Справа № 1319/9541/12
Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/5409/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Монастирецького
Д.І.,

суддів: Мацея М.М., Тропак О.В.,

секретаря Данилик І.І.,

з участю ОСОБА_2,
який представляє інтереси ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 15 січня 2013 року та ОСОБА_3 на
додаткове рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 21 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ
«МЕТРО Кеш енд Кері Україна», треті
особи ОСОБА_5, ПАТ «Європейський
страховий альянс», про відшкодування
шкоди заподіяної злочином, -

в с т а н
о в и л а:

У вересні 2012 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що водій ОСОБА_5 02.03.2011 року близько
14.30 год., керуючи автомобілем «Хюндай HD
72», вантажний фургон ізотермічний,
д.н.з. (реєстраційний номер) НОМЕР_4, який
належить TOB «Метро Кеш енд Кері
Україна», по проспекту Червоної Калини
в м. Львові, порушив вимоги ПДР України
та здійснив зіткнення з його
автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний
номер НОМЕР_1 під його - ОСОБА_3
керуванням. Внаслідок ДТП він отримав
тілесні ушкодження середньої тяжкості
за ознакою тривалого розладу здоров'я.
Вироком Сихівського районного суду м.
Львова від 17 червня 2011 року, справа №
1-127/2011, ОСОБА_5 було визнано винним та
засуджено за скоєння злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та
призначено покарання два роки
обмеження волі без позбавлення права
керувати транспортними засобами, на
підставі ст. 75 КК України - звільнено
від відбування покарання із
випробуванням з встановленням
іспитового строку один рік. Внаслідок
ДТП його автомобіль зазнав технічних
пошкоджень. Згідно з висновком
експертного автотоварознавчого
дослідження № 251 від 27.07.2012 року
вартість матеріального збитку з
технічної точки зору, заподіяного
власнику автомобіля «ВАЗ 21093», д.н.з.
НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження під
час ДТП, у зв'язку з тим, що вартість
відновлювального ремонту вказаного
автомобіля перевищує його вартість до
цього пошкодження і, відповідно,
проводити його повноцінне ремонтне
відновлення економічно недоцільно,
визначається у розмірі його ринкової
вартості на момент до цього
пошкодження, яка, з врахуванням
характеристик, показників його стану
на той час, що можливо було встановити
при експертному огляді 19.07.2012 року вже
аварійно пошкодженого автомобіля, в
цінах на момент проведення
дослідження, становила 23 868,31 грн. На
момент вчинення злочину, як
встановлено матеріалами кримінальної
справи № 1-127/2011 року, ОСОБА_5 працював на
посаді водія у TOB «Метро Кеш енд Кері
Україна». Враховуючи наведене вище та
приписи ст. 1172 ЦК України, а також те, що
ОСОБА_5 працював на посаді водія в TOB
«Метро Кеш енд Кері Україна» і злочин
було вчинено під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків
та на службовому транспорті, саме TOB
«Метро Кеш енд Кері Україна» повинно
відшкодувати йому шкоду, завдану з вини
свого працівника. Також вказував, що
мали місце витрати, які він був
змушений зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки),
зокрема: 750 грн. на оплату послуг
судового експерта, 46,06 грн. на відправку
телеграми про виклик відповідача на
місце огляду експертом автомобіля
позивача. Крім того, внаслідок ДТП він
зазнав тілесних ушкоджень та був
змушений терпіти біль, з 03.03.2011 року по
14.03.2011 року перебував на стаціонарному
лікуванні у Комунальній 8-й МКП м.
Львова. Йому було знерухомлено ліву
руку, він відчував незручності, не міг у
повній мірі себе обслуговувати та
потребував сторонньої допомоги. Крім
цього, йому доводилось придбавати ліки
за власний рахунок. Після виписки з
лікарні - продовжував лікування
амбулаторно. Внаслідок ДТП було
пошкоджено належний йому автомобіль,
який фактично було знищено, оскільки
вартість відновлювального ремонту є
більшою за ціну самого автомобіля.
Через це він також пережив та переживає
дотепер нервовий стрес, йому
доводиться вживати додаткових зусиль
для відновлення свого порушеного
права, звертатись до експерта,
адвокатів тощо. Також, душевних
страждань додає і той факт, що ні
ОСОБА_5, ні представник відповідача
жодного разу не поцікавились станом
його здоров'я, не вибачились перед ним
та не вчиняють жодних дій по
відшкодуванню завданої йому шкоди. У
зв'язку з наведеним вище, завдану йому
моральну шкоду оцінює у 150000,00 грн., та з
урахуванням наведеного, просив суд
стягнути з відповідача: 23868,31 грн.
матеріального збитку, завданого
пошкодженням автомобіля; 750,00 грн. за
проведення експертизи; 46,06 грн. оплати
за відправку телеграми-повідмлення про
проведення експертизи та 150 000,00 грн.
моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позову ОСОБА_3 до ТОВ «Метро Кеш енд
Кері Україна», треті особи ОСОБА_5, ПАТ
«Європейський страховий альянс», про
відшкодування шкоди заподіяної
злочином відмовлено.

Оскаржуваним додатковим рішенням
позов ОСОБА_3 до ТОВ «Метро Кеш енд Кері
Україна», треті особи ОСОБА_5, ПАТ
«Європейський страховий альянс", про
відшкодування шкоди заподіяної
злочином - задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Метро Кеш енд Кері
Україна» на користь ОСОБА_3 моральну
шкоду, заподіяну злочином, в розмірі 7
450,00 грн. (сім тисяч чотириста п"ятдесят
гривень).

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2. В апеляційній
скарзі зазначає, що вважає рішення
незаконним та ухваленим з порушенням
норм матеріального права, а тому таке
підлягає скасуванню. Вважає помилковим
висновок суду, що позов безпідставно
заявлено до ТзОВ «Метро Кеш енд Кері
Україна», оскільки на момент ДТП
цивільно-правова відповідальність ТОВ
«Метро Кеш енд Кері Україна» була
застрахована ЗАТ «Європейський
страховий альянс», що підтверджується
полісом від 14.02.2011 року № АА/2222985.
Стверджує, що на момент ДТП ОСОБА_5
працював на посаді водія в ТОВ «Метро
Кеш енд Кенрі Україна» та виконував
свої трудові обов'язки на службовому
транспорті. Вироком Сихівського
районного суду м. Львова від 17.06.2011 року
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні
злочину, а відтак ТзОВ є належним
відповідачем у справі і шкода має
відшкодовуватись саме ним відповідно
до ст. 1172 ЦК України. Крім цього,
наголошує на тому, що під час розгляду
справи обставина звернення чи не
звернення позивача до страховика не
досліджувалась, а відтак не була
встановлена, та позивач і не міг
звернутися до страховика у
встановлений законом строк через
відсутність інформації про страховика
та у зв'язку із станом здоров'я,
оскільки з 03.03.2011 року по 14.03.2011 року
перебував на стаціонарному лікуванні.
Посилається на те, що суд залишив поза
увагою клопотання позивача про
залучення до участі справи в якості
третьої особи ПАТ «Європейський
страховий альянс», не з'ясував чи
звертався відповідач до страховика з
повідомлення про ДТП, чи було відомо
позивачу про те, що відповідальність
відповідача застрахована, а відтак
розглянув справу однобічно,
необ'єктивно та без з'ясування
обставин, які мають значення для
вирішення справи у зв'язку з чим
прийшов до помилкового висновку про
безпідставність позову. Просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на
додаткове рішення зазначає, що не
погоджується з розміром моральної
шкоди, яку суд оцінив у 7 450 грн.
Стверджує, що внаслідок ДТП отримав
тілесні ушкодження середньої важкості,
що призвело до тривалого розладу
здоров'я. Крім цього, з 03.03.2011року по
14.03.2011 року перебував на стаціонарному
лікуванні. Була знерухомлена ліва рука
через що відчував великі незручності
та потребував сторонньої допомоги,
оскільки не міг сам себе обслуговувати.
Крім цього, за власні кошти доводилось
купувати ліки. Внаслідок ДТП
автомобіль фактично було знищено,
оскільки вартість відновлювального
ремонту є більшою за ціну самого
автомобіля. У зв'язку з цим пережив та
переживає нервовий стрес та доводиться
вживати додаткових зусиль для
відновлення свого порушеного права.
Моральних страждань додає і той факт,
що ні представник відповідача, ні третя
особа жодного разу не поцікавилися
його станом здоров'я, не вибачились з
приводу завдання йому фізичного та
морального страждання та категорично
заперечили те, що завдали йому
моральної шкоди. Просить змінити
додаткове рішення та стягнути в його
користь 150 000 грн.

Заслухавши суддю - доповідача,
представника ПАТ «Дельта Банк» Шубака
М.І., перевіривши матеріали справи,
межі та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції частково не
відповідає.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.03.2011 року о 14:30 год. на проспекті
Червоної Калини у м. Львові сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Хюндай HD 72», д.н.з. НОМЕР_4,
який належить TOB «Метро Кеш енд Кері
Україна», під керуванням ОСОБА_5 та
автомобіля «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 під
керуванням позивача.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль позивача було
пошкоджено та згідно з висновком
експертного автотоварознавчого
дослідження від 27.07.2012 року № 251,
виконаним судовим експертом -
автотоварознавцем Вербовим В.В,
вартість матеріального збитку з
технічної точки зору, заподіяного
власнику автомобіля «ВАЗ 21093», д.н.з.
НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження під
час ДТП, у зв'язку з тим, що вартість
відновлювального ремонту вказаного
автомобіля перевищує його вартість до
цього пошкодження і, відповідно,
проводити його повноцінне ремонтне
відновлення економічно недоцільно,
визначається у розмірі його ринкової
вартості на момент до цього
пошкодження, яка, з врахуванням
характеристик, показників його стану
на той час, що можливо було встановити
при експертному огляді 19.07.2012 року вже
аварійно пошкодженого автомобіля, в
цінах на момент проведення
дослідження, становила 23 868,31 грн.

Статтею 22 ЦК України визначено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, зокрема, втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Позивачем за власні кошти було
проведено автотоварознавче
дослідження з метою визначення розміру
збитків та у зв'язку з цим понесено
витрати в розмірі 750,00 грн., що
підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордера від 19.07.2012
року № 251, та 46,06 грн. витрат за
відправку телеграми про виклик
відповідача на місце огляду експертом
автомобіля, що підтверджується
долученими копіями квитанції про
приймання телеграми № 5655 та касового
чеку від 17.07.2012 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено,
що шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Приписами ст. 1188 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.п. 2,
3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини. Особи,
які спільно заподіяли шкоду, тобто
заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими. У такому ж порядку
відповідають володільці джерел
підвищеної небезпеки за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки іншим
особам. Питання про відповідальність
за шкоду, заподіяну при цьому самим
джерелам підвищеної небезпеки кожного
із їх володільців перед іншим з них,
вирішується за наступними правилами:
шкода, заподіяна одному з володільців з
вини іншого - відшкодовується винним.

З копії вироку Сихівського районного
суду м. Львова від 17.06.2011 року № 1-127/2011
вбачається, що ОСОБА_5 було визнано
винним та засуджено за скоєння злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та
призначено покарання два роки
обмеження волі без позбавлення права
керувати транспортними засобами, на
підставі ст. 75 КК України - звільнено
від відбування покарання з
випробуванням з встановленням
іспитового строку один рік.

Вказаним вироком встановлено, що
ОСОБА_5, 02.03.2011 року близько 14.30 год.,
керуючи автомобілем «Хюндай HD 72»
вантажний фургон ізотермічний, д.н.з.
НОМЕР_4, який належить TOB «Метро Кеш енд
Кері Україна», по проспекту Ч.Калини в
м. Львові, грубо порушив вимоги
розділів 1 п. 1.2., п. 1.3., п. 1.5., Р.2 - п. 2.3. (б),
Р.10 п. 10.1., п. 10.5, Р.11 п. 11.2., Р. 12 п. 12.3., Р. 13 п.
13.1., 13.3. ПДР України, які виразились в
тому, що він здійснивши поворот з
проспекту Ч.Калини в технологічний
розрив для виконання маневру розворот,
не був уважний та не стежив за
дорожньою обстановкою і відповідно не
реагував на її зміну, в технологічному
розриві не рухався якнайближче до
правого краю проїзної частини дороги
перед початком зміни напрямку руху та
зміщення до лівого краю розриву не
переконався, що це буде безпечним,
однак продовжував зміщуватись, при
виникненні небезпеки для руху у
вигляді автомобіля НОМЕР_5, який
рухався в технологічному розриві на
зустріч ОСОБА_5 і виявити якого у нього
не було завад технічного характеру, не
застосував своєчасно гальмування аж до
зупинки транспортного засобу, а
продовжив рух, при цьому не дотримався
безпечного бокового інтервалу з
автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. та здійснив
зіткнення з даним автомобілем.

За наведених обставин районний суд
прийшов до висновку, що дії ОСОБА_5, які
виразились у порушенні Правил
дорожнього руху, були неправомірними,
між ними і шкодою, заподіяної
автомобілю позивача, є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, яка встановлена рішенням суду,
що набрало законної сили.

Приписами ч. 1 ст. 1172 ЦК України
встановлено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

З матеріалів кримінальної справи №
1-127/2011, зокрема посвідчення про
відрядження на підставі наказу від
11.02.2010 року № 544, подорожнього листа від
23.02.2011 року № 293, вбачається, що ОСОБА_5
працював на посаді водія в TOB «Метро Кеш
енд Кері Україна» та на час ДТП
виконував свої трудові (службові)
обов'язки.

Як встановлено судом, на момент
вчинення ДТП цивільно-правова
відповідальність ТОВ «Метро Кеш енд
Кері Україна»була застрахована ЗАТ
«Європейський страховий альянс», що
підтверджується полісом від 14.02.2011 року
№ АА/2222985 та листом ЗАТ «Європейський
страховий альянс»від 10.12.2012 року № 4046/5.

Згідно з п. 22.1, 22.3 ст. 22 Закону України
«Про обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п. 9.2, 9.3 ст. 9 Закону
України «Про обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
25500 гривень на одного потерпілого.
Обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну життю та
здоров'ю потерпілих, становить 51000
гривень на одного потерпілого.

Згідно з полісом від 14.02.2011 року №
АА/2222985 обов`язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладеним між відповідачем та
третьою особою ЗАТ «Європейський
страховий альянс», ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну (на одного потерпілого),
становить 50 000,00 грн.; за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю (на одного
потерпілого), становить 100 000,00 грн.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту. Розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати два відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, франшиза за
полісом, укладеним між відповідачем та
третьою особою, відсутня.

Згідно з приписами ст. 34 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик терміново, але не
пізніше трьох робочих днів (враховуючи
день отримання письмового
повідомлення про страховий випадок),
зобов'язаний направити аварійного
комісара або експерта на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.
Якщо у визначений строк аварійний
комісар або експерт не з'явився,
потерпілий має право самостійно обрати
аварійного комісара або експерта для
визначення розміру шкоди. У такому
випадку страховик зобов'язаний
відшкодувати потерпілому витрати на
проведення експертизи.

Відповідно до п.п. 33.1 ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
зазначені особи з поважних причин не
мали змоги виконати зазначені дії, вони
мають підтвердити це документально

У відповідності до п. 35.1 ст. 35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» для отримання страхового
відшкодування особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику (або
якщо страховик невідомий - МТСБУ)
відповідну заяву.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний протягом двох
робочих днів, як тільки стане відомо
про настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати
страхувальникові.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та
п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
страхування» страховик зобов'язаний у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату у строк,
встановлений договором.

Положеннями п.п. 36.1, 36.2. ст. 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховик,
керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про відмову
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати). Страховик
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його; у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону, - прийняти вмотивоване рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).
Протягом трьох робочих днів з дня
прийняття відповідного рішення
страховик (МТСБУ) зобов'язаний
направити заявнику письмове
повідомлення про прийняте рішення.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що позивач у визначений
Законом строк не звертався до
страховика, а якщо інформація про
страховика йому не була відома - до
МТСБУ, із заявою про виплату страхового
відшкодування.

Нормами ст. 1194 ЦК України визначено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

За наведених обставин, враховуючи
розмір заподіяної позивачу внаслідок
ДТП шкоди та ліміти відповідальності
страховика -ЗАТ «Європейський
страховий альянс» за полісом від 14.02.2011
року № АА/2222985 обов`язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відповідачем безпідставно заявлено
даний позов до ТОВ «Метро Кеш енд Кері»,
а тому він не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 в
частині відшкодування моральної
(немайнової) шкоди додатковим рішенням
від 21 червня 2013 року, суд першої
інстанції керувався наступними
нормами законодавства та виходив з
такого.

Відповідно до приписів ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

З матеріалів кримінальної справи №
1-127/2011, зокрема посвідчення про
відрядження на підставі наказу від
11.02.2010 року № 544, подорожнього листа від
23.02.2011 року № 293, вбачається, що ОСОБА_5
працював на посаді водія в TOB «Метро Кеш
енд Кері Україна» та на час ДТП
виконував свої трудові (службові)
обов'язки.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як встановлено судом, на момент
вчинення ДТП цивільно-правова
відповідальність ТОВ «Метро Кеш енд
Кері Україна» була застрахована ЗАТ
«Європейський страховий альянс», що
підтверджується полісом від 14.02.2011 року
№ АА/2222985 та листом ЗАТ «Європейський
страховий альянс» від 10.12.2012 року № 4046/5.

Нормами п.п. 22.1, 22.3 ст. 22 Закону України
«Про обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
визначено, що при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону України
«Про обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну життю та здоров'ю потерпілих,
становить 51000 гривень на одного
потерпілого.

З урахуванням наведеного, ліміт
відповідальності страховика з
відшкодування моральної шкоди на час
виникнення спірних правовідносин
становив 2 550,00 грн.

Положеннями п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» визначено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно з п. 4 даної Постанови у позовній
заяві про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в
чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Пунктом 5 Постанови № 4 передбачено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить. Особа (фізична
чи юридична) звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що
остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що протиправними
діями працівника відповідача, які
виражаються в ушкодженні здоров'я
позивача, пошкодженні належного йому
майна, останньому заподіяна моральна
шкода, яка виражається у фізичних,
моральних та душевних стражданнях і
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я. Зокрема, судом встановлено, що
внаслідок ДТП позивач зазнав тілесних
ушкоджень, з 03.03.2011 року по 14.03.2011 року
перебував на стаціонарному лікуванні у
Комунальній 8-й МКП м. Львова. Йому було
знерухомлено ліву руку та він відчував
незручності, не міг у повній мірі себе
обслуговувати та потребував
сторонньої допомоги. Після виписки з
лікарні він продовжував лікування
амбулаторно. Крім того, внаслідок ДТП
було пошкоджено належний позивачу
автомобіль, який фактично було знищено,
оскільки вартість відновлювального
ремонту є більшою за ціну самого
автомобіля.

З урахуванням наведеного, районний суд
прийшов до висновку, що винні дії
працівника відповідача є
протиправними, оскільки призвели до
фізичного болю та страждань, яких
позивач зазнав у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, душевних страждань, яких
позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням
його майна. Вказаними діями позивачу
заподіяна моральна шкода, яка
перебуває у причинно-наслідковому
зв'язку з протиправними діями
працівника відповідача, а тому вимоги
по відшкодуванню такої шкоди є
законними та обґрунтованими. Проте,
розмір відшкодування моральної шкоди,
визначений позивачем у сумі 150 000,00 грн.,
є завищеним.

Виходячи з ліміту відповідальності
страховика з відшкодування моральної
шкоди, характеру правопорушення
працівника відповідача, глибини
фізичних та душевних страждань
позивача, враховуючи вимоги
розумності, виваженості та
справедливості, суд першої інстанції
дійшов висновку, що розмір
відшкодування моральної шкоди
підлягає зменшенню до 7 450,00 грн.

Однак, правильно встановивши обставини
справи та закон, який регулює
правовілносини за даним позовом,
районний суд занизив розмір завданої
ОСОБА_3 моральної шкоди, з чим колегія
суддів не може погодитись, виходячи з
такого.

Відповідно до роз'яснень, даних в
пунктах 5 та 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди»,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
справ про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою та протиправними
діяннями її заподіювача та вина
останнього в її заподіянні. Зокрема,
суд повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або витрат немайнового
характеру, за яких обставин та якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі позивач оцінює
заподіяну шкоду та з чого він виходив
при цьому.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахування інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити з засад розумності,
виваженості та справедливості.

Аналізуючи всі обставини вчинення ДТП,
колегія суддів дійшла висновку, що між
діями водія ОСОБА_5, який керував
автомобілем «Хюндай HD 72» д.н.з. НОМЕР_4
та заподіяною шкодою ОСОБА_3 є
причинний зв'язок, оскільки зіткнення
автомобілів «Хюндай HD 72», д.н.з. НОМЕР_4,
який належить TOB «Метро Кеш енд Кері
Україна», під керуванням ОСОБА_5 та
автомобіля «ВАЗ 21093», д.н.з. НОМЕР_1 під
керуванням позивача - сталося саме з
вини водія ОСОБА_5, який 17 червня 2011 року
вироком Сихівського районного суду м.
Львова був засуджений до двох років
обмеження волі, без позбавлення прва
керування транспортними засобами. На
підставі ст. 75 КК України його
звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий строк - один рік. Як
встановлено у суді позивач внаслідок
зіткнення автомобілів отримав тілесні
ушкодження - травму тіла у вигляді
саден на обличчі, струсу головного
мозку, закритого перелому лівої
ключиці, які відносяться до середньої
тяжкості за ознакою тривалого розладу
здоров'я (а.с. 55).

Відшкодування моральної шкоди
районний суд визначив, враховуючи
протиправні дії працівника
відповідача, які виразилися в
ушкодженні здоров'я позивача,
пошкодженні належного йому майна, та що
останньому заподіяна моральна шкода,
яка виражається у фізичних, моральних
та душевних стражданнях і переживаннях
у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Проте районний суд не в повній мірі
визначився з розміром відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, оскільки
винні дії водія відповідача призвели
до зміни звичного способу життя
позивача, порушення спокою та
нормальних життєвих стосунків у
спілкування з рідними та друзями,
перенесені ОСОБА_3 біль та незручності,
тривале лікування та відсутність
транспортного засобі вимагало від
нього додаткових вимушених зусиль для
організації свого життя та життя його
родини.

Крім того, визначаючи розмір моральної
шкоди, яка підлягає стягненню на
користь позивача, суди не звернули
уваги на положення ст. 22 Закону України
«Про обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», відповідно до яких
потерпілому страховиком
відшкодовується моральна шкоди в
розмірі не більше 5 відсотків ліміту,
зазначеного в п. 9.3 ст. 9 Закону. Різницю
між сумою відшкодування, визначену
судом, та сумою, яка повинна бути
відшкодована страховиком, сплачує
особа, яку визнано винною в скоєнні ДТП.
Ліміт відповідальності страховика
щодо відшкодування моральної шкоди
становить не більше 2550 грн.

А відтак враховуючи фізичну біль та
страждання, яких ОСОБА_3 зазнав у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, його
душевні страждання, та переживання,
колегія суддів оцінює моральну шкоду,
завдану йому внаслідок ДТП, у розмірі
12550,00 грн.

Колегія суддів вважає, що такий розмір
відшкодування є справедливою
сатисфакцією, рівноцінно і об'єктивно
відповідає заподіяній потерпілому
моральній шкоді та сприятиме
відновленню його попереднього стану,
такий розмір відшкодування відповідає
засадам розумності.

Враховуючи положення ст. 1194 ЦК України,
ст. 22, п.9.3 ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», колегія суддів
приходить до висновку, що з роботодавця
- Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕТРО Кеш енд Кері
Україна» на користь ОСОБА_3 слід
стягнути відшкодування моральної
шкоди, за мінусом ліміту
відповідальності страховика - 2550,00 грн.,
решту відшкодування - в розмірі 10 000,00
грн. Тому доводи апелянта ОСОБА_3 в цій
частині є підставними.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції, як таке, що ухвалене при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, порушенні норм
матеріального права, підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, ч. 1 п. 2
ст. 307, ч. 1 п.п. 1, 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314,
ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 15 січня 2013 року та додаткове
рішення цього ж суду від 21 червня 2013
року - змінити та викласти його у
наступній редакції:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «МЕТРО Кеш енд Кері
Україна» (ідентифікаційний номер 32049199,
адреса: поштовий індекс - 02140, м. Київ,
проспект Григоренка, 43) в користь
ОСОБА_3 10 000 (десять тисяч) гривень у
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.