Справа № 510/1553/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2013 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на нерухоме
майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги
визнала, щодо їх задоволення не
заперечувала.

Позивачі, їхній представник на
задоволенні позову наполягали, доводи
позову підтримали.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
технічного паспорту на житловий
будинок АДРЕСА_1, оформленого на ім'я
ОСОБА_3; копія акту від 29.01.1991р. виносу в
натурі меж земельної ділянки та
розбивка будівель; копія договору від
11.02.1991р. про надання ОСОБА_3 у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва житлового
будинку на праві особистої власності;
копія рішення Ренійської міської ради
від 24.01.1991р. про надання земельної
ділянки під забудову; копія
розрахункової книжки про оплату за
водопостачання, оформленої на ім'я
ОСОБА_2; копія свідоцтва про укладення
шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду із вищевказаними
вимогами, зазначивши, що на підставі
договору забудови від 11.02.1991 р.
відповідачці ОСОБА_3 на праві приватної
власності належить житловий будинок із
надвірними спорудами, розташований по
АДРЕСА_1. Наприкінці 2000 р. власниця
продала позивачам вищевказаний
житловий будинок, платно передала у
володіння та користування належну їй
нерухомість разом із всіма документами
на неї. Тоді ж позивачі заселилися на
житлоплощу вищевказаного
домоволодіння, з того часу мешкають
там. Отже, з 2000 року по теперішній час
позивачі фактично, відкрито володіють
житловим будинком АДРЕСА_1, стежать за
його технічним станом, сплачують за
утримання комунальні послуги та ін. На
момент фактичного укладення угоди про
купівлю-продаж нерухомості ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, ОСОБА_2 не оформили її у
письмовому вигляді та не засвідчили її
нотаріально. Після продажу будинку
зареєстрований власник стала мешкати
за іншою адресою в м. Рені. У зв'язку із
вищевикладеними обставинами ОСОБА_1,
ОСОБА_2 вважають, що мають право на
житловий будинок із надвірними
спорудами, оскільки з 2000 р. володіють та
безперервно користуються ним,
слідкують за його технічним станом,
несуть витрати у зв'язку із його
утриманням, зберігають у себе всю
документацію на домоволодіння, як
власники нерухомості, отже з підстав
ст. 344 ЦК України набули право власності
на житловий будинок.

Заслухавши пояснення представника
позивачів, відповідачки, показання
свідка ОСОБА_6, вивчивши матеріали
справи та надані документи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачів обґрунтовані і
підлягають задоволенню, оскільки їхні
доводи знайшли своє належне
підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК
України право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе. Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачів,
пояснень їх представника, наданих в
судовому засіданні, у 2000 р. між
позивачами та власником нерухомості
фактично була досягнута домовленість
про купівлю-продаж житлового будинку
АДРЕСА_1. Письмово та в нотаріальному
порядку вони цю угоду не оформляли.
Таким чином, з 2000р. по теперішній час
позивачі безперервно, відкрито
володіють житловим будинком, сплачують
всі належні платежі, як власники
нерухомості, розпоряджаються ним,
проводять ремонти та ін. За весь час
володіння позивачами будинком,
відповідачка ОСОБА_3, як зареєстрований
власник, не пред'являла до позивачів
жодних вимог про витребування будинку,
документів на нього, не брала участі у
його утриманні та не несла витрат по
сплаті належних платежів. На момент
розгляду справи в суді ОСОБА_3 не
заперечувала щодо фактів, вказаних у
позові, визнала позовні вимоги в
повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 - знайомий позивачів
пояснив, що спірний будинок десь у 2000р.
купила родина ОСОБА_2, з того часу вони
там мешкають, зробили ремонт,
хазяйнують там і ніхто їм не чинить
перешкод у цьому.

Таким чином, суд встановив, що
володіння позивачами житловим
будинком є добросовісним (тобто
позивачі вважали, що вони володіють
нерухомістю з законних підстав,
оскільки була фактично досягнута
домовленість про купівлю-продаж
нерухомості), правомірним, відкритим
(позивачі, вважаючи себе власниками,
сплачували і сплачують комунальні
платежі за утримання будинку,
розпоряджаються житлом та ін.) та
безперервним. Таким чином, суд вважає,
що житловий будинок цілком з законних
підстав було передано у володіння та
користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, внаслідок
чого останні набули право власності на
нього за набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачами та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивачів щодо
визнання за ними права власності на
житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 (в рівних
частках за кожним з них) за набувальною
давністю право власності на житловий
будинок із надвірними спорудами (окрім
самочинно побудованих), розташований
по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник