Провадження № 2/641/2654/2013
Справа № 641/7667/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року
м. Харків

Комінтернівський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого судді
- Онупко М.Ю.,

за участю секретаря
- Вовк К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Харківської міської ради, треті особи
Сьома Харківська державна нотаріальна
контора, Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Стандарт»
про встановлення факту та визнання
права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач у липні 2013 року звернувся до
суду з вищезазначеним позовом. В
обгрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що постійно мешкав в АДРЕСА_5
зі своєю матір'ю ОСОБА_2 та вітчимом
ОСОБА_3.

Ця квартира була отримана матір'ю
позивача після того як вона вступила до
Об`єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Стандарт» (
далі - ОСББ «Стандарт»), після сплати
повної вартості паю у 1981 році. 13.12.1969
року мати позивача уклала шлюб з ОСОБА_3
та змінила прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_3.
Після укладання шлюбу ОСОБА_3 постійно
мешкав з ними у вказаній квартирі.

Фактично мати та вітчим позивача стали
власником вказаної квартири в рівних
долях після повної виплати її вартості
у 1981 році, так як її вартість була
виплачена під час перебування у шлюбі.
Після повної виплати паю мати та вітчим
не оформили належним чином право
власності на квартиру, і позивач з ними
продовжував мешкати в цій квартирі
згідно ордеру, виданого виконавчим
комітетом Московського районного
комітету Ради народних депутатів
трудящих міста Харкова.

У 2000 році ОСОБА_2 померла. Після її
смерті позивач продовжував мешкати в
квартирі АДРЕСА_5 з вітчимом та своєю
дружиною однією сім`єю, добросовісно
сплачувати квартплату та комунальні
послуги. ОСОБА_3 весь час по день своєї
смерті у 2007 році постійно мешкав з нами
в вказаній квартирі, хоч і не був в ній
зареєстрований. Позивач з дружиною
весь час піклувалися про мого вітчима
та взяли на себе турботу по його
похованню.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцями
першої черги за законом були син ОСОБА_1
та чоловік ОСОБА_3 По своїй юридичній
неграмотності останні знову належним
чином не оформили право власності на
квартиру. Але фактично прийняли
спадщину та, як спадкоємці першої
черги за законом, ОСОБА_3 став власником
? квартири, а ОСОБА_1 - власником ?
квартири.

Позивач зазначив, що він фактично
прийняв спадщину після матері, як
спадкоємець першої черги, та після
вітчима, як спадкоємець четвертої
черги, оскільки постійно проживав
разом з матір'ю та вітчимом. Проте
оформити спадщину він позбавлений
можливості, оскільки мати за життя не
отримала правовстановлюючий документ
на вказану квартиру. Позивач фактично
прийняв спадщину після її смерті, та
смерті вітчима з яким проживав більше
ніж п'ять років до його смерті однією
сім'єю.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив встановити факт його
спільного проживання з ОСОБА_3 однією
сім'єю з 2000 року по день смерті
ОСОБА_3, та визнати за ним право
власності на вказану квартиру в
порядку спадкування за законом після
смерті матері та вітчима.

У судовому засіданні позивач та його
представник заявлені вимоги
підтримали в повному обсязі, та
просили задовольнити їх, посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві.

Представник відповідача - Харківської
міської ради Горобинська Н.М. до
судового засідання не з'явилася,
надала до суду заперечення в яких
заперечувала проти позовних вимог
позивача та просила відмовити
позивачу в задоволенні позову
посилаючись на недоведеність
позивачем факту спільного сумісного
проживання з вітчимом ОСОБА_3 однією
сімєю, та надала заяву, в якій просила
розглянути справу за її відсутності.

Представник третьої особи - Сьомої
Харківської державної нотаріальної
контори до судового засідання не
з'явився, надав заяву про слухання
справи за їх відсутності.

Представник третьої особи - Об`єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Стандарт» Свергуненко С.С. в
судовому засіданні підтвердила факт
сумісного проживання однією сім`єю
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та не заперечувала
проти задоволення позовних вимог
позивача. Та пояснила суду, що ОСОБА_1
постійно проживав в вказаній квартирі
з матір`ю та вітчимом до їх смерті.
Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_3 мешкав
разом з ОСОБА_1 по день своєї смерті.
Вони вели сумісне господарство та
разом сплачували комунальні послуги та
квартплату.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
його представника, представника ОСББ
«Стандарт», показання свідків,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Справи про спадкування за законом
мають вирішуватись на основі правил
глави 86 ЦК.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 15 Закону України
«Про власність» член
житлово-будівельного кооперативу, який
повністю вніс пайовий внесок за
квартиру, в тому числі до 1 липня 1990
року, набуває право власності на нього.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» у разі смерті
члена житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, яким
до дня смерті не були внесені повністю
пайові внески, до складу спадщини
входять частина внесеного паю та інші
суми, які підлягають поверненню, а не
квартира, дача, гараж, садовий будинок.
Частка пайового внеску, що належала
померлому, входить до складу спадщини
на загальних підставах. Якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок, то до складу спадщини
включається відповідно квартира, дача,
гараж, садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

При цьому спадкоємці попередньої черги
усувають від спадкування спадкоємців
наступних черг.

Зокрема, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. У другу чергу право
на спадкування за законом мають рідні
брати та сестри спадкодавця, його баба
та дід як з боку батька, так і з боку
матері. У третю чергу право на
спадкування за законом мають рідні
дядько та тітка спадкодавця.

Статтею 1264 ЦК України встановлено
право на спадкування у четверту чергу
спадкоємців за законом осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

За змістом ст. 1264 ЦК України особи, які
відносяться до четвертої черги
спадкоємців за законом, повинні
відповідати таким двом вимогам:
вважатися членом сім'ї спадкодавця;
проживати зі спадкодавцем однією
сім'єю протягом п'яти років саме на день
відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України
у судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 21 постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про
судову практику у справах про
спадкування" при вирішенні спору про
право на спадщину осіб, які проживали
зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини,
необхідно враховувати правила частини
другою статті 3 СК України про те, що
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується Свідоцтвом про смерть
Серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( а.с.
8).

Судом встановлено, що 29.01.1968 року матері
позивача - ОСОБА_2 на підставі рішення
виконавчого комітету райради №24 від
06.02.1968 року було надано ордер №332
Виконавчого комітету Московської
районної ради депутатів від 29.01.1968 року
на право заняття двокімнатної
АДРЕСА_5 в м.Харкові (а.с. 5).

Згідно до рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради
народних депутатів № 456 від 10.11.1982 року
АДРЕСА_5 перейменовано в АДРЕСА_5 (а.с.
16).

У відповідності до довідки № 56 ОСББ
«Стандарт» ОСОБА_2 була членом
кооперативу ОСББ «Стандарт» та
володіла квартирою АДРЕСА_5 в м.Харкові.
Перший пайовий внесок сплачено 26.01.1966
року. Повністю пай виплачено в 1981 році
(а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про шлюб
Серія НОМЕР_2 від 13.12.1969 року ОСОБА_2
13.12.1969 року уклала шлюб з ОСОБА_3 та
взяла прізвище чоловіка.(а.с. 7).

Відповідно до Свідоцтва про
народження НОМЕР_3 від 09.11.2012 року
ОСОБА_1, його матір'ю вказано ОСОБА_2
(а.с. 6).

Згідно до Свідоцтва про смерть Серія
НОМЕР_4 від 26.01.2007 року ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 9).

Відповідно до інформації наданої
Сьомою харківської державною
нотаріальною конторою № 4095/01-16 та №
4096/01-16 від 08.10.2013 року після смерті
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадкові справа не
заводилися, заяви про прийняття або
відмові в прийнятті спадщини не
подавалися (а.с. 72, 75).

Згідно до довідки ОСББ «Стандарт» № 55
від 24.10.2013 року в квартирі АДРЕСА_5
проживала та була зареєстрована
проживаючою: ОСОБА_2 з 27.06.1969 року по
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_1 - з 27.06.1969 року
по 06.06.1972 року та з 29.01.1988 року по
теперішній час, а також ОСОБА_9 - з
11.06.2003 року по теперішній час. ОСОБА_3
мешкав у квартирі з моменту одруження
з ОСОБА_2 по день своєї смерті без
реєстрації (а.с. 93).

У відповідності до довідки ОСББ
«Стандарт» б/н в квартирі АДРЕСА_5
зареєстрований та проживає ОСОБА_1,
разом з ним проживав ОСОБА_3 по день
його смерті (а.с. 94).

Постановою державного нотаріуса
Сьомої харківської державної
нотаріальної контори Агасян В.Г. №
262/01-16 від 13.02.2013 року ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на АДРЕСА_5 після
померлої ОСОБА_2 у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів щодо належності квазаної
квартири спадкодавцеві (а.с. 14).

Також постановою державного нотаріуса
Сьомої харківської державної
нотаріальної контори Агасян В.Г. №
3700/02-30 від 03.09.2013 року ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на АДРЕСА_5 після
померлої ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 не є спадкоємцем останнього
(а.с. 38).

У судовому засіданні у якості свідків
були допитані ОСОБА_11 та ОСОБА_13., які є
сусідами померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Свідки пояснили, що знають вказану
родину та позивача з 1967 року та
пояснили, що ОСОБА_2 з сином ОСОБА_1 та
її чоловіком ОСОБА_3 постійно
проживали у спірній квартирі з ще з
кінця семи десятих років. Мати
позивача ОСОБА_2 та його вітчим ОСОБА_3
проживали з позивачем у вказаній
квартирі постійно до самої їх смерті.
Також пояснили, що від шлюбу у ОСОБА_2
та ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_3, який
проживав окремо та помер у 2002 році.
Свідки підтвердили факт постійного
проживання позивача та його вітчима
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією родиною. Та
зазначили, що постійно бачили ОСОБА_3
у спірній квартирі, та що останній
проживав там разом з позивачем та
його родиною тривалий час, навіть
після смерті дружини ОСОБА_2, тобто
після 2000 року, вели спільне
господарство мали спілий побут.
Вказані свідки підтвердили, що ОСОБА_3
на протязі понад 5 років постійно
мешкав в АДРЕСА_5. Вони постійно його
бачили на дворі та в самій квартирі,
коли вони приходили в гості до ОСОБА_1

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12
пояснив суду, що знає позивача та його
родину більш ніж двадцять років.
Вітчим позивача - ОСОБА_3 був близьким
другом його батька та приблизно два
рази на рік приїздив до нього в гості
до с. Мінківка Вадківського району, де
проживають його батьки. В січні 2007
року ОСОБА_3 приїхав в гості до його
батька та приблизно на восьмий день
його перебування у них вдома, ОСОБА_3
несподівано помер. Свідок пояснив, що
про смерть вітчима він повідомив
ОСОБА_1, який взяв на себе обов`язки по
похованню вітчима.

На прохання позивача він надав
допомогу ОСОБА_1 в оформленні
документів на поховання і отримав в
селищній раді свідоцтво про смерть
ОСОБА_3 Всі матеріальні витрати на
поховання взяв на себе ОСОБА_1 Також
свідок пояснив, що після смерті ОСОБА_2
ОСОБА_1 постійно мешкав з ОСОБА_3 в
АДРЕСА_5 однією сім'єю і у них були
добрі стосунки.

У відповідності до Сімейного Кодексу
України, майно придбане під час шлюбу є
спільною власністю подружжя.

Отже, виплативши в 1981 році вартість
квартири, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично
стали співвласниками квартири АДРЕСА_5.

У відповідності до ст. 548 Цивільний
кодекс Української РСР в редакції
чинній на час смерті ОСОБА_2 (далі ЦК
УРСР )для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Згідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.
Спадкоємець , який постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час прийняття
спадщини , вважаються такими, що
прийняли спадщину. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
по зверненню фізичної чи юридичної
особи, в межах заявлених ними вимог на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у розгляді справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2
залишилася спадщина у вигляді ? частини
спірної квартири, яка належала
померлій та її чоловіку ОСОБА_3 на
праві спільної сумісної власності.
Позивач ОСОБА_1 та її померлий чоловік
ОСОБА_3, які проживали у спірній
квартирі разом з померлою, фактично
прийняли спадщину після неї у рівних
частках, як спадкоємці першої черги та
стали співвласниками АДРЕСА_5.

З врахуванням вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача про встановлення факту
спільного проживання ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
однією сім'єю з 2000 року по день смерті
ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року за
адресою: АДРЕСА_5 та визнання за права
власності позивача на квартиру АДРЕСА_5
в м. Харкові в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16, 1216, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 548,
549 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 11,60, 88, 209, 212, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю з 2000 року по
день смерті ОСОБА_3, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? квартири АДРЕСА_5 в м.
Харкові в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? квартири АДРЕСА_5 в м.
Харкові в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подачі апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: М. Ю. Онупко