Ухвала

іменем україни

29 січня 2013 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Гвоздика П.О.,
Дьоміної О.О.

суддів:
Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік
О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Споживчий
кооператив житлово-рекреаційного
призначення «Дельфин», про знесення
самовільної будівлі, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 29 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вказаним позовом до ОСОБА_4,
мотивуючи вимоги тим, що йому на праві
власності належить елінг НОМЕР_2 в
блоці № 6 споживчого кооперативу
житлово-рекреаційного призначення
«Дельфін» в с. Семидвір'я м. Алушта
Автономної Республіки Крим. Власником
сусіднього елінгу НОМЕР_1 є відповідач,
яка самочинно побудувала тамбур,
підняла підлогу та встановила
пластиковий склоблок у фасадній
частині елінгу, який примикає до його
елінгу. Дана конструкція утруднює стік
дощової води, у зв'язку з чим в елінгу
позивача стали вогкими стіни. Позивач
просив суд зобов'язати ОСОБА_4 знести
тамбур, розташований при вході в елінг
НОМЕР_1 в блоці № 6 споживчого
кооперативу житлово-рекреаційного
призначення «Дельфін» в с. Семидвір'я м.
Алушта Автономної Республіки Крим.

Рішенням Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим
від 25 січня 2013 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 29 серпня 2013 року
рішення Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим
від 25 січня 2013 року скасовано позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_4 знести за власні кошти
самочинно збудований тамбур до елінгу
НОМЕР_1 в блоці № 6 у споживчому
кооперативі житлово-рекреаційного
призначення «Дельфін» в с. Семидвір'я м.
Алушта.

У касаційній скарзі представник
скаржника просить скасувати рішення
суду апеляційної інстанції, залишити в
силі рішення суду першої інстанції, як
помилково скасоване, посилаючись на
невідповідність висновків
апеляційного суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення на неї, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що проведене
відповідачем облаштування тамбуру із
встановленням металево пластикового
дверного блоку не є самочинним
будівництвом та не перешкоджає у
користуванні майном власнику елінгу
позивача.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про наявність підстав
для їх задоволення.

Проте погодитись з висновком суду
апеляційної інстанції не можна з
огляду на наступне.

Так судами встановлено, що позивачу
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 02 липня 2009 року
належить на праві власності елінг
НОМЕР_2 в блоці № 6 на території
споживчого кооперативу
житлово-рекреаційного призначення
«Дельфін» в с. Семидвір'я м. Алушта
Автономної Республіки Крим.

Згідно з договором купівлі-продажу від
14 червня 2011 року відповідачці ОСОБА_4
належить на праві власності елінг
НОМЕР_1 в блоці № 6, який розташований на
території споживчого кооперативу
житлово-рекреаційного призначення
«Дельфін» в с. Семидвір'я м. Алушта
Автономної Республіки Крим.

Встановлено, що відповідачем у
приміщенні елінгу НОМЕР_1 блоку № 6 на
території вказаного кооперативу було
проведене влаштування приміщення
тамбуру із встановленням
металевопластикового склоблоку у
фасадній частині елінгу, без
устаткування стін та перекритій.

Звертаючись до суду, позивач вважав, що
має місце самовільного будівництва, у
зв'язку з чим просив суд зобов'язати
відповідача знести самовільно
збудовану металево пластикову
конструкцію, посилаюсь на положення ч. 1
ст. 376 ЦК України та положення
ст. 391 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Із змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що апеляційний суд
задовольняючи вимоги позивача,
послався на приписи ст. 376 ЦК України,
яка не підлягала застосуванню у справі,
яка переглядається, оскільки регулює
правовідносини між особами, які
здійснили самочинне будівництво та
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, і не перевірив жодної
із обставин, яка відноситься до
предмету доказування у цій справі, а
саме, чи додержані відповідачем вимоги
державних будівельних норм, санітарних
та протипожежних норм; чи створюють
самочинно зведені споруди загрозу
цілісності майну позивача та чи не
обмежують в інших правах, та чи є дана
прибудова самочинним будівництвом. В
разі виявлення таких порушень
визначити спосіб поновлення порушених
прав з урахуванням прав та законних
інтересів сторін.

Так, апеляційний суд не дав правової
оцінки доказам позивача про порушення
відповідачем вимог будівельних норм
щодо недодержання відстаней між
сусідніми спорудами і не перевірив, ці
порушення загрожують майну позивачки
та чи порушують інші права.

Крім того, розглядаючи позови про
знесення або перебудову самочинно
збудованого об'єкта нерухомості
відповідно до вимог статті 376 ЦК
України, суд не встановив чи
зареєстровано елінги у встановленому
законом порядку, чи було видано особі,
яка здійснила самочинне будівництво,
припис про усунення порушень, чи
можлива перебудова об'єкта та чи
відмовляється особа, яка здійснила
самочинне будівництво, від такої
перебудови.

Для вирішення питання про знесення
самочинного будівництва, суду,
необхідно з'ясувати можливість такого
знесення без завдання шкоди як елінгу
відповідача так і елінгу позивача, а
також вирішити питання чи є дана
прибудова самочинним будівництвом.

Враховуючи викладене вище, оскільки
судом апеляційної інстанції не
встановлено фактичних обставин справи,
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України, у
контексті ч. 3 ст. 335 ЦПК України, рішення
суду апеляційної інстанцій підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 343 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 29 серпня
2013 року скасувати, матеріали справи
повернути на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді

Н.А. Горелкіна

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік