Провадження № 2/344/1874/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді
Ковалюк І.П.

секретаря
Гречун Т.Б.

за участі сторін та їх
представників:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
спільної сумісної власності та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_5 про визнання майна спільною
сумісною власністю, визнання права
власності на спільне сумісне майно та
поділ майна в натурі,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ
спільного сумісного майна подружжя. В
позові вказувала, що у спільній
власності з відповідачем перебуває 1/2
частина квартири АДРЕСА_1, ринкова
вартість якої 143742 грн., 2/3 частин
квартири АДРЕСА_2, вартістю 128308,96 грн.,
автомобіль БМВ 518, вартістю 57680 грн.,
гараж НОМЕР_3 в ГБК №20, вартістю 7017 грн.,
разом на суму 336747 грн., яке просила
розділити одночасно з розірванням
шлюбу. Просила виділити їй 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, припинивши право
власності ОСОБА_2 на її 1/4 частину, та
гараж, а відповідачу виділити 2/3 частин
квартири АДРЕСА_2, припинивши її право
власності на 1/3 частину, та автомобіль
БМВ 518.

ОСОБА_2 пред'явив зустрічний позов до
ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання майна
спільною сумісною власністю, визнання
права власності на спільне сумісне
майно та поділ його в натурі. В позові
вказував, що позивачка не включила до
складу спільного майна для поділу
гаражі НОМЕР_5 в ГБК №22, які побудовані
ними під час шлюбу, та були переписані
її матір'ю ОСОБА_6 на ОСОБА_1, яка один з
гаражів переписала на їхню дочку
ОСОБА_5,тому просив визнати їх спільним
сумісним майном, вартістю 192463 грн.

Вказував, що в зв'язку з розлученням
між ними фактично відбувся поділ майна,
ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_5 проживають в
квартирі АДРЕСА_1, а він проживає в
квартирі АДРЕСА_2 тому просив поділити
квартири між ним, ОСОБА_1 та дочкою
ОСОБА_5 таким чином, щоб присудити йому
в цілому квартиру АДРЕСА_2 вартістю 192463
грн., а ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по 1/4 частині
квартири АДРЕСА_1 кожному. Також просив
виділити йому автомобіль БМВ 518
вартістю 57680 грн., всього майна на суму
250143 гривні, а ОСОБА_1 гараж НОМЕР_4 в
ГБК22, вартістю 63848 грн., гараж НОМЕР_3 в
ГБК 20, вартістю 9744 грн, всього майна на
суму 145463 гривні.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 уточнив
та збільшив позовні вимоги до ОСОБА_1 і
ОСОБА_5 та зазначив, що поділу як
спільне сумісне майно підлягають
також грошові кошти на рахунку ОСОБА_1 в
банку ПАТ « Ідея Банк» в розмірі 8000 дол.
США, що в гривнях становлять 64000 грн. та
автомобіль Опель Кадет вартістю
30000грн., які просив виділити у власність
ОСОБА_1, а йому гараж НОМЕР_3 в ГБК №20,
вартістю 9744 грн.

Ухвалою суду від 30.08.2012 року відмовлено
в об'єднанні в одне провадження позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна з
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, а ухвалою від 30.11.2012
року об'єднано в одне провадження
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна спільної
сумісної власності та за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання
майна спільною сумісною власністю,
визнання права власності на спільне
сумісне майно та поділ його в натурі.

Ухвалою суду від 05.11.2013 року ОСОБА_2
відмовлено у прийнятті заяви про зміну
та уточнення позовних вимог, що подана
05.11.2013 року, після початку розгляду
справи по суті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник свій позов підтримали,
зустрічного позову ОСОБА_2 не визнали
та пояснили, що гаражі НОМЕР_5 в ГБК №22
належать її матері, яка є членом цього
кооперативу та сплачувала внески, що
підтверджується рішенням
Івано-Франківського міського суду від
10.09.2013 року, яким їх зобов'язано не
чинити перешкод матері в користуванні
та розпорядженні цими гаражами на
території ГБК №22. Вказувала, що на її
рахунку ніколи не було 8000 дол. США, як і
не мала майна та доходів від
підприємницької діяльності.
Автомобіль Опель Кадет був в
користуванні ОСОБА_2, який його давно
продав і вона не знає де і в кого
перебуває цей автомобіль. Просила
позов задоволити, в зустрічному позові
ОСОБА_2 відмовити.

ОСОБА_2 та його представник в судовому
засіданні свій позов підтримали, позов
ОСОБА_1 не визнали та пояснили, що
ОСОБА_2 працював за кордоном та
зароблені гроші дав ОСОБА_1, яка поклала
гроші на рахунок в банку, також ними
побудовано гаражі НОМЕР_5 в ГБК №22, на
підтвердження чого є квитанції,
автомобіль Опель Кадет продала ОСОБА_1,
коли він був за кордоном, проте за
даними ДАІ цей автомобіль числиться за
ОСОБА_1, просили позов ОСОБА_2
задоволити, в позові ОСОБА_1 відмовити.

