Номер провадження № 22-ц/785/6016/13
Головуючий у першій інстанції Семенов
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Вадовської Л.М.,

суддів -
Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі -
Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_3, відділу державної виконавчої
служби Іллічівського міського
управління юстиції Одеської області,
за участю третьої особи ОСОБА_4 про
звільнення майна з-під арешту за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 10 грудня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк»,
звернувшись 2 серпня 2012 року до суду з
вищеназваним позовом, вказав, що
постановою державного виконавця ДВС
Іллічівського МУЮ від 4 липня 2003 року
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню виданого 31
травня 1995 року Київським районним
судом м. Одеси виконавчого листа про
стягнення на підставі рішення
Київського районного суду м. Одеси від 1
листопада 1994 року аліментів на користь
ОСОБА_4 на утримання дитини та
накладено арешт на майно боржника
ОСОБА_3 Позивач зазначив, що 5 грудня 2007
року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
укладено іпотечний договір № ODTIG1,
яким передано в іпотеку належну ОСОБА_3
на підставі нотаріально посвідченого 5
грудня 2007 року договору
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 для
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань ОСОБА_3 в сумі 416 625,00 грн. В
день укладення іпотечного договору
нотаріусом внесено до Державного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна запис про заборону
відчуження переданої в іпотеку
квартири. Рішенням Іллічівського
міського суду Одеської області від 2
липня 2010 року в рахунок кредитної
заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» в загальній сумі 463 046,05
грн. звернуто стягнення на іпотечне
нерухоме майно. Посилаючись на
невиконання рішення суду, збільшення
станом на 19 липня 2012 року кредитної
заборгованості до 1 629 480,98 грн.,
пріоритетність прав іпотекодержателя,
позивач просив звільнити квартиру
АДРЕСА_1 з-під накладеного державним
виконавцем арешту (а.с.3-5).

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 10 грудня 2012 року,
ухваленим в порядку заочного розгляду
справи, в позові відмовлено (а.с.43-44).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
першої інстанції скасувати, ухвалити
нове рішення про задоволення позову
(а.с.49-53).

Неправильність рішення суду апелянт
мотивував порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду,
заслухавши пояснення, дослідивши
докази, колегія суддів дійшла висновку
про задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» не оспорює право
власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, з
огляду на що у розумінні статті 59
Закону України «Про виконавче
провадження» не вправі вимагати
звільнення майна з-під арешту.

Висновки суду не відповідають
обставинам справи, вказують на
неправильне застосування норм
матеріального права, що згідно п.п.3,4 ч.1
ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими
такі факти та відповідні ним
правовідносини.

Встановлено, що 31 травня 1995 року
Київським районним судом м. Одеси
видано виконавчий лист № 2-230 на
стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на
утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліментів у розмірі ? частини всіх
видів заробітку (доходів), щомісячно,
починаючи з 1 листопада 1994 року до
повноліття дочки, а саме до 2 березня 2012
року (а.с.20-23).

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції від 4 липня 2003 року відкрито
виконавче провадження по виконанню
виданого Київським районним судом м.
Одеси 31 травня 1995 року виконавчого
листа № 2-230 та накладено арешт на майно
боржника для забезпечення виконання
рішення (а.с.25).

5 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір №
ODTIG1, за яким для забезпечення
виконання зобов'язань за договором про
іпотечний кредит в сумі 416 625,00 грн.
передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.
Вказану квартиру набуто ОСОБА_3 на
підставі нотаріально посвідченого 5
грудня 2007 року за реєстровим номером
16583 договору купівлі-продажу. Іпотечний
договір посвідчено приватним
нотаріусом Іллічівського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №
16591 (а.с.6-16).

5 грудня 2007 року до Державного реєстру
іпотек внесено реєстраційний запис на
підставі іпотечного договору ODTIG1
від 5 грудня 2007 року про заборону на
відчуження зазначеного в договорі
майна (а.с.11, 26-30).

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 2 липня 2010 року в
рахунок заборгованості за договором №
ODTIG1 від 5 грудня 2007 року в сумі 463
046,05 грн. звернуто стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 шляхом укладенням банком від
імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
з покупцем, отримання банком витягу з
Державного реєстру прав власності,
надання банку повноважень для
здійснення продажу, виселення ОСОБА_3 з
квартири та зняття з реєстраційного
обліку (а.с.18-19).

Відповідно до Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

Відповідно до статті 16 Закону України
«Про заставу» право застави виникає з
моменту укладення договору застави.

Право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк»
виникло 5 грудня 2007 року, в той же день
таке право було зареєстровано
відповідно до вимог Закону, що ж до
постанови про накладення арешту, то
така хоч і була винесена державним
виконавцем 4 липня 2003 року, однак не
зареєстрована в установленому законом
порядку. В рахунок заборгованості
ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк», що
станом на 10 березня 2009 року становила 463
046,05 грн., судовим рішенням звернуто
стягнення на предмет іпотеки заставною
вартість 555 500,00 грн. У зв'язку з
невиконанням рішення суду кредитна
заборгованість збільшилась до 1 629 480,98
грн., що значно перевищує заставну
вартість майна. Таким чином, ПАТ КБ
«ПриватБанк» як такий, що першим
зареєстрував своє право вимоги у
державному реєстрі іпотек та заборон
на відчуження, кредитна заборгованість
перед яким перевищує заставну вартість
майна, має як іпотекодержатель право
пріоритету на задоволення своїх вимог
перед вимогою державного виконавця.

Право заставодержателя на звернення до
суду з вимогою про звільнення майна
з-під арешту визначено статтею 54 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 3 статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження» в
імперативному порядку визначено, що
для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно може бути звернено у
разі: виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів; коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Таким чином, державна виконавча служба
в силу положень частини 3 статті 54
Закону України «Про виконавче
провадження» не має правових підстав
для звернення стягнення на заставлене
майно на користь стягувачів, які не є
заставодержателями, тому квартира
АДРЕСА_1 як майно ОСОБА_3, що
знаходиться під арештом в силу
постанови від 4 липня 2003 року
державного виконавця ВДВС
Іллічівського МУЮ Одеської області по
виконанню виданого Київським районним
судом м. Одеси 31 травня 1995 року
виконавчого листа № 2-230, підлягає
звільненню з-під арешту.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4
ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Іллічівського міського
суду Одеської області від 10 грудня 2012
року - скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_3, відділу
державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області, за участю
третьої особи ОСОБА_4 про звільнення
майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити належну ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1 з-під арешту, накладеного на
підставі постанови про відкриття
виконавчого провадження від 4 липня 2003
року, винесеної державним виконавцем
Світличним О.В. відділу державної
виконавчої служби Іллічівського
міського управління юстиції Одеської
області по примусовому виконанню
виданого 31 травня 1995 року Київським
районним судом м. Одеси виконавчого
листа № 2-230 про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 аліментів на утримання
дитини.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Л.М.Вадовська

Судді
Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков