Провадження №2/761/1290/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 грудня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко
Н.В.,

при секретарі Панченко
І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
3-я особа: Комунальне підприємства
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, встановлення факту
своєчасного прийняття спадщини,
визнання права власності у порядку
спадкування за законом та визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
акту про право власності на земельну
ділянку, скасування рішення Київської
міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
в якому просить встановити факт
проживання однією сім'єю зі
спадкодавцем ОСОБА_4 з листопада 1999
року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року; встановити
факт своєчасного прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_4; визнати право
власності у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4 на будинок
АДРЕСА_1 та грошові вклади на рахунку №
НОМЕР_1 у Шевченківському відділенні
Ощадбанку України та № НОМЕР_2 у
Печерському відділені № 3715 Ощадбанку
України; визнати недійсним договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1,
укладений 29 липня 2010 року ОСОБА_3, та
скасувати правову реєстрацію на його
ім'я; скасувати рішення Київської
міської ради про передачу ОСОБА_3 у
приватну власність земельної ділянки
по АДРЕСА_1 та визнати недійсним акт про
право власності на вказану земельну
ділянку.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_4, який постійно проживав у
АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилась
спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1, що
належав йому на праві приватної
власності та грошових вкладів на
рахунках № НОМЕР_1 у Шевченківському
відділенні Ощадбанку України, № НОМЕР_2
у Печерському відділенні № 3715
Ощадбанку України, яку він фактично
прийняв, як спадкоємець четвертої
черги, оскільки проживав зі
спадкодавцем однією сім'єю понад п'ять
років.

Він звернувся до нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини, але
оформити спадщину у нотаріальному
порядку йому не вдалося, оскільки на
день звернення, право власності на
спадкове майно зареєстровано у
Київському бюро технічної
інвентаризації за відповідачем ОСОБА_3

Крім того, йому було роз'яснено, що
оскільки він не був зареєстрований у
спірному будинку, питання про
прийняття спадщини може бути вирішено
в судовому порядку.

Інших спадкоємців, окрім нього,
передбачених законом, немає.

Він постійно проживав зі спадкодавцем
до дня його смерті та з його матір'ю
ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
однією сім'єю з листопада 1999 року у
будинку АДРЕСА_1 та проживає у
вказаному будинку до сьогодні. Мажй
родинні відносини зі спадкодавцем та
ОСОБА_5 склалися через потребу з боку
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у допомозі створювати
належні умови проживання у приватному
будинку (ремонт та утримання будинку),
лікуванні, та необхідністю знайти
житло та роботу у місті Києві - з його
боку.

Весною 2000 року його дружина переїхала
до Києва із двома неповнолітніми
дітьми, разом вони вели із ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 господарство, спільно робили
ремонт приміщень будинку, сплачувати
комунальні послуги, харчувались, під
час хвороби та знаходження у лікарні
кожного із сім'ї здійснювали
необхідний догляд, виховували дітей, а
ОСОБА_5, як лікар за спеціальністю,
також опікувалась здоров'ям їх
неповнолітніх дітей.

Однак, у липні 2010 року йому стало
відомо, що Київським міським бюро
технічної інвентаризації право
власності на будинок, що він фактично
успадкував після смерті ОСОБА_4, було
зареєстровано на підставі рішення
Брянківського міського суду
Луганської області від 25.06.2010 року за
відповідачем ОСОБА_2, який 29 липня 2010
року продав будинок відповідачу
ОСОБА_3, за яким на сьогодні
зареєстровано право власності на
будинку по АДРЕСА_1.

Також в серпні 2011 року йому стало
відомо, що земельна ділянка, на якій
розташований будинок ОСОБА_4,
приватизується, відповідно до проекту
додатку до рішення Київської міської
ради за відповідачем ОСОБА_3

Вважає, що відповідачі незаконно
набули право власності на будинок
АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій
він знаходиться, з приводу чого він
звертався до правоохоронних органів.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали та
просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 - проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на те, що 29
липня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
Відповідно до даного договору ОСОБА_3
купив житловий будинок з надвірними
будівлями, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, який знаходиться на
земельній ділянці площею 0,1172 га,
кадастровий номер земельної ділянки
91.109.105. Тому ОСОБА_3 право власності на
означений будинок було набуто на
законних підставах. Вважає, що позивач
без відповідних правових підстав
проживає в спірному будинку. Крім того,
позивачем не надано доказів проживання
з спадкодавцем однією сім'єю протягом
останніх п'яти років до часу його
смерті.

Представник відповідача - Київської
міської ради - в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
просив розглядати справу у його
відсутність; в матеріалах справи
містяться письмові заперечення, з яких
вбачається, що проти позову заперечує,
посилаючись на те, що позивачем не
надано доказів щодо порушення його
прав, також не надано доказів в
підтвердження того, що позивач є
власником предмету спору, а отже
особою, яка має право звертатись до
суду з відповідним позовом, а також не
доведено факту оспорення або не
визнання Київською міською радою прав
власності позивача на предмет спору,
або втрату ним документа на право
власності, а такого способу захисту
права, як визнання права власності на
спадкове майно, законодавцем не
передбачено.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причину неявки суд не повідомляв,
тому суд вважає за можливе розглянути
справу у його відсутність.

Представник третьої особи - КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на нерухоме майно» - в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
сповіщав, тому суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
представника третьої особи.

Суд, вислухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про смерть від 05.05.2004 року
Серії НОМЕР_3, виданого Відділом
реєстрації смерті у м. Києві.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом спадкоємцем майна ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р. є її син ОСОБА_4,
який мешкає в АДРЕСА_1. Спадкове майно
складається з житлового будинку
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 14.03.2005 року Серії НОМЕР_4, виданого
Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Після його смерті відкрилась спадщина
у вигляді будинку АДРЕСА_1, що належав
йому на праві приватної власності, та
грошових вкладів на рахунках № НОМЕР_1
у Шевченківському відділенні
Ощадбанку України, № НОМЕР_2 у
Печерському відділенні № 3715 Ощадбанку
України.

Рішенням Брянківського міського суду
Луганської області від 25 червня 2010 року
було визнано право власності на об'єкт
нерухомого майна - житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який
знаходиться на земельній ділянці
площею 1172 кв.м. (0,1172 Га), кадастровий
номер 91:109:105 за ОСОБА_2.

Згідно договору купівлі-продажу від 29
липня 2010 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстрованого в
реєстрі за № 1126, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3
купив належний ОСОБА_2 на праві
приватної власності житловий будинок з
надвірними будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
знаходиться на земельній ділянці
площею 1172 кв.м. (0,1172 Га), кадастровий
номер 91:109:105.

14 липня 2011 року земельна ділянка №
91:109:105, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, передана ОСОБА_3 у приватну
власність, на підставі рішення
Київської міської ради «Про
приватизацію земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд у Шевченківському
районі м. Києва» від 14.07.2011 року № 821/6208.

16 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
Третьої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за вх. №1974/02-14.

Третьою Київською державною
нотаріальною конторою листом за вих.
№2554/02-14 від 16 серпня 2011 року ОСОБА_1 було
повідомлено про те, що свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4 йому видано бути не може,
оскільки з поданих ним документів
неможливо встановити факт проживання
із спадкоємцем однією сімґєю не менше
як пґять років до часу відкриття
спадщини, а також у звґязку з тим, що ним
пропущено строк для прийняття
спадщини, встановлений ст.1270 ЦК
України.

Ухвалою Брянківського міського суду
Луганської області від 13 грудня 2011 року
було задоволено заяву ОСОБА_8 та заяву
ОСОБА_1 про перегляд рішення
Брянківського міського суду
Луганської області від 25.06.2010 року у
справі № 2-1171/2010 за нововиявленими
обставинами; рішення Брянківського
міського суду Луганської області від
25.06.2010 року по справі за цивільним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про стягнення
заборгованості за договором позики
скасоване.

Статтею 1216 ЦК України визначено,
що спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК
України).

Статтею 1218 ЦК України унормовано,
що до складу спадщини входять усі права
та обовґязки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Статтею 1220 ЦК України
передбачено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

Судом було встановлено, що в
будинку АДРЕСА_1 з листопада 1999 року
проживав ОСОБА_1, а з квітня 2000 року до м.
Києва переїхали члени сім'ї ОСОБА_1,
дружина та двоє дітей, які також
проживали у вказаному будинку разом з
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до їх смерті. За час
сумісного проживання вони вели спільне
господарство, мали спільний бюджет,
проводили ремонтні роботи в будинку,
надавали один одному допомогу,
опікувалися один одним, тобто
проживали однією сімґєю. Дані
обставини підтверджуються показам
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині встановлення факту його
проживання однією сім'єю зі
спадкодавцем ОСОБА_4 з листопада 1999
року до 13 березня 2005 року підлягають
задоволенню.

Відносно позовної вимоги про
встановлення факту своєчасного
прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті
ОСОБА_4, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1
проживав зі спадкодавцем однією сім'єю
понад п'ять років до часу відкриття
спадщини, а тому згідно ст. 1264 ЦК
України може вважатися спадкоємцем
четвертої черги за законом.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно зі спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Частиною 3 статті 1272 ЦК України
визначено, що за позовом спадкоємця,
який пропустив строк для прийняття
спадщини з поважної причини, суд може
визначити йому додатковий строк,
достатній для подання ним заяви про
прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не
був зареєстрований за місцем
проживання у відповідності до ст.6 ЗУ
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», до
Третьої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини звернувся лише 16
серпня 2011 року.

Отже, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після спливу семи років.

Таким чином, ОСОБА_1 не була прийнята
спадщина після смерті ОСОБА_4 у
відповідності до вищевказаних норм
цивільного права.

З вимогою про визначення
додаткового строку на прийняття
спадщини ОСОБА_1 до суду не звертався.

За викладених обставин вимога
позивача в частині встановлення факту
своєчасного прийняття спадщини не може
бути задоволена. Крім того, обраний
позивачем спосіб захисту цивільних
прав та інтересів не передбачений ст. 16
ЦК України та не встановлений законом.

Оскільки ОСОБА_1 доказів стосовно
наявності умов, встановлених законом,
для визнання права власності на
нерухоме майно та грошові кошти у
порядку спадкування за законом у
судовому порядку не надано, відсутні
правові підстави для задоволення
позову в цій частині.

З урахуванням положень п.п. 5 п. 5
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», а також того, що у
відповідності до закону не була
прийнята спадщина позивачем після
смерті ОСОБА_4, відсутнє рішення суду
щодо визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, то звернення
ОСОБА_1 з позовом до суду у порядку ст.3
ЦПК України про визнання недійсним
договору купівлі-продажу та державного
акту про право власності на земельну
ділянку, скасування рішення Київської
міської ради є передчасним, оскільки
всупереч вимог ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК
України ним не було доведено порушення
його прав вчиненим правочином, та, як
наслідок, прийнятим КМР рішенням №821/6208
стосовно приватизації земельної
ділянки та виданим державним актом про
право власності на неї.

У той же час у відповідності до ст. 27 ЦПК
України особи, які беруть участь у
справі мають право подавати докази,
брати участь у дослідженні доказів,
заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10
ЦПК України суд сприяє здійсненню
процесуальних прав сторін,
встановлених цим Кодексом.

Тобто процесуальними нормами
передбачено як право на участь у
дослідженні доказів, так і обов'язок із
доказування обставин при невизнанні їх
сторонами (ст. 60 ЦПК України).

При цьому суд безпосередньо не
повинен брати участь у зборі
доказового матеріалу.

Оскільки не підлягають
задоволенню позовні вимоги в
вищевикладеній частині, то відсутні
підстави і для задоволення похідних
від них позовних вимог, а саме щодо
реєстрації права власності на нерухоме
майно на імґя відповідача ОСОБА_3

Підсумовучи вищенаведене, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської
ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я особа:
Комунальне підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
обґєкти нерухомого майна» про
встановлення факту проживання однією
сімґєю, встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини, визнання права
власності у порядку спадкування за
законом та визнання недійсним договору
купівлі-продажу та акту про право
власності на земельну ділянку,
скасування рішення Київської міської
ради задовольнити частково.

Встановити факт проживання
ОСОБА_1 однією сім'єю зі спадкодавцем
ОСОБА_4 з листопада 1999 року до 13 березня
2005 року.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: