Справа №784/4898/13 02.12.2013 02.12.2013 02.12.2013
Провадження № 22ц/784/3844/13
Головуючий у І інстанції Гажа
Доповідач апеляційної інстанції
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

з участю :

відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рішення Новоодеського
районного суду Миколаївської області
від 22 жовтня 2013 року, ухваленого у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні майном, -

у с т а н о в и л а :

09 серпня 2013 року ОСОБА_4 пред'явив до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначений позов, який
обґрунтував наступним.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26 квітня 2011
року та рішення Новоодеського
районного суду Миколаївської області
від 22 березня 2013 року він є власником ?
частини АДРЕСА_1, а саме:

- кімнат 1-3 площею 10,6 м-2 та частини
кімнати 1-4 площею 6.4 м-2, в будинку літ А-1;
гаражу літ. М-1 та літньої кухні Ж-1; ?
частини басейну та 1/4 частини огорожі з
воротами.

Власником решти будинку та
господарських споруд є ОСОБА_2, один з
відповідачів по справі.

В будинку проживає ОСОБА_2 та її мати
ОСОБА_3, другий відповідач по справі.

З метою упорядкування та
користування своєю власністю, він,
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
намагався зробити окремий вхід у
виділену йому частину будинку, з
встановленням вхідної двері та порогу,
проте зробити цього не зміг оскільки
відповідачі чинять перешкоди у
здійсненні таких робіт.

Зокрема, в липні 2013 року, вони не
допустили до належної йому частини
будинку та господарських приміщень
його представника й відмовляються
звільнити їх від майна, що є їх
власністю.

Посилаючись на виписані обставини,
просив покласти на відповідачів
обов'язок не чинити йому та його
представникові перешкод у
користуванні об'єктом права приватної
власності, зобов'язати їх звільнити
належні йому приміщення в будинку та
господарські споруди від належного їм
майна; усунути перешкоди в можливості
доступу на прибудинкову територію та
до будинку, шляхом визначення
місцезнаходження собаки, що належить
відповідачам, а також стягнути з них на
його користь 3 000 гривень на
відшкодування моральної шкоди.

Відповідачі позов не визнали, вважають,
що законних підстав для його
задоволення немає.

Рішенням Новоодеського районного
суду Миколаївської області від 22
жовтня 2013 року позов задоволено
частково, на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 покладено
обов'язок звільнити від власного майна
належні позивачу приміщення в АДРЕСА_1
і стягнуто судові витрати.

В задоволенні решти вимог - відмовлено
за їх безпідставністю.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали на це
рішення апеляційну скаргу, в якій
просять його скасувати і ухвалити нове
рішення, яким у повному обсязі
відмовити ОСОБА_4 у його позові.

Скаргу обґрунтували
невідповідністю висновків суду
дійсним обставинам справи та
положенням чинного цивільного
законодавства.

Апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржене рішення суду І інстанції
залишити без змін, оскільки той
постановив його з додержанням норм
матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскаржуваному рішенні,
місцевий суд виходив з того, що сторони,
відповідно свідоцтва про право на
спадщину, після смерті батька,
успадкували АДРЕСА_1. Позивач
успадкував ? частки цього будинку, а
відповідач ОСОБА_2 ? частки. На підставі
рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 22 березня 2013
року проведено поділ будинку та
господарських споруд, у зв'язку з чим
кожний із них став власником певної
його частини.

Не дивлячись на це, відповідачі не
бажають звільняти від своїх речей
приміщення, виділені позивачеві,
перешкоджаючи йому у такий спосіб
користуватися власністю. За такого
порушене право власника підлягає
захисту, шляхом покладення на
відповідачів обов'язку звільнити від
свого майна належні відповідачеві
споруди. Що ж до інших вимог, то в їх
задоволенні слід відмовити, оскільки
частина з них не ґрунтується на законі,
а решта є недоведеною.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області погоджується з
обставинами та правовідносинами,
встановленими судом І інстанції, його
висновки щодо них та результату
вирішення справи, вважає вірними,
обґрунтованими і законними.

Так, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Якщо поза увагою доводів апеляційної
скарги залишилась очевидна
незаконність або необґрунтованість
рішення суду першої інстанції у
справах окремого провадження,
апеляційний суд перевіряє справу в
повному обсязі.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення суд апеляційної
інстанції повинен з'ясувати: чи
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти), якими
мотивовано рішення, належними й
допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримано та чи
правильно застосовані норми
матеріального й процесуального права.
При перегляді судових рішень необхідно
виходити з повноважень суду
апеляційної інстанції, визначених
статтею 307 ЦПК України, і відповідних їм
підстав щодо перегляду судових рішень
в апеляційному порядку, передбачених
статтями 308-311 ЦПК України. При цьому
апеляційний суд керується статтею 307
ЦПК України (відповідним пунктом) та
нормою ЦПК України, що визначає
підстави перегляду судового рішення в
такому разі, і відповідно до неї та
наданих суду апеляційної інстанції
повноважень формулює резолютивну
частину своєї ухвали чи рішення.

Перевіряючи оскаржене рішення,
апеляційна інстанція виходить з
наступного.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. ст.
317, 319, 386, 391 ЦК України, кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності.

Право приватної власності є
непорушним.

Держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Кожна особа має право на захист, в тому
числі і судовий, свого цивільного права
чи інтересу у разі його порушення, у
спосіб визначений цивільним кодексом
України, або в інший, встановлений
договором або законом, спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони є власниками визначених у
судовому порядку частин АДРЕСА_1.

Відповідно до названих статей, кожен з
них має право безперешкодно і на
власний розсуд користуватися своєю
частиною будинку та виділеними йому у
власність господарськими спорудами.

Відповідачі цього права за позивачем у
повній мірі не визнають і не бажають
прибрати із належних йому приміщень
власні речі.

За такого, право позивача на власність
підлягає захисту, шляхом покладення на
відповідач обов'язку звільнити
приміщення від належного їм майна.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів
дійшов і районний суд, то підстав для
задоволення апеляційної скарги в цій
частині немає.

Що ж до твердження особи, яка подала
апеляційну скаргу, про неможливість
виконання такого обов'язку, через
проживання в будинку бабусі позивача
ОСОБА_5 та знаходження там її особистих
речей, то воно не може впливати на
результат вирішення справи, оскільки
суд вирішив спір лише щодо майна
відповідачів, вимог щодо майна ОСОБА_5
позивачем не заявлялося, а, відповідно,
судом і не вирішувалося.

Що ж до обсягу правомочностей
представника позивача, то названа
особа тлумачить їх на свій лад. Між тим,
згідно ст. 38, 42 ЦПК України сторона,
третя особа, особа, яка відповідно до
закону захищає права, свободи чи
інтереси інших осіб, а також заявники
та інші заінтересовані особи в справах
окремого провадження (крім справ про
усиновлення) можуть брати участь у
цивільній справі особисто або через
представника. Повноваження
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, мають бути
посвідчені довіреністю фізичної особи.
Виконання судового рішення є
завершальною стадією судового процесу,
а тому дія довіреності зберігає свою
силу і на названій стадії до
встановленої в ній дати.

У зв'язку з наведеним, і з названої
підстави оскаржене рішення не може
бути скасовано.

Що ж до твердження особи про вихід суду
за межі позову, то воно є надуманим і не
може братися до уваги, оскільки суд,
ухвалив рішення зрозумілим і придатним
до виконання, не змінивши при цьому ні
предмету не підстави позову.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 22 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді