Апеляційний суд міста Києва
інстанції - Жежера О.В.
Доповідач - Кабанченко О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра» - Руденка
Сергія Володимировича на заочне
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 15 березня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» про визнання кредитного
договору недійсним.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 15 березня 2013
року задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ
«Комерційний Банк «Надра» про визнання
кредитного договору недійсним.

Визнано недійсним кредитний договір №
236/П/18/2008-980, укладений 12 вересня 2008 року
між ОСОБА_3 та ВАТ «КБ «Надра»

Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь
ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 37,00 грн.
, судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп., а
всього стягнуто 45 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«КБ «Надра» просить заочне рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову. Вважає,
що рішення суду першої інстанції не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Посилається на
те, що при укладенні кредитного
договору позивачу були відомі всі
умови кредитного договору, не існувало
ніяких інших умов, які б примусили
позивача підписати кредитний договір
на вкрай невигідних для себе умовах.
Проведеною експертизою не зроблено
висновку про абсолютну неспроможність
ОСОБА_3 в момент укладання договорів, що
є предметом спору, розуміти значення
своїх дій та керувати ними, а лише
встановлено, що він виявляв ознаки
психічного розладу, який істотно
впливав на його здатність
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. Судом не було взято до
уваги те, що ОСОБА_3 перед укладанням
кредитного договору здійснив ряд
чітких, логічних і послідовних дій для
отримання кредиту та наступного його
виконання.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не прибули, про час та місце
розгляду справи повідомлені в
установленому законом порядку, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 вересня 2008 року
сторонами було укладено кредитний
договір № 236/П/18/2008-980, відповідно до
умов якого ОСОБА_3 було видано кредит в
сумі 18 000 грн. з терміном погашення до 9
вересня 2011 року та сплатою 3,10% на місяць
(а.с. 5,6)

Станом на 23 листопада 2010 року
заборгованість ОСОБА_3, яким не
виконувались умови договору, за
вказаним договором становила 30 969, 56
грн. , з яких: непогашений кредит - 17 418,32
грн., несплачені відсотки - 10 465,76 грн.,
пеня за порушення строків виконання
зобов'язання - 2 425,48 грн., штраф - 660 грн., у
зв'язку з чим ПАТ «Комерційний Банк
«Надра» звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості,
який ухвалою суду від 15 березня 2013 року
залишено судом без розгляду з підстав
повторної неявки позивача в судове
засідання.

Відповідно до висновку N1113 від 27
листопада 2012 року проведеної в даній
справі амбулаторної
судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2002 року страждає
психічним захворюванням: органічне
ураження головного мозку
резидуально-органічного генезуз
помірно вираженим інтелектуальним
недорозвитком та вираженими
емоційно-вольовими
порушеннями,епілептиформним
синдромом.

Під час підписання кредитного договору
12.09.2008р. з ПА»КБ «Надра» ОСОБА_3 виявляв
ознаки психічного розладу: органічне
ураження головного мозку
резидуально-органічного генезуз
помірно вираженим інтелектуальним
недорозвитком та вираженими
емоційно-вольовими
порушеннями,епілептиформним
синдромом, який істотно впливав на
його здатність усвідомлювати значення
своїх дій га керувати ними на .даний
проміжок часу.

На даний час ОСОБА_3,. виявляє ознаки
психічного розладу: органічне ураження
головного мозку
резидуально-органічного генезуз
помірно вираженим інтелектуальним
недорозвитком та вираженими
емоційно-вольовими
порушеннями,епілептиформним
синдромом, який істотно впливає на його
здатність усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними, згідно з ст.
36 ЦК України може бути визнаний
обмежено дієздатним.

7 червня 2011 року представником ОСОБА_3
була подана та прийнята дана позовна
заява ОСОБА_3, як зустрічний позов у
даній справі, про визнання кредитного
договору недійсним з тих підстав, що на
час укладання договору ОСОБА_3 страждав
на психічне захворювання, отже не мав
необхідного обсягу дієздатності, не
усвідомлював значення та наслідків
своїх дій, змісту правочину.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 з
підстав, передбачених ст. 225 ЦК України,
суд першої інстанції виходив з їх
доведеності та обгрунтованості.

Судова колегія не погоджується з
такими висновками суду, вважає, що вони
не відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Висновок суду першої інстанції
ґрунтується на висновку N1113 від 27
листопада 2012 року амбулаторної
судово-психіатричної експертизи, яким
встановлено у ОСОБА_3 наявність
психічного розладу, який на час
укладання ним оспорюваного правочину
істотно впливав на його здатність
усвідомлювати значення своїх дій га
керувати ними.

Проте експертами не було встановлено
неспроможності ОСОБА_3 в момент
укладання договору усвідомлювати
значення своїх дій та (або) керувати
ними, що є підставою для визнання
правочину недійсним в порядку ст. 225 ЦК
України.

Крім того, судом не було досліджено та
не надано належної оцінки тим
обставинам, що ОСОБА_3 не визнавався в
установленому законом порядку
недієздатним або обмежено
недієздатним, працює, для укладання
оспорюваного договору надав банку
необхідні документи - довідку з місця
роботи, заяву тощо, отримав кредитну
картку, на яку на виконання умов
договору здійснював погашення кредиту,
вносив платежі по договору через касу
банку, що свідчить про відсутність
підстав вважати, що він не міг
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) керувати ними.

Інших підстав для визнання кредитного
договору недійсним, зокрема визначених
ст. ст. 203, 215 ЦК України, на які є
посилання в позовній заяві, судом
першої інстанції встановлено не було.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що підстав для задоволення
позову ОСОБА_3 про визнання правочину
недійсним немає, у зв'язку з чим рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра» - Руденка
СергіяВолодимировича задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 15 березня 2013 року
скасувати.

Ухвалити в справі нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра» про визнання
кредитного договору недійсним
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: