АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3326/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46, 48 Кравчук В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. РІШЕННЯ
18 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Охріменко Н. І. суддів
Захарова А. Ф. , Скіць М. І. при
секретарі Котолуп А.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Шполянського районного суду
Черкаської області від 15 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про стягнення аліментів на
утримання дитини на період навчання,

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

05 листопада 2013 року ОСОБА_7 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_6 про
стягнення аліментів на утримання
дитини на період навчання, мотивуючи
свої вимоги тим, що в 1990 році сторони
зареєстрували шлюб та проживали разом,
однак через певний період даний шлюб
було розірвано. Від шлюбу мають дочку
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на
утриманні позивачки.

Досягнувши повноліття, дочка потребує
допомоги зі сторони відповідача,
оскільки продовжує навчання на денному
відділенні Державного навчального
закладу «Черкаське вище професійне
училище». Дочка знаходиться на
утриманні позивачки, поскільки
відповідач матеріальної допомоги на
утримання дочки не надає, у зв'язку з
цим вона звернулась до суду з даним
позовом.

Просила суд стягнути з ОСОБА_6 на її
користь аліменти на утримання
повнолітньої дочки, яка продовжує
навчатися, в розмірі ? частини всіх його
видів заробітку, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
пред'явлення позову до 30 червня 2015 року.

Рішенням Шполянського районного суду
Черкаської області від 15 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця та жителя АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки
АДРЕСА_1, аліменти на утримання дочки
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., яка
навчається, в розмірі ? частини всіх
видів його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму щомісячно,
починаючи з 05.11.2013 року і до закінчення
навчання по 30 червня 2015 р. включно.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення Шполянського
районного суду Черкаської області від
15 листопада 2013 року скасувати, як
ухвалене з неповним з»ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також вказує
на те, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, та просить ухвалити
по справі нове рішення, яким відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення виходячи із
наступного.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачки районний суд вважав їх
обґрунтованими та виходив з того, що
відповідач, являється батьком ОСОБА_8,
він зобов'язаний згідно чинного
сімейного законодавства надавати їй
матеріальну допомогу на період її
навчання в розмірі ? частини всіх видів
його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму.

Повністю погодитися з таким рішення
суду першої інстанції не можна
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. являється дочкою
відповідача і згідно довідки № 04-738 від
28 жовтня 2013 року є студенткою 2 курсу
Державного навчального закладу
«Черкаське вище професійне училище»
денної форми навчання. Термін навчання
- до 30 червня 2015 року (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 20 постанови від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право
на звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів мають самі дочка,
син, які продовжують навчатися, а також
той із батьків, з яким вони проживають.

У зазначеній нормі права законодавець
пов'язує обов'язок батьків утримувати
своїх повнолітніх дітей, які
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги, до
досягнення ними двадцяти трьох років
за умови, коли батьки можуть надавати
таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу, а саме: стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

З урахуванням положень ст. 182 СК
України, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про наявність підстав для
стягнення з ОСОБА_6 аліментів на
утримання повнолітньої дочки, яка
навчається.

При визначенні розміру аліментів, суд
першої інстанції, в порушення вимог ст.
182 СК України вказав про стягнення з
відповідача аліментів на повнолітню
дочку в розмірі ? частини всіх видів
його заробітку, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму.

З таким висновком районного суду,
колегія суддів погодитись не може.

Разом з тим, районним судом при
винесенні рішення не враховано
матеріальне становище платника
аліментів та наявність на його
утриманні непрацездатної матері.

Колегія суддів вважає за можливе
зменшити розмір стягнутих аліментів з
1/4 до 1/6 частини.

Інші доводи апелянта суттєвого
значення не мають, носять суб'єктивний
характер і не дають підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та відмови позивачці в
позові.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - зміні шляхом зменшення
розміру аліментів, які підлягають до
стягнення на утримання повнолітньої
дочки, яка продовжує навчання з 1/4 до 1/6
частини.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Шполянського районного суду
Черкаської області від 15 листопада 2013
року - задовольнити частково.

Рішення Шполянського районного суду
Черкаської області від 15 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про стягнення аліментів на
утримання дитини на період навчання -
змінити, зменшивши визначений судом
розмір аліментів, які підлягають
стягненню з ОСОБА_6 з 1/4 до 1/6 частини
всіх видів доходу щомісячно, починаючи
з 05 листопада 2013 року на період
навчання ОСОБА_8 - до 30 червня 2015 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :