Справа №443/2298/13-ц
Провадження № 2/443/968/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
Жидачівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого-судді
Цюмрака М.Д.

при секретарі
Шальвіра І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жидачеві цивільну справу
за позовом ПАТ "Комерцій-ний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувсядо суду з
позовом про стягнення заборгованості
за крединим договором з ОСОБА_1 в сумі
23721.84 грн. Свої вимоги позивач мотивував
тим, що 23.01.2008 року між ЗАТ "ПриватБанк"
та відповідачкою було укладено договір
про надання банківських послуг -
надання кредитної картки "Швидка
готівка" із встановленим кредитним
лімітом 5 000 грн. із базовою процентною
ставкою за кредитом 2% на місяць на
залишок заборгованості, щомісячна
комісія 3.5 %, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідачка порушила умови
кредитного договору і станом на 18.07.2013
року має прострочену заборгованість в
сумі 23 721, 84 грн., з них: заборгованість
за кредитом - 3 015.99 грн., заборгованість
за процентами - 10 000.05 грн.; 9 100.00 грн. -
заборгованість по комісії а також
штрафи: 500- штраф (фіксована частина);
1105.80 грн. - штраф (процентна складова) .

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов не визнала, суду
пояснила, що в рахунок погашення
кредиту сплатила 7000 грн., останню плату
вносила 13.03.2009 року та повністю
погасила кредит. Крім цього, кредит на
її ім"я оформив чоловік, а не вона, тому
сплачувати суму, визначену позивачем
відмовляється. Крім цього,
відповідачка просить застосувати
позовну давність, оскільки з часу
останньої сплати минуло понад 3 роки.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, всебічно та повно
з"ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши
докази, які мають істотне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
- сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 23
січня 2008 року між ЗАТ "ПриватБанк" та
відповідачкою ОСОБА_1 було укладено
заяву, Умови про надання банківських
послуг, Правила користування платіжною
карткою, які в сукупності складають
договір про надання банківських послуг
- надання кредитної картки "Швидка
готівка", відповідно до якої Позивач
відкрив відповідачці кредитну лінію із
кредитним лімітом в сумі 5000 грн.
строком до закінчення терміну дії
картки. Згідно розрахунку
заборгованості відповідачка станом на
18.07.2013 року має просрочену
заборгованість на загальну суму 23 721
грн. 84 коп. та 13.03.2009 року погасила 3 091
грн. процентів. З цього часу будь яких
платежів по кредиту не вносила.

Відповідно до положень ст.256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права.

Статтею 257 ЦК України загальну
позовну давність встановлено
тривалістю у три роки. Перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або свого обов'язку, що
закріплено ч.1 ст. 264 ЦК України.

Відповідно до положень ч.3 ст.267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони, зробленою до винесення ним
рішення. Частиною четвертою вказаної
статті закріплено, що сплив позовної
давності про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Представник позивача не просить суд
поновити строк звернення до суду та
нічим не обґрунтовує причини пропуску
строку позовної давності.

Відповідачем заявлено про
застосування позовної давності при
розгляді спору.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що заява відповідача про
застосування позовної давності
грунтується на положеннях закону,
доказів щодо спростування такої заяви
у судовому засіданні з наданих доказів
не встановлено, тому суд відмовляє
позивачеві у задоволенні позовних
вимог саме з підстав пропуску строку
позовної давності.

Витрати у справі слід віднести на
позивача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст.
257, 258, 259, 267 ЦК України, п. 31 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.09.2012 р. № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", суд -

вирішив:

У задоволені позову публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним договором
- відмовити.

Витрати у справі віднести за
рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня
проголошення, а позивачем - з часу
отримання його копії, шляхом подання
апеляційної скарги через Жидачівський
районний суд.

Головуючий - суддя :
підпис.

Суддя Жидачівського

районного суду М.Д.
Цюмрак.

Примітка: оригінал рішення
знаходиться в суді в матеріалах справи
№443/2298/13-ц.