УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №: 22-ц/191/1360/13Головуючий суду
першої інстанції:Біленко Л.В.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Романова Л. В.

"04" листопада 2013 р. колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м.Феодосія у складі:

головуючого-судді:Романової Л.В.,
суддів:Моісеєнко Т.І., Притуленко О.В.,
при секретарі:Кувшиновій А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ТОВ «Кримтеплопостачання» до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на
рішення Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 25 липня
2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ТОВ
«Кримтеплопостачання» звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання. Позов
мотивовано тим, що позивач є надавачем
послуг централізованого
теплопостачання, що виконує належним
чином, але відповідачі, як споживачі
теплової енергії, свої обов'язки
споживачів по оплаті отриманих послуг
належним чином не виконували, у зв'язку
з чим за період з 01.11.2009 р. станом на
01.11.2012 р. утворилась заборгованість в
сумі 2190,82 грн. З урахуванням уточнень
позовних вимог позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість в зазначеній сумі, а
також 3 % річних - 29,26 грн., суму
інфляційного збільшення боргу - 5,81 грн.,
а всього 2225,89 грн., вирішити питання
щодо відшкодування судових витрат по
справі.

Рішенням Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 25 липня
2013 року, позов ТОВ
«Кримтеплопостачання» задоволено
повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 заборгованість за
послуги теплопостачання в сумі 2225,89
грн., а також у часткому вигляді
стягнуто з відповідачів судовий збір.

Додатковим рішенням Керченського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 10 вересня 2013 року з
відповідачів додатково стягнуто на
користь ТОВ «Кримтеплопостачання»
судовий збір, не врахований при
ухваленні рішення по справі.

На зазначене судове рішення від 25 липня
2013 року представником відповідачки
ОСОБА_7 - ОСОБА_9 подана апеляційна
скарга, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апелянт ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового - про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
виконавцем послуг з надання
централізованого опалення є інше
підприємство, однак судом дана
обставина залишена поза увагою.
Відповідно до Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» теплова
енергія не є послугою. Апелянт
посилається на те, що відповідачі не є
споживачами, оскільки не отримують
послуги, так як в їх квартирі опалення
відсутнє, до того ж між сторонами немає
укладеного договору. З часу введення
будинку, в якому проживають
відповідачі, в експлуатацію в 1956 році,
жодного разу не проводився плановий
або капітальний ремонт
внутрішньобудинкової системи
теплопостачання. В результаті
аварійної ситуації балансоутримувачем
радіатори опалення у квартирі
відповідачів були демонтовані, отже
відключення від системи опалення
квартири не було самовільним. Апелянт
вважає, що позов заявлено неналежним
позивачем до неналежного відповідача.
Крім того, суд першої інстанції прийняв
розрахунок заборгованості, який не
відповідає вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

У запереченнях на апеляційну скаргу
позивач - ТОВ «Кримтеплопостачання»
вказує на те, що відповідачі не
підтвердили доказами, що не отримують
послуги позивача, а також, що
відключення здійснено у зв'язку із
аварійною ситуацією. Відповідачі не
дотрималися встановленої законом
процедури відключення від мережі
централізованого опалення, а
відсутність письмового договору між
ТОВ «Теплопостачання» та
відповідачами не звільняє від сплати
фактично отриманих послуг. Відповідно
до договору № 2/009 від 03.08.2009 року між ТОВ
«Кримтеплопостачання» та КП
«Аршинцево», позивач зобов'язаний
надавати послуги з постачання теплової
енергії необхідної кількості для
подальшого розподілення по
внутрішньо-будинкових мережах
споживача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення апелянта,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Ухвалою Керченського міського суду від
06.12.2012 року відмовлено ТОВ
«Кримтеплопостачання» у прийнятті
заяви про видачу судового наказу про
стягнення з відповідачів
заборгованості за поставлену теплову
енергію, з урахуванням індексу
інфляції за час прострочення платежів
та 3 % річних від простроченої суми
заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 рішення
суду першої інстанції не оскаржували
та не приєднались до апеляційної
скарги представника ОСОБА_7

Задовольняючи позов ТОВ
«Кримтеплопостачання», суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості та
доведеності заявлених у позові вимог
та наявності правових підстав для
стягнення з відповідачів
заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг в порядку
солідарної відповідальності.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки вони засновані на законі та
підтверджені матеріалами справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачам на праві спільної
часткової власності належить квартира
за адресою АДРЕСА_1 (а.с.129-130), де вони
зареєстровані та фактично проживають
(а.с.3). На відповідача ОСОБА_6 відкритий
особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с.94). Будинок
АДРЕСА_1 обладнаний мережами
централізованого опалення, квартира
відповідачів у встановленому законом
порядку від мережі централізованого
опалення не відключена.

Буд. АДРЕСА_1 обслуговується КП
«Аршинцево» (а.с.59).

Позивач є постачальником послуги з
теплопостачання до вказаного будинку.

За договором № 02/009 від 06 листопада 2009
року, укладеного між ТОВ
«Кримтеплопостачання» та КП
«Аршинцево», позивач зобов'язаний
надавати послуги з постачання теплової
енергії необхідної кількості для
подальшого розподілення по
внутрішньо-будинкових мережах
споживача.

Пунктом 6.1. цього Договору передбачено,
що розрахунки споживачів виконавця з
енергопостачальною організацією
(позивачем) за теплову енергією
здійснюються по тарифам та в строки,
відповідно з умовами договору. ТОВ
«Кримтеплопостачання», як
енергопостачальна організація бере на
себе зобов'язання з постачання
теплової енергії у вигляді гарячої
води, зокрема опалення, у необхідній
кількості споживача КП «Аршинцево».
Відповідно до п. 3.1.4. зазначеного
договору споживач (КП «Аршинцево») має
право на підключення субспоживачів до
своїх мереж (а.с. 60-62).

Рішеннями виконавчого комітету
Керченської міської ради №1222 від 20
листопада 2008 року (а.с.63); № 874 від 05
жовтня 2009 року (а.с.66); № 1177 від 26 грудня
2010 року (а.с.69) було узгоджено тарифи на
послуги теплопостачання ТОВ
«Кримтеплопостачання».

Як вбачається з матеріалів справи, за
спірний період - з 01.11.2009 року до 01.11.2012
року - відповідачами послуги з
теплопостачання сплачувались, але не
регулярно. Зазначене свідчить, що між
сторонами фактично укладені договірні
відносини з надання послуг з
постачання теплової енергії, тому
доводи апеляції щодо відсутності між
сторонами укладеного договору не
заслуговують на увагу.

Апелянт, обґрунтовуючи доводи скарги,
посилається також на відсутність в
квартирі відповідачки радіаторів
опалення, оскільки у зв'язку з
незадовільним станом
внутрішньо-будинкових мереж та
аварійною ситуацією в квартирі
балансоутримувачем було демонтовані
радіатори опалення та фактично
відключено теплопостачання.

На підтвердженням даних обставин суду
першої інстанції було представлене
технічне завдання №76 від 24.02.2012 р. при
аварійному демонтажі радіаторів
опалення в квартирі відповідачів
(а.с.83), акт від 28.05.2012 р. про відсутність
радіаторів опалення в квартирі у
зв'язку із аварійною ситуацією (а.с.27) та
колективне звернення мешканців
будинку до КП «Аршинцево» в 2008 році
(а.с.81,85). Реєстр мешканців за 2011 та 2012
р.р., які не користуються тепловою
енергією за відсутності радіаторів
(а.с. 256, 28). Разом з тим, до
балансоутримувача відповідачі
стосовно відновлення системи
теплопостачання не звертались.

Наданим доказам судом першої інстанції
дана належна оцінка відповідно до
вимог ст. 212 ЦПК України.

Заборгованість з послуг
теплопостачання визначена з
урахуванням площі цієї квартири (а.с. 4-5,
94, 125,126), тарифів на теплову енергію,
затверджених у порядку, передбаченому
статтею 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Стягуючи з відповідачів
заборгованість за житлово-комунальні
послуги, а опалення, відповідно до ст. 1
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», віднесено до
житлово-комунальних послуг, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України
крім квартирної плати береться й плата
за житлово-комунальні послуги за
тарифами, що затверджені у
встановленому законом порядку, яку
споживачу належить вносити своєчасно,
що згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 названого
Закону України віднесено до обов'язків
споживача.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про
теплопостачання» споживач
зобов'язаний щомісячно здійснювати
оплату теплопостачальній організації
за фактично отриману теплову енергію
та за ст. 25 Закону в разі відмови
споживача оплачувати споживання
теплової енергії, заборгованість
стягується в судовому порядку.

Визначаючи суму заборгованості
відповідача, судом першої інстанції з
врахуванням заявленого періоду та
затверджених у встановленому законом
порядку тарифів, правильно визначено
її розмір, який за матеріалами справи
складає суму 2190,82 грн. (а.с.4). Вказана
сума збільшена з урахуванням індексу
інфляції за час прострочення платежів
та 3 % річних від простроченої суми
заборгованості.

Отже, враховуючи викладені обставини
справи та положення закону, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що у зв'язку з неналежним
виконанням зобов'язань щодо оплати
отриманих послуг позивач, який виконав
зобов'язання по наданню послуг, має
право на судовий захист шляхом
стягнення з відповідачів оплати за
надані послуги, виходячи з розміру
встановлених тарифів.

Відповідально до ч. ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки апелянтом не надано будь-яких
доказів, відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч.
1 ст. 60 ЦПК України, на підтвердження
того, що розрахунок є неправильним,
власний розрахунок відповідачі не
надавали суду та не просили призначити
проведення бухгалтерської експертизи,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
стягнення суми заборгованості в
повному обсязі, вважає вказаний
розрахунок належним доказом по справі,
оскільки за правилами ч. 4 ст. 60 ЦПК
України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Довід апелянта про невідповідність
розрахунку, як фінансового документу,
вимогам статей 9, 11 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» не може бути
прийнятий до уваги, оскільки
розрахунок заборгованості стосується
ціни позову, він є доказом обставин, на
які посилається позивач, цей документ
не стосується бухгалтерського обліку
та фінансової звітності, поняття яких
та мета ведення визначені у статтях 1 та
3 Закону, на який посилається апелянт.

Посилання апелянта на те, що позивач не
є виконавцем послуг з теплопостачання
та забезпечення населення тепловою
енергією, не виконує ремонтних робіт та
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж опалення, колегія суддів вважає
необґрунтованими та такими, що не
заслуговують на увагу, оскільки не
звільняють споживача від виконання
зобов'язань з оплати
житлово-комунальних послуг.

До того ж, як пояснив апелянт,
відповідачка не зверталась з цього
приводу з вимогами на підставі Закону
України «Про захист прав споживачів».
При цьому, колективне звернення
мешканців будинку до КП «Аршинцево» в
2008 році не підтверджують будь-яких
суттєвих обставин, що мають правове
значення, які б спростовували висновки
суду першої інстанції.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не дають підстав для висновку,
що суд першої інстанції допустив
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи; інші
доводи апеляції не спростовують
висновків суду і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308,
313-315 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7
- ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 25 липня
2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Судді:

Романова Л.В. Моісеєнко
Т.І. Притуленко О.В.