Справа № 2/489/2291/13
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 жовтня 2013 року
місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку,

встановив:

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 мотивуючи свої
вимоги тим, що їй на підставі договору
купівлі-продажу від 16.07.1999 належить
житловий будинок АДРЕСА_1.

На теперішній час вона вирішила
подарувати зазначений будинок, але не
може розпорядитися належним їй майном,
оскільки, земельна ділянка площею 839 кв.
м., яка надана для обслуговування
вищевказаного житлового будинку
належить відповідачу на підставі Акту
на право приватної власності на
земельну ділянку серії І-МК № 004272 від
21.02.1996, в зв'язку з чим при зверненні до
нотаріуса, вона отримала постанову про
відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Посилаючись на викладене, позивач
просила визнати за нею право власності
на вказану земельну ділянку.

Представник позивча за довіреністю
ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, позов
підтримує, проти заочного розгляду
справи не заперчує.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася належним чином,
про причини неявки суду не повідомила.

Ухвалою суду вирішено проводити
заочний розгляд справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

На підставі договору купівлі-продажу №
2855 від 16.07.1999, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, цілий
житловий будинок № АДРЕСА_1 на праві
приватної власності належить ОСОБА_1

На підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серія
І-МК № 004272 від 21.02.1996, виданому на
підставі рішення виконкому
Миколаївської міської ради народних
депутатів від 30.01.1996 за № 22, ОСОБА_2
належить земельна ділянка площею 839 кв.
м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
земельну ділянку передано для
обслуговування житлового будинку.

За замістом ст. 377 ЦК України до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок переходить право власності на
земельну ділянку на якій розміщено
відповідне нерухоме майно, без зміни її
цільового призначення, в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника.

Зі змісту ст. 125 ЗК України вбачається,
що право власності на земельну ділянку
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

На підставі вимог ч. 1 і 2 ст. 126 ЗК
України право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом,
крім випадків, коли право власності на
земельну ділянку, набуту у власність із
земель приватної власності без зміни
її меж, цільового призначення,
посвідчується: цивільно-правовою
угодою чи свідоцтвом про право на
спадщину.

Частиною 1 статті 120 ЗК України
передбачено, що у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частини, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Така ж правова позиція викладена у
пункті 10 «г» Постанови Пленуму ВСУ від
16.04.2004 року № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» з внесеними до нього змінами
відповідно до Постанови Пленуму ВСУ
від 19.03.2010р. №2.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до договору № 2855
купівлі-продажу цілий житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 продано з земельною ділянкою
розміром 839 кв. м. Договір посвідчено
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстровано в Миколаївському бюро
технічної інвентаризації за № 13439 від
26.07.1999.

Дослідивши докази долучені до
матеріалів справи щодо їх належності і
допустимості, оцінивши їх в сукупності,
суд дійшов висновку про те, що позов
обґрунтований, а відтак підлягає
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 60, 88, 212-214, 226 ЦПК України суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,0839 Га,
розташовану за адресою АДРЕСА_1 без
зміни цільового призначення в обсязі
та на умовах, встановлених рішенням
Миколаївської міської ради від 30.01.1996
за № 22 та державним актом на право
приватної власності на землю серії І-МК
№ 004272 від 21.02.1996, зареєстрованого в
Книзі записів державних актів за № 2612.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем шляхом подачі
апеляційної скарги апеляційному суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв