РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Пашнєва
В.Г.,

при секретарі Дітмар
А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду м.
Харкова цивільну справу за позовною
заявою Прокуратури Ленінського району
м. Харкова в інтересах держави в особі
Харківської міської ради, третя особа :
Державна інспекція сільського
господарства у Харківській області до
ОСОБА_1 про звільнення та повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки
у стані придатному до використання та
стягнення шкоди, -

в с т а н
о в и в:

Прокурор Ленінського району м. Харкова
в інтересах держави в особі
Харківської міської Ради звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив
зобов'язати відповідача звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 542 кв.м., привести її у придатний
для використання стан, та повернути її,
а також уточнив свою заяву, і просив в
подальшому стягнути шкоду, заподіяну
державі внаслідок самовільно зайнятої
земельної ділянки в розмірі 10269,24 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що
Державною інспекцією сільського
господарства у Харківській області
проведено перевірку стану додержання
вимог земельного законодавства і
встановлено, що на підставі договору
дарування від 26.03.2008 року, укладенного
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, житловий будинок
АДРЕСА_1 перейшли у власність ОСОБА_1, що
розташований на земельній ділянці
площею 400 кв.м., згідно рішення
виконкому Ленінської райради
депутатів трудящих № 8 від 19.02.1957 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 самовільно
зайняла земельну ділянку, огороджену
по периметру бетонним парканом, його
площа складає 1000 кв.м., згідно акту
перевірки дотримання земельного
законодавства від 20.08.2012 року, з якого
вбачається, що фактична площа
земельної ділянки, яка
використовується ОСОБА_1 складає 0, 0942
га.

В даному випадку ОСОБА_1 порушені
вимоги ст. 125 Земельного кодексу
України, які передбачають, що право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації;
право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації;
приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється, та завдана
шкода у розмірі 1223, 40 грн.

Вказане підтверджується актом
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 20 серпня 2012 року;
протоколом про адміністративне
правопорушення № 001731 від 20 серпня 2012
року, № 001832 від 20 вересня 2012 року;
приписом № 003119 від 20 серпня 2012 року, №
003883 від 20 вересня 2012 року; постановою
про накладення адміністративного
стягнення № 000217 від 20 серпня 2012року, №
000282 від 20 вересня 2012 року.

Відповідно до акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 22.10.2012 року виявлені
20.08.2012 року порушення ОСОБА_1 не усунуті,
у зв"язку з чим матеріали направлені до
правоохоронних органів. Постановою
Ленінського РВ ХМУ ГУМВСУ в
Харківській області в порушенні
кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 за
ст.197-1 КК України відмовлено на
підставі п.2 ст.6 КПК України.

Під час розгляду справи виявлено, що
розрахунок розміру шкоди, проведений
державним інспектором сільського
господарства у Харківській області
Хівренком В.Є. внаслідок самовільного
зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 542 кв.м. у сумі 1223,40 грн. складений
в порушення вимог Земельного
законодавства та Методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 року № 963,
Державної інспекцією сільського
господарства у Харківській області
проведено розрахунок шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
вказаної земельної ділянки, у зв"язку з
чим, значно завищений розмір
заподіяної шкоди.

Відмова відповідача звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
обмежує права Харківської міської
ради, розпоряджатися нею відповідно до
законодавства, а її використання без
правовстановлюючих документів
приводить до ненадходження
відповідної плати за землю до
місцевого бюджету, чим в кінцевому
результаті порушуються інтереси
держави.

У наступному, прокурор збільшив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача шкоду заподіяну державі
внаслідок самовільно зайнятої
земельної ділянки в розмірі 10269,24 грн.,
внаслідок того, що станом на 05.04.2013 року
шкода сплачена відповідачем
добровільно частково, тобто 11492, 64 - 1223, 40
грн. складає 10269, 24 грн.

В судовому засіданні прокурор та
представник Харківської міської ради
позов підтримали в повному обсязі,
підтвердили фактичні обставини,
викладені в позовній заяві.

Представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні проти позову заперечувала.
Стверджувала, що підстав для
відшкодування ОСОБА_1, шкоди, завданої
самовільним зайняттям земельної
ділянки не має. Так як, власником
земельної ділянки по АДРЕСА_1 є
відповідач ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності та
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, станом на 18.06.2013
рік./а.с.128,129/

Крім того, не нададо доказів на
підтвердження факту та розміру шкоди,
що полягає у неодержаних доходах за час
використання спірної земельної
ділянки.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" Державні інспектори
у сфері державного контролю за
використанням та охороною земель і
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель мають право:
безперешкодно обстежувати в
установленому законодавством порядку
земельні ділянки, що перебувають у
власності та користуванні юридичних і
фізичних осіб, перевіряти документи
щодо використання та охорони земель;
давати обов'язкові для виконання
вказівки (приписи) з питань
використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства
України про охорону земель відповідно
до їх повноважень, а також про
зобов'язання приведення земельної
ділянки у попередній стан у випадках,
установлених законом, за рахунок
особи, яка вчинила відповідне
правопорушення, з відшкодуванням
завданих власнику

земельної ділянки збитків.

Як убачається із матеріалів
справи, прокурор у позовній заяві
просив відшкодувати шкоду, заподіяну
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки, розмір якої
визначений та розрахований відповідно
до Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару) без
спеціального дозволу, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів від 25
липня 2007 року № 963.

Вказана Методика застосовується
виключно для розрахунку шкоди,
заподіяної внаслідок вчинення дій,
зазначених у її назві - визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу.

Підставою для здійснення
розрахунку розміру шкоди відповідно до
Методики є матеріали справи, які
підтверджують факт вчинення
правопорушення, а саме: акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства; протокол про
адміністративне правопорушення;
припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства).

У п. 4 Методики розмір шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки,
визначається для всіх категорій земель
(крім земель житлової та громадської
забудови) як добуток площі самовільно
зайнятої земельної ділянки,
середньорічного доходу, який можна
отримати від використання земель за
цільовим призначенням, коефіцієнту
функціонального використання земель і
коефіцієнту індексації.

На підставі Методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільно зайнятих земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженої постанови КМУ від 25.07.2007
року № 963, державним інспектором
сільського господарства в Харківській
області Хівренком В.Є. була помилково
визначена категорія земель «інші
землі», тобто без врахування
інформації викладеної в генеральному
плані м. Харкова, затвердженного
рішенням 22 сесії Харківської міської
ради 4 скликання від 23.06.2004 року № 24-22 та
містобудівної документації до нього,
тому як вищевказана земельна ділянка
входить в межі сектору приватної
забудови між АДРЕСА_1

Відповідно до п. 7. вказаної Методики
розрахунок розміру шкоди, заподіяної
державі, територіальним громадам
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу,проводиться
Держекоінспекцією та її
територіальними органами або
Держсільгоспінспекцією та її
територіальними органами.

Отже, Управлінням з контролю за
використанням та охороною земель
Держсільгосінпекції в Харківській
області здійснено розрахунок розміру
заподіяної шкоди внаслідок
самовільного зайняття відповідачем
земельної ділянки, при користуванні
земельною ділянкою площею 542 кв.м. для
експлуатації та обслуговування
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1 з врахуванням категорії земель
«житлова та громадська забудова», суд
вважає належним доказом /а.с. 87/.

Як і підтвердження того факту, що
відповідач ОСОБА_1 отримала розрахунок,
направлений поштою рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
01.04.2013 року під її особистий
підпис.Доказів того, що даний
розрахунок ОСОБА_1 оскаржений в порядку
адміністративного судочинства суду не
надано.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів -відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно зі ст. 116 ЗК України підставами
для набуття права на землю є рішення
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України
набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється
на підставі рішення відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Відповідно до статті 125 цього ж кодексу
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку або
право оренди земельної ділянки
виникає: після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації;
після укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Статтею 126 ЗК України, встановлено, що
право власності на земельну ділянку та
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
актами. Право оренди землі
оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель"самовільним зайняттям
земельної ділянки є будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду), або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Статтею 212 ЗК України передбачено, що
самовільно зайнята земельна ділянка
підлягає поверненню власнику землі або
землекористувачу без відшкодування
затрат, понесених за час користування
ними.

Отже, тільки із 18 червня 2013 року
відповідач ОСОБА_1 набув право володіти
та користуватись даною земельною
ділянкою, та її використання не є
самовільним використанням (а.с.128-129).

Відповідно до ст. 25 Закону України
"Про охорону земель"Документацією із
землеустрою в галузі охорони земель є
схеми землеустрою і
техніко-економічні обґрунтування
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, землеволодінь і
землекористувань, що включають
заходи еколого-економічної
оптимізації використання та охорони
земель, удосконалення співвідношення
і розміщення земель та
сільськогосподарських угідь, систем
сівозміни, сінокосо- і пасовищезміни.

Посилання представника ОСОБА_1 у
відповіді на свою адресу Департаменту
земельних відносин від 04.11.2013 року, щодо
відсутності будь-якою інформації щодо
прийнятих рішень, планів, наказів
відповідно до яких Харківською міською
радою протягом 2008-2012 років планувалося
використання земельної ділянки по
АДРЕСА_1 для отримання прибутку суд
зазначає наступне:

Пункт 12 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року
"Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" чітко роз'яснює, що у
випадку самовільного зайняття
земельних ділянок, псування,
забруднення земель чи вчинення інших
порушень земельного законодавства
шкода відшкодовується відповідно до
статей 211, 212 Земельного Кодексу, статей
22, 623, 1166, 1172, 1192 Цивільного Кодексу
особами, що її заподіяли.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну
ділянку, внаслідок чого було завдано
шкоди державі, тому суд приходить до
висновку про обґрунтованість позову та
необхідність його задоволення
увідшкодування розміру заподіяної
шкоди, в іншій частині слід відмовити,
оскільки відповідач ОСОБА_1 набув право
володіти та користуватись даною
земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
вирішити питання судових витрат.

Керуючись ст. ст. 116, 125, 126, 212 Земельного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212-215
ЦПК України, суд,

вирішив :

Позов прокурора Леніського
району м. Харкова в інтересах держави в
особі Харківської міської Ради, третя
особа : Державна інспекція сільського
господарства у Харківській області до
ОСОБА_1 про звільнення та повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки
у стані придатному до використання та
стягнення шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
проживає в АДРЕСА_1 на користь держави в
особі Харківської міської Ради 10 269
(десять тисяч двісті шістдесять
дев"ять) грн. 24 коп. у рахунок шкоди,
завданої самовільним зайняттям
земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
проживає в АДРЕСА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 102 (сто дві) грн.
69 коп.

В іншій частині позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ленінський районний суд м. Харкова
шляхом подання апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
В.Г. Пашнєв