АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/4052/2013
інстанції: Корецький Д.Б.
Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 11 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Колісниченка А.Г.
Вадзінського П.О.При секретарі:Грицак
А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 20
листопада 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання
права власності за набувальною
давністю,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх вимог позивач
посилалася на те, що їй та членам її
сім'ї ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_9 належить на праві приватної
спільної сумісної власності квартира
АДРЕСА_1, по 1/6 частині кожному. З часу
вселення в квартиру вона проживає там
постійно та користується жилим
приміщенням, сплачує витрати, пов'язані
з оплатою комунальних послуг, за свої
кошти проводить поточні та капітальні
ремонти квартири, виконує інші
зобов'язання, що випливають з порядку
утримання житлового приміщення.
Зазначаючи, що з 1987 року ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 з вищевказаної квартири
виписалися та переїхали до іншого
місця проживання, ОСОБА_9 з 2001 року
також виписаний і не проживає в
квартирі, а вона з того часу
добросовісно та відкрито почала
користуватися належними їм 1/6
частинами квартири, ОСОБА_5 просила суд
визнати за нею право власності за
набувальною давністю на 1/6 частини
квартири АДРЕСА_1, які належать на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 20 листопада 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи
рішення суду першої інстанції
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалено з неправильним
встановленням обставин, що мають
значення для справи, а також порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило..

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з відсутності
доказів на підтвердження заявлених
позовних вимог щодо визнання права
власності на належні відповідачам на
праві спільної сумісної власності 1/6
частини квартири в порядку набувальної
давності з підстав, визначених ст. 344 ЦК
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно свідоцтва про право власності
на житло №8525 від 09 грудня 1993 року
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_5 та
членам її сім'ї ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_9 по 1/6 частині кожному
(а.с.6)

Зазначена квартира зареєстрована в
Херсонському державному бюро
технічної інвентаризації 11 жовтня 2012
року, про що свідчить витяг з реєстру
прав власності на нерухоме майно та
технічний паспорт на квартиру (а.с.7,8-9).

В акті від 29 травня 2013 року, складеному
ПП «Жилтранс», зазначено, що в
результаті проведення комісією
обстеження квартири АДРЕСА_1
встановлено відсутність в даній
квартирі проживання та реєстрації
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 21 січня 1998 року та
ОСОБА_9 з 2001 року і по теперішній час
(а.с.10).

Зазначені обставини підтвердили і
співвласники квартир, розташованих в
одному житловому будинку з квартирою
№35 по вул.Леніна,16 (а.с.11).

Згідно довідки з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно щодо
об'єкта нерухомого майна від 16 серпня
2013 року в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно відомості про
квартиру АДРЕСА_1 відсутні (а.с.35-37).

Як вбачається з довідки