей, не цікавиться
шкільним життям дітей, зловживає
спиртними напоями. На підтвердження
доводів відповідачки ОСОБА_2 про те, що
її аморальний спосіб життя залишився у
минулому, на цей час вона змінилася та
має намір проживати з дітьми та
займатися їх вихованням, останньою не
надано жодного доказу, у зв'язку з чим
суд приходить до висновку про
наявність законних підстав для
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно малолітніх дітей: сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітньої доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для
батьківських прав ОСОБА_3 відносно його
неповнолітніх дітей, виходячи з
наступного.

Згідно довідки, виданої ПАТ «МК
«Азовсталь» 11 вересня 2013 року із
заробітної плати ОСОБА_3 проводяться
утримання аліментів на користь ОСОБА_2
на утримання дітей по 1/3 частини
заробітної плати з 17 листопада 2011 року
на підставі виконавчого листа № 2-9154
від 31 березня 2011 року. Розмір аліментів
складає біля 2000 гривень щомісячно (а.с.
62).

Як вбачається з довідки первинної
організації профспілки трудящих ПАТ
«МК «Азовсталь» від 08 жовтня 2013 року №
1194, ОСОБА_3 отримував путівки в ДЗУОіО
«Північний» у 2012 році на 2 зміну для
синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в касі профспілки ПАТ «МК
«Азовсталь» (а.с. 103).

У вересні 2013 року комісією служби по
справам дітей Орджонікідзевської
районної адміністрації було здійснено
обстеження умов проживання
відповідача ОСОБА_3, про що складено
відповідний акт, в якому зазначено, що
умови проживання для дітей задовільні.
Зі слів батька, він приймає участь у
вихованні дітей, ходить до школи,
відвідує поліклініку, спілкується з
дітьми за телефоном. Бабуся
перешкоджає йому спілкуватися з дітьми
(а.с. 104).

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України „Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" вбачається, що
розглядаючи справи даної категорії,
судам слід мати на увазі, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
вирішується лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи та характеру
ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
батька (матері), так і для дитини (ст. 166
СК). Це означає, що позбавлення
батьківських прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо, і лише при наявності
вини в діях батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
знаходячись в зареєстрованому шлюбі,
вже тривалий час проживають окремо.
Після припинення їх шлюбних відносин,
діти залишилися проживати з матір'ю, у
ОСОБА_3 є інша сім'я. Між тим, він
нещодавно деякий час проживав разом з
бабусею та дітьми, поки позивачка його
не вигнала з квартири, про що не
заперечувала сама позивачка. ОСОБА_3
сплачує аліменти на утримання дітей,
оформлює на виробництві санаторні
путівки для них. Між ним та ОСОБА_1
склалися неприязні відносини,
внаслідок чого він не може повною
мірою здійснювати свої батьківські
обов'язки.

Все вищенаведене свідчить про те, що
існують труднощі у спілкуванні батька
з дітьми, з бабусею яких (позивачка по
справі) у нього напружені відносини.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Орджонікідзевської
райадміністрації Маріупольської
міської ради про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 відносно
неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, за наявністю наданих
документів та встановлених службою
обставин, відсутні достатні підстави
для позбавлення батьківських прав
ОСОБА_3 стосовно його дітей. Висновок
обґрунтований зібраними документами, а
саме: характеристиками, актом
обстеження житлово-побутових умов,
довідками з місця роботи ОСОБА_3 Також
зазначено, що за інформацією ЦСССДМ -
фахівцями центру з батьком ОСОБА_3 була
проведена бесіда щодо поновлення його
батьківських соціальних функцій, у
ході роботи з ним було з'ясовано, що
батько проявляє інтерес до виховання
та життя дітей, у вересні був присутній
на шкільних зборах у ЗОШ № 10, до
навчаються його діти. В цілому ОСОБА_3
склав враження батька, не байдужого до
долі дітей та всі плани на майбутнє
зв'язує не тільки з новою сім'єю, а й з
рідними дітьми (а.с. 105-106).

Отже, судом встановлено, що відповідач
умисно не ухилявся від виконання своїх
обов'язків щодо виховання дітей, до
нього раніше не застосовувалися заходи
попередження та впливу, він не втратив
інтересу до дітей, матеріально їх
утримує, має бажання та можливість
виховувати дітей.

Суд приймає до уваги бажання
малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5
проживати разом з бабусею, однак це не є
підставою для позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3 в розумінні
ст.. 164 Сімейного кодексу України.

З урахуванням зазначених обставин, суд
приходе до висновку, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення
відповідача ОСОБА_3 батьківських прав,
слід відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог відносно позбавлення
батьківських прав батька дітей ОСОБА_3,
суд вважає недоцільним вирішувати
питання щодо призначення позивачки
ОСОБА_1 опікуном над малолітніми
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3. Більш того, зазначені
вимоги є передчасними, тому як
відповідно до ч.3 ст. 243 Сімейного
кодексу України опіка над дитиною
встановлюється органом опіки та
піклування, а також судом у випадках,
передбачених Цивільним кодексом
України. Згідно ч.1 ст. 63 ЦК України
опікуна призначає орган опіки та
піклування, крім випадків,
встановлених статтею 60 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 60 ЦК України
встановлено, що суд встановляє опіку
над малолітньою особою, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що
вона позбавлена батьківського
піклування, і призначає опікуна за
поданням органу опіки та піклування.
Отже, суд може призначити опікуна
малолітній особі тільки за поданням
органу опіки та піклування.

Згідно з ст. 88 ЦПК України з
відповідачки ОСОБА_2 на користь
позивачки підлягають стягненню
витрати пов'язані із сплатою судового
збору у розмірі 114 гривень 70 копійок.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК
України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про позбавлення батьківських
прав та призначення опікуна, треті
особи: орган опіки та піклування
Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради та орган опіки та піклування
Володарської районної державної
адміністрації Донецької області, -
задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
батьківських прав відносно малолітніх
дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітньої
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В решті позовних вимог ОСОБА_1, -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати, пов'язані із сплатою судового
збору у розмірі 114 гривень 70 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги або у разі неприсутності сторін
під час проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Т.С. Адамова