Провадження № 2/161/5353/13
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Луцький міськрайонний суд Волинської
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом. В обґрунтування заявленого
позову посилається на те, що 27 липня 2008
року було зареєстровано шлюб між мною,
ОСОБА_1, та ОСОБА_2, про що в книзі
реєстрації шлюбів Підгайцівської
сільської ради Луцького району
Волинської області зроблено актовий
запис № 17.
Від вказаного шлюбу з відповідачем
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,
Спільне життя у них не склалося,
оскільки між ними постійно, з вини
відповідача, виникають конфліктні
ситуації, стосунки напружені,
відповідач зловживає спиртними
напоями, не утримує матеріально сім'ю,
Зазначене негативно впливає на
виховання їхнього малолітнього сина.
Шлюбних стосунків не підтримують та
спільного господарства не ведуть з 2011
року. ОСОБА_2 з нами не проживає.
Неодноразові спроби до примирення і
збереження сім'ї виявились
За наведених обставин, подальше
збереження шлюбу, примирення, та
спільне проживання неможливі. Спір про
майно між ними відсутній.
Питання, стосовно місця проживання
дитини, вирішено - син проживатиме з
Їй важко самостійно забезпечити
матеріальні потреби моєї дитини.
Просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, який був зареєстрований 27 липня
2008 року, про що в книзі реєстрації
шлюбів Підгайцівської сільської ради
Луцького району Волинської області
зроблено актовий запис № 17.
Стягнути кошти (аліменти) на утримання
дитини ОСОБА_3, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з ОСОБА_2 в розмірі 30
відсотків прожиткового мінімуму
доходів для дитини відповідного віку,
починаючи з дня пред'явлення цього
позову і до досягнення дитиною
Позивач в судове засідання не
з'явилася, про дату, час і місце
судового розгляду справи
повідомлялася належним чином, про
причини своєї неявки до суду не
повідомила, подала до суду заяви про
розгляд справи у її відсутності,
просять суд задовольнити позовну заяву
повністю, не заперечує проти заочного
розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини своєї неявки суду не
повідомив, від нього до суду не
надходило заяви про розгляд справи у
його відсутності. Зі згоди позивача,
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення з
Щодо позовної вимоги про розірвання
шлюбу, то вона підлягає до задоволення
з наступних підстав.
Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу
України суд, з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 27 липня 2008 року між сторонами було
укладено шлюб (а.с. 4). Сімейне життя
подружжя не склалося, сторони не
проживають разом з 2011 року. Спільного
бюджету та домашнього господарства не
ведуть, сім'я існує формально. Подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечить інтересам позивача,
що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що сімейне життя подружжя
не склалося, шлюбні відносини між
сторонами припинено, кожен з них
проживає окремо. Спільного бюджету та
домашнього господарства не ведуть,
сім'я існує формально, подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам позивача, що
мають істотне значення. А тому за таких
обставин, суд приходить до висновку про
розірвання шлюбу.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача аліментів у народження в
розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів
(заробітку), але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, то вона підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно ч. 1-2 ст. 181 Сімейного кодексу
України за домовленістю між батьками
дитини той із них, хто проживає окремо
від дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст.183 Сімейного
кодексу України, якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) матері, батька на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 Сімейного
Кодексу України за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Також судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 працює, має постійний дохід,
його дохід є регулярним. При цьому він
спроможний сплачувати аліменти на
утримання дитини в розмірі 1/3 частки з
усіх видів доходу (заробітку), але не
менше 30 % від прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно.

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_2 не надає ОСОБА_1 коштів на
утримання дитини. При цьому
матеріальне становище платника
аліментів та його реальна спроможність
сплачувати аліменти, його повна
працездатність, вік, позволяють
сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки
з усіх видів доходу (заробітку)
відповідача, але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно. А тому за
таких обставин, суд приходить до
висновку про задоволення позову та
стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки
з усіх видів доходу (заробітку)
відповідача, але не менше 30 % від

прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 13.11.2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи матеріальне становище
відповідача та його реальну
спроможність сплачувати аліменти, його
вік, повну працездатність, а також
звичайні потреби неповнолітньої
дитини. А також те, що будучи батьком
дитини, відповідач не надає позивачу
матеріальної допомоги на її утримання,
що ставить позивача у важке
матеріальне становище та залежність
від відповідача щодо утримання дитини.
А тому за таких обставин, суд приходить
до висновку про задоволення позову та
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліментів на утримання дитини в
розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу
(заробітку) відповідача, але не менше 30 %
від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 13.11.2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд,
вважає можливим допустити негайне
виконання рішення в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_1 як позивач по справі
звільнена від сплати судового збору
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» при подачі
позовної заяви про стягнення
аліментів.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК
України ціна позову визначається у
позовах про стягнення аліментів -
сукупністю всіх виплат, але не більше
ніж за шість місяців.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» від 08 липня 2011 року №
3674-VІ передбачено, що при зверненні до
суду із позовною заявою майнового
характеру, сплачується ставка судового
збору в розмірі 1 % від ціни позову, але
не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати,
що в гривневому еквіваленті становить
229,40 - 3 441 гривень.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при зверненні до суду з
позовом заявлено одну позовну вимогу
майнового характеру. При цьому
мінімальний розмір судового збору
становить 229,40 гривень. А тому підлягає
стягненню з відповідача на користь
держави судовий збір в сумі 229,40
гривень.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що позивач звільнена від
сплати судового збору, а тому він
стягується з відповідача в дохід
держави. При цьому мінімальний розмір
судового збору з позову майнового
характеру становить 229,40 гривень. А тому
за таких обставин, суд приходить до
висновку про стягнення з ОСОБА_2 на
користь держави судового збору в сумі
229,40 гривень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при зверненні до суду було
понесено і документально підтверджено
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 229,40 гривень. А тому за
таких обставин, суд приходить до
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивача понесених і
документально підтверджених судових
витрат по сплаті судового збору в сумі -
229,40 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що позивачем при зверненні
до суду було понесено і документально
підтверджено судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 229,40 гривень. А
тому за таких обставин, суд приходить
до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
понесених і документально
підтверджених судових витрат по сплаті
судового збору в сумі - 229,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 180-184 Сімейного
Кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 - 215, 224
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів - задовольнити повністю.

Шлюб укладений між до ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем села Підгайці
Луцького району Волинської області та
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою села
Підгайці Луцького району Волинської
області, зареєстрований у
Підгайцівській сільській раді
Волинської області, 27 липня 2008 року,
актовий запис № 17 - розірвати.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця села Підгайці
Луцького району Волинської області, на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3
частини з усіх видів доходів
(заробітку), але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 06.11.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця села Підгайці Луцького
району Волинської області на користь
держави судовий збір в сумі 229,40
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця села Підгайці Луцького
району Волинської області на користь
ОСОБА_1 та документально підтверджених
судових витрат по сплаті судового
збору в сумі 229,40 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя В.В.
Ковтуненко