Представник ОСОБА_5 в судовому
засіданні позову не визнала та
пояснила, що ОСОБА_5 немає відношення до
поділу майна батьків, прописана і хоче
проживати в квартирі АДРЕСА_2 де має 1/3
частину квартири, куди вселена на
підставі рішення суду та не згідна
віддавати свою частку взамін частки
батька в квартирі АДРЕСА_1, де має у
власності 1/2 частину квартири. Просила
в позові ОСОБА_2 до неї відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підлягають до часткового задоволення
за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони зареєстрували шлюб 08.05.1988 рок,
який розірвано рішенням
Івано-Франківського міського суду від
08.02.2013 року.

Судом встановлено, що в період
перебування в зареєстрованому шлюбі
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набуто майно, дійсна
(ринкова) вартість якого на час
розгляду спору визначена згідно
висновків експертів оцінювачів і
сторонами не заперечується, зокрема.

На підставі свідоцтва про право
власності на житло від 16.10.1997 року
квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2,
ОСОБА_1- дружині, ОСОБА_5- дочці в рівних
долях, дійсною вартістю 192463,45 грн..

На підставі договору купівлі-продажу
від 09.06.1998 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 купили
квартиру АДРЕСА_1 дійсна вартість якої
287484,23 грн.

Автомобіль марки « БМВ 518», 1995 року
виготовлення, державний номерний знак
АТ 8121, зареєстрований за ОСОБА_2,
середньо-ринкова вартість якого
складає 57680 грн.

Металічний гараж № НОМЕР_3 в
гаражно-будівельному кооперативі №20
по вул. Довженка, дійсною вартістю 7017, 85
грн.

Разом з тим, суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для визнання
спільним сумісним майном подружжя
гаражів НОМЕР_5 в ГБК №22, вартістю 192463
грн. та їх поділу, поділу грошових
коштів в сумі 8000 доларів США і
транспортного засобу марки Опель
Кадет,1982 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, вартістю 30000 грн.
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно списків членів
гаражно-будівельного кооперативу №22
спірні гаражі НОМЕР_5 закріплені за
ОСОБА_6, яка згідно квитанцій до
прибуткового касового ордеру ГБК №22
вносила вступні, членські та інші
цільові внески. Доказів виключення
ОСОБА_6 з членів ГБК №22 та включення до
його членів і закріплення за ОСОБА_1
спірних гаражів суду не надано. ОСОБА_1
заперечує будівництво чи набуття права
власності на гаражі за спільні кошти
подружжя. Рішенням
Івано-Франківського міського суду від
10.09.2013 року задоволено позов ОСОБА_6 та
зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ГБК
№22 не чинити їй перешкод в
користуванні та розпорядженні
гаражами АДРЕСА_3

З відповіді ПАТ « Ідея Банк» за № 26/391
від 03.12.2013 року про наявність грошових
вкладів на ім'я ОСОБА_1 вбачається, що за
період з 01.01.2011 року по 03.12.2013 року нею
відкритий депозитний рахунок
3044.980 згідно договору №90.00.042322 від
28.12.2010 року та надано виписку про рух
коштів. Відповідно до зазначеного
договору № 90.00.042322 від 28.12.2010 року сума
вкладу 100 гривень зі строком дії до
28.06.2014 року і станом на 30.11.2013 року за
даними виписки про рух коштів
нараховані відсотки на цю суму вкладу в
розмірі 42,81 грн..

З'ясовуючи підставність вимог ОСОБА_2 в
частині включення до поділу автомобіля
марки Опель Кадет, 1982 року випуску, суд
виходить з того, що обидві сторони
стверджують, що автомобіль є проданим
кілька років тому, тобто під час
перебування сторін у шлюбі, тому не
перебуває в їх користуванні, відтак не
може бути предметом поділу. Відповідно
до змісту положення ч.2 ст.369 ЦК, у разі
вчинення правочину одним із
співвласників щодо розпорядження
спільним майном, вважається, що він
вчинений за згодою всіх співвласників.

З огляду наведеного суд приходить до
висновку, що гаражі НОМЕР_4 не є об'єктом
спільної власності подружжя, наявність
в користуванні автомобіля Опель Кадет
та грошових коштів на рахунку ОСОБА_1 в
сумі 8000 доларів США не підтверджено
належними доказами, а поділ строкового
вкладу в сумі 100 грн. (з процентами) є
передчасним.

З'ясовуючи обґрунтованість позовних
вимог ОСОБА_2 в частині поділу між ним
та дочкою ОСОБА_5 1/3 частини квартири
АДРЕСА_2 суд приходить до висновку про
їх безпідставність виходячи з
наступного.

Підставою порушення спору є поділ
майна спільної сумісної власності
подружжя внаслідок розлучення, право
на яке закріплено у статті 69 СК України.
Поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності
подружжя,здійснюється шляхом
виділення його в натурі, а в разі
неподільності присуджується одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними ( частина перша
статті 71 СК України ). В разі поділу
майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється ( частина третя статті 372
ЦК України).

З наведених положень випливає, що поділ
майна, яке є у спільній сумісній
власності подружжя, є підставою
набуття особистої власності кожним з
подружжя.

Заявлений позивачкою спосіб поділу
майна, набутого під час шлюбу, шляхом
виділення їй в особисту власність 1/2
частини квартири АДРЕСА_1 де вона
фактично проживає, з припиненням права
спільної сумісної власності на її 1/4
частину відповідача ОСОБА_2, та
виділення в особисту власність ОСОБА_2
2/3 частин квартири АДРЕСА_2 де він
фактично проживає, з припиненням права
спільної сумісної власності ОСОБА_1 на
її 1/3 частину, відповідає вищенаведеним
положенням закону та інтересам обох
сторін, поскільки припиняє режим права
спільної сумісної власності подружжя
на це майно.

Тоді як у майнових правовідносинах
ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_5 існує інший
правовий режим припинення спільної
сумісної власності ( ст.365 ЦК), тому
частка ОСОБА_5 не може бути об'єктом
примусового поділу в складі майна
спільної сумісної власності подружжя.
Заявлений ОСОБА_2, спосіб поділу майна
шляхом примусової міни його 1/4 частки в
квартирі АДРЕСА_1 на 1/3 частку ОСОБА_5
також суперечить загальним положенням
про договірні зобов'язання, що
ґрунтуються на двохсторонній
домовленості та вільному
волевиявленню, зокрема договору міни,
як це передбачено ст.ст.626,627,715,716 ЦК
України.

Намір ОСОБА_5 користуватися квартирою
АДРЕСА_2 де вона зареєстрована,
підтверджується рішенням
Івано-Франківського міського суду від
26.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 12.11.2013 року, яким її вселено
в цю квартиру та зобов'язано ОСОБА_2 не
чинити перешкод в користуванні
квартирою.

Визначаючи вартість часток у спільному
майні подружжя, суд виходить з того, що
поділу підлягає 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1, вартістю 143742 грн, 2/3 частини
квартири АДРЕСА_2, вартістю 128308,96 грн.,
автомобіль БМВ 518, вартістю 57680 грн.,
гараж № НОМЕР_3 по вул..Довженка,
вартістю 7017 грн., всього майна на суму
336747,96 грн., рівна частка кожного складає
168373,98 грн.

Відповідно до розміру частки кожного,
суд прийшов до висновку виділити у
власність ОСОБА_1 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, вартістю 143742 грн., а у
власність ОСОБА_2 виділити 2/3 частини
квартири АДРЕСА_2 вартістю 128308 грн.,
автомобіль БМВ 518, вартістю 57680 грн,
гараж № НОМЕР_3 по вул..Довженка,
вартістю 7017 грн., разом на суму-193005,96
грн., зі сплатою в користь ОСОБА_1 24631,98
грн. грошової компенсації, що становить
різницю в рівності часток виділеного
майна ( 168373 грн.- 143742 грн.).

Документально підтверджені судові
витрати підлягають розподілу
відповідно до ст..88 ЦПК України.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Тому в решті позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі наведеного, 321, 322, 365,368, 369 372
392, 626,627,715,716 ,1166 ЦК України, ст.ст. 60,68, 69
СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88,
209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов
ОСОБА_2 - задоволити частково.

Поділити спільне майно, що належить
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та набуте під час
перебування в шлюбі, в складі: 1/2
частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 143742
грн., 2/3 частин квартири АДРЕСА_2,
вартістю 128308,96грн.,автомобіля марки БМВ
518, вартістю 57680 грн., гаража № НОМЕР_3 по
вул. Довженка, в м. Івано-Франківську,
вартістю 7017 грн., всього майна спільної
сумісної власності на суму 336747 гривень
96 коп.

Виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 вартістю- 143742 грн. та
припинити право спільної сумісної
власності ОСОБА_2 на її 1/4 частину.

Виділити у власність ОСОБА_2 2/3 частин
квартири АДРЕСА_2 вартістю-128308 грн.96
коп., автомобіль марки БМВ 518 вартістю-
57680 грн., гараж № НОМЕР_3 по вул. Довженка
в м. Івано-Франківську, вартістю-7017грн,
всього майна на суму -193005грн.96коп..
Припинити право спільної сумісної
власності ОСОБА_1 на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя
АДРЕСА_2, інші відомості -відсутні) на
користь ОСОБА_1 (жительки АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 24631,98
гривні грошової компенсації різниці за
частку в майні спільної сумісної
власності.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя
АДРЕСА_2, інші відомості -відсутні) на
користь ОСОБА_1 (жительки АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 1508
гривень сплаченого судового збору, 1100
гривень сплачених за експертну оцінку,
всього понесених судових витрат на
суму- 2608 гривень.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5- відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подачі апеляційної
скарги. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового засідання,
можуть подати скаргу протягом десяти
днів з дня його отримання.

Суддя
І.П. Ковалюк