Cправа № 2-279/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2013 року
м.Корець

Корецький районний суд Рівненської
області

в особі

головуючого судді Загородько Н. А.

при секретарі Туровичу М.І.

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

відповідача-позивача ОСОБА_3

його представника ОСОБА_4

представника третьої особи Дорощук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
Рівненське державне науково-дослідне
підприємство геодезії та кадастру
"Рівнегеокадастр" про стягнення
матеріальної та моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

встановив :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_3 про зобов»язання вчинити
певні дії та стягнення матеріальної та
моральної шкоди, мотивуючи тим, що 10
січня 2008 року вона отримала державний
акт на право власності на земельну
ділянку. Влітку 2010 року при чистці
ставка, що перебуває в оренді ПП ОСОБА_3
на її земельну ділянку було вивезено
велику масу грунту та глини, які були
вичерпані з дна та берега ставка.
Внаслідок чого на земельній ділянці
було зруйновано родючий шар грунту та
знищено межові знаки. Також, позивач
просить стягнути з відповідача майнову
та моральну шкоду.

Позивач за зустрічним позовом та
відповідач за первісним ОСОБА_3
звернувся до суду з зустрічним позовом
про відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 9464, 68 грн., моральної шкоди в сумі
1000 грн..

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали позовні вимоги
за первісним позовом по мотивах
викладених в позовній заяві і не
визнали зустрічний позов.

ОСОБА_3 та його представник
первісний позов не визнали та
підтримали зустрічний.

Представник третьої особи
Дорощук Н.П. пояснила, що працює
головним інженером ДНВП
«Рівнегеокадастр» повідомила, що були
проведені обміри спірних ділянок і
було не встановлено, що межі паю
заходять на межі прибережної смуги
ставка.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює
землевпорядником Крилівської
сільської ради, дійсно на земельній
ділянці ОСОБА_1 була насипана земля
після очищення ставка, але на даний час
земля прибрана.

Суд, заслухавши пояснення
учасників судового розгляду, покази
свідків, дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

ОСОБА_1 на праві власності
належить земельна ділянка площею 1,63 га
яка розташована на території
Крилівської сільської ради Корецького
району Рівненської області, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯА № 038983.

Відповідно до довідки державного
інспектора з контролю за використанням
та охороною земель Рівненської області
при виносі меж земельної ділянки було
закріплено на місцевості дві точки, які
були використані для виносу даної
земельної ділянки. Точки №? 3 та №? 4 при
виносі співпали з краєм ставка, а
згідно з планово-картографічними
матеріалами між земельною ділянкою
громадянки ОСОБА_1 та ставком має бути
польова дорога.

Згідно рішення Крилівської
сільської ради від 15 грудня 2010 року
ОСОБА_3 було рекомендовано прибрати
землю, яка появилася після очищення
ставка з земельної ділянки громадянки
ОСОБА_1, контроль за виконанням рішення
поклали на голову постійної комісії з
питань земельних відносин, екології та
соціального розвитку села ОСОБА_6.

Згідно ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на те, що в ході судового
розгляду ОСОБА_3 прибрав землю яка
появилася після очищення ставка з
земельної ділянки громадянки ОСОБА_1 то
з урахуванням положень ст.10 ЦПК України
в цій частині спору суд не вбачає
підстав для задоволення вищевказаної
вимоги.

Також позивачем ОСОБА_1
заявлялась вимога про стягнення з
відповідача ОСОБА_3. матеріальної та
моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України
власник, права якого порушені має право
на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала за наявності її
вини.

Згідно п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України №? 4 від 31.03.1995
р. «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконним
діями або бездіяльністю інших осіб, яка
може полягати зокрема у порушення
права власності.

Щодо стягнення матеріальної
шкоди то, суд вважає що з боку позивача
ОСОБА_1 та її представника не було
надане доказів які б давали суду
можливість задовольнити позов в цій
частині, у зв'язку з чим в задоволенні
позовних вимог в цій частині слід
відмовити.

Відносно позовних вимог ОСОБА_3 то
ним та його представником не доведено у
судовому засіданні та не представлено
доказів, щодо стягнення з ОСОБА_1
матеріальної шкоди.

Відповідно до роз»ясень, що
містяться в п.2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №? 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» та вимог ст.23 ЦК
України спори про відшкодування
моральної шкоди розглядаються, коли
право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції України та іншим
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди.

Враховуючи те, що законом не
передбачено стягнення моральної шкоди
в правовідносинах, що виникли між
сторонами, позовні вимоги ОСОБА_3 в цій
частині задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України,
1167 ЦК України суд, -

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
зобов»язання вчинити певні дії та
стягнення матеріальної та моральної
шкоди та в зустрічному позові ОСОБА_3
до ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог Рівненське державне
науково-дослідне підприємство
геодезії та кадастру
«Рівнегеокадастр» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Корецький
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя