ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
Справа №2-о/756/348/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 суддя Оболонського
районного суду м. Києва О.Г. Скрипник,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
юридичного факту проживання однією
сім'єю ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про встановлення
юридичного факту проживання однією
сім'єю.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст.7 ЦПК України, мова цивільного
судочинства визначається статтею 14
Закону України "Про засади державної
мовної політики".

Згідно ст.14 Закону України "Про засади
державної мовної політики",
судочинство в Україні у цивільних,
господарських, адміністративних і
кримінальних справах здійснюється
державною мовою. Сторони, які беруть
участь у справі, подають до суду
письмові процесуальні документи і
докази, викладені державною мовою. У
межах території, на якій поширена
регіональна мова (мови), що відповідає
умовам частини третьої статті 8 цього
Закону, за згодою сторін суди можуть
здійснювати провадження цією
регіональною мовою (мовами), а також
допускається подача до суду письмових
процесуальних документів і доказів,
викладених цією регіональною мовою
(мовами), з перекладом, у разі
необхідності, на державну мову без
додаткових витрат для сторін процесу.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач є громадянкою України. Органом
місцевого самоврядування заходів,
спрямованих на використання будь-якої
регіональної мови на території м. Києва
та Київської області не
застосовувались.

З огляду на викладене, суд вважає
необґрунтованим подання до суду
позивачем процесуального документу -
позовної заяви, яка складена
російською мовою, оскільки це
суперечить вимогам ст.14 Закону України
"Про засади державної мовної політики".

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя
встановивши, що позовну заяву (заяву,
скаргу) подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача
(заявника, скаржника) і надає йому строк
для усунення недоліків.

Якщо позивач (заявник, скаржник),
відповідно до ухвали суду, у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 ЦПК України,
позовна заява (заява, скарга)
вважається поданою в день її
первісного подання до суду. Інакше
заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Додатково суд роз'яснює, відповідно до
ч. 5 ст. 121 ЦПК України у випадку
повернення позовної заяви позивачу це
не перешкоджає повторному зверненню до
суду, якщо перестануть існувати
обставини, що стали підставою для її
повернення.

Враховуючи наведене, вважаю, що
провадження у справі неможливо
відкрити до усунення вказаних
недоліків, а тому заяву слід залишити
без руху, а позивачу надати строк для їх
усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення юридичного факту
проживання однією сім'єю - залишити без
руху та надати позивачу строк для
усунення недоліків протягом п'яти днів
з дня отримання ухвали;

У разі невиконання вимог ухвали в
зазначений строк позовна заява
вважатиметься неподаною і буде
повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

О.Г.Скрипник