АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3280/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Левченко В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. УХВАЛА
20 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Ювшин В. І. суддів
Корнієнко Н. В. , Пономаренко В. В. при
секретарі Яремич В.І. представника
позивачів ОСОБА_6
представника відповідача Плаха
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_8 та ОСОБА_9 -
ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
01 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ПСП «Нива»
про стягнення невиплаченої орендної
плати та розірвання договору оренди
в с т а н о в и л а :
Представник ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернувся
до суду з позовом до ПСП «Нива», с.
Лукашівка Чорнобаївського району
Черкаської області про стягнення
невиплаченої орендної плати та
розірвання договору оренди земельної
ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що 17
травня 2004 р. відповідач уклав із ОСОБА_10
договір оренди земельної ділянки
площею 2,7865 га. терміном на 10 років.
Даний договір зареєстрований у
Чорнобаївському районному відділі
Черкаської регіональної філії центру
08.03.2009 р. померла ОСОБА_10 і її земельну
ділянку успадкували у рівних долях (по
?) ОСОБА_8 та ОСОБА_9
29.09.2009 р. було видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, а 31.08.2010
р. державні акти на право власності на
земельну ділянку на їх ім'я.
Позивачі стверджують, що відповідач
зобов'язувався щорічно виплачувати їм
орендну плату від вартості оцінки
земельного паю у розмірі 1,5% від
вартості земельної частки. В період з
2004 р. по 2012 р. включно відповідач лише
частково виплачував орендну плату,
розмір якої самі позивачі не знають.
Керівництво ПСП «Нива» повідомило
позивачів про наявність у них
заборгованості перед ПСП «Нива» по
орендній платі про яку їм було не
Просив суд стягнути з ПСП «Нива»
солідарно на користь позивачів
заборгованість по орендній платі за
період дії договору оренди земельної
ділянки та розірвати договір оренди
землі, укладеного 17.05.2004 р. ПСП «Нива» з
ОСОБА_10 Витребувати у відповідача
оригінали та належно завірені копії
первинних бухгалтерських документів:
видаткові касові ордери про виплату
орендної плати за земельну ділянку,
накладні про видачу в рахунок орендної
плати продукції за період з 17.05.2004 р. по
Рішенням Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
01.11.2013 р. в задоволені позову ОСОБА_8,
ОСОБА_9 - відмовлено.

Не погоджуючись з вище вказаним
рішенням представник ОСОБА_8, ОСОБА_9
подали апеляційну скаргу, вважаючи, що
рішення суду першої інстанції прийняте
з порушенням норм матеріального та
процесуального права та просить
скасувати рішення Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
01.11.2013 року і ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги позивачів
задовольнити повністю.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ПСП «Нива», с.
Лукашівка Чорнобаївського району
Черкаської області про стягнення
невиплаченої орендної плати та
розірвання договору оренди земельної
ділянки, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що
істотного порушення договору оренди
землі не було, а тому у позивача
відсутні правові підстави для
розірвання договору оренди землі та
стягнення орендної плати, так як оплата
проводилась у відповідності до
договору оренди.

Встановлено, що 17 травня 2004 р. ПСП
«Нива» с. Лукашівка, відповідач по
справі, уклав із ОСОБА_10 договір оренди
земельної ділянки площею 2,7863 га.
терміном на 10 років. Даний договір
зареєстрований у книзі реєстрації
договорів оренди земельних ділянок у
районному відділі Черкаської
регіональної філії центру ДЗК 26 лютого
2007 р. за №94.

08.03.2009 р. померла ОСОБА_10 і її земельну
ділянку успадкували у рівних долях (по
?) ОСОБА_8 та ОСОБА_9 29.09.2009 р. було видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, а 31.08.2010 р. державні акти на
право власності на земельну ділянку на
їх ім'я та проведено їх державну
реєстрацію.

Відповідно до пункту 2.2 договору оренди
угоди орендар сплачує орендодавцю
щороку орендну плату в розмірі 600 грн. У
цьому ж пункті угоди також зазначено,
що розмір орендної плати не може бути
меншим від розміру встановленого
чинним законодавством, а форма
орендної плати визначається додатком
до договору. Прикладений до угоди
додаток передбачає форму оплати за
оренду землі в грошовій, натуральній та
відробітковій формі, а всього на суму в
загальному розмірі - 600 грн (а.с. 8 оборот
аркушу).

ПСП «Нива» за період дії договору із
ОСОБА_10 виплачувала позивачці орендну
плату в грошовій та натуральній формі
(видачею продуктів та надання послуг з
водопостачання), що в загальній сумі
щорічно перевищувало встановлену
договором оренди та рекомендовану
державою Україна в формі Указів
Президента України суму орендної
плати.

Після набуття права власності 31.08.2010
року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на предмет
оренди, земельну ділянку, нові власники
орендованої земельної ділянки за
орендною платою не звертались.

Вважаючи, що відповідач не повністю
виплатив позивачам орендну плату з0-а
період з 2004 по 3013 рік включно в грошовій
сумі в розмірах, рекомендованих в
Указах Президента України та яка
носила систематичний характер,
позивачі просили достягнути орендну
плату та розірвати договір оренди по
підставах ст. 24 та 25 Закону України «Про
оренду землі» та ст. 651 та 652 ЦК України.
Відповідно до ст. 13 Закону N 161-XIV договір
оренди землі - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно зі ст. 21 Закону N 161-XIV орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди). Обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Отже, розмір та умови оплати, указані в
договорі, не можуть суперечити чинному
на час укладення договору
законодавству.

Частиною 2 ст. 23 Закону N 161-XIV орендна
плата за земельні ділянки, що
перебувають у власності фізичних та
юридичних осіб, переглядається за
згодою сторін.

Пунктом 1 Указу Президента N 92/2002 (у
редакції, чинній на момент укладення
сторонами договору оренди земельної
ділянки) визнано одним із пріоритетних
завдань пореформеного розвитку
аграрного сектора економіки
забезпечення підвищення рівня
соціального захисту сільського
населення, зокрема, шляхом
запровадження плати за оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
земельних часток (паїв) у розмірі не
менше 1,5 відсотка визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки, земельної частки
(паю) та поступового збільшення цієї
плати залежно від результатів
господарської діяльності та
фінансово-економічного стану орендаря.

Указом Президента України N 725/2008
внесено зміни до Указу Президента N 92/2002
та встановлено розмір орендної плати
не менше 3 відсотків визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки. Цей Указ набрав
чинності з дня його опублікування. В
його тексті відсутнє посилання на те,
що його дія розповсюджується на
договори, укладені до набрання ним
чинності, а тому змінити розмір
орендної плати можна лише за згодою
сторін.

Виходячи з наведеного Указ Президента N
92/2002 (у редакції зі змінами, внесеними
Указом Президента N 725/2008) має
рекомендаційний характер, він був
прийнятий після укладення сторонами
договору і є підставою для перегляду
розміру орендної плати, установленої
умовами договору, а не для автоматичної
зміни умов договору оренди та
підвищення розміру орендної плати до 3
відсотків.

За умовами укладеного між сторонами
договору оренди земельної ділянки від
17 травня 2004 року орендна плата
становить 600 грн. за кожен рік, що
відповідно до розрахунку орендної
плати, який є невід'ємною частиною
договору, становить 1,51 відсотка від
грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, доводи позивачів при
визначенні розміру заборгованості з
орендної плати Указу Президента N 92/2002
(у редакції зі змінами, внесеними
Указом Президента N 725/2008), згідно з
якими мінімальний розмір плати за
оренду земельних ділянок збільшений до
3 відсотків від вартості земельної
ділянки, не ґрунтується на вимогах
матеріального права.

Відповідно до акту звірки розрахунків
по виплаті за оренду земельного та
майнового паю від 25 січня 2008 року ПСП
«Нива» не має заборгованості перед
ОСОБА_10 за оренду земельного та
майнового паю. Станом на 05 січня 2008 року
ОСОБА_10 отримала як плату за надані нею
в оренду ПСП «Нива» земельні та майнові
паї плату в грошовій та натуральній
формі, що перевищило рівень визначеної
в договорах плати за оренду земельного
та майнового паю на 3642,78 гривни і
ОСОБА_10 мала заборгованість перед ПСП
«Нива» на суму 3642,78 коп. ( а.с. 159). Даний
акт звірки підписаний ОСОБА_10 і не
оспорений спадкоємцями у
встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. За змістом
ст. 21 Закону України "Про оренду землі"
розмір та умови орендної плати, що
зазначені в договорі оренди, не можуть
суперечити чинному на час укладення
договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України
"Про оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

ПСП «Нива» надало суду довідку від
28.09.2013 року за №336 згідно якої
вбачається, що після смерті ОСОБА_10 її
спадкоємці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 2009 року
по 2012 рік включно отримували орендну
плату в грошовій, натуральній та
відробітковій формі. Зазначені
обставини підтверджено відомостями на
отримання продуктів, де після 2009 року
за ОСОБА_10 продукти отримували її
спадкоємці.

Крім того, відповідачем також надано
дані про сплату ним орендної плати в
грошовій та натуральній формі, що в
сумі перевищувало щорічний розмір
орендної плати, встановленої договором
за 2008 - 2013 року ( 600 гривень за рік
помножено на шість років = 3600 гривень,
тоді як ці зазначені кошти в сумі 3642,78
гривни наперед вже були виплачені
ОСОБА_10 станом 05 січня 2008 року).
Зазначені обставини підтверджено
копією акту звірки розрахунків по
виплаті за оренду земельного та
майнового паю від 25 січня 2008 року і не
спростовуються позивачами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України однією з
підстав розірвання договору є істотне
порушення стороною цього договору.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору
(абзац другий частини другої статті 651
ЦК України).

Оцінка порушення договору як істотного
здійснена судом першої інстанції
відповідно до критеріїв, що
встановлені вказаною нормою. Вирішуючи
питання про оцінку істотності
порушення стороною договору, суд
першої інстанції не встановив не лише
наявність істотного порушення
договору, але й наявність шкоди,
завданої цим порушенням другою
стороною, яка могла б бути виражена як у
вигляді реальних збитків та (або)
упущеної вигоди; її розмір, який не
дозволяв би потерпілій стороні
отримати очікуване при укладенні
договору, а також установити, чи є
дійсно істотною різниця між тим, на що
має право розраховувати сторона,
укладаючи договір, і тим, що в дійсності
вона змогла отримати.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про відсутність істотного порушення
договору відповідачем та відсутність
заподіяної шкоди.

Вірно встановивши факти і відповідно
їм правовідносини, постановивши
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
на підставі наявних та наданих
сторонами належних та допустимих
доказів, суд першої інстанції ухвалив
правильне та справедливе рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
ретельно перевірені судом апеляційної
інстанції, є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8
та ОСОБА_9 - ОСОБА_6 на рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 01 листопада 2013
року відхилити, а рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 01 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
її проголошення.

Головуючий :

Судді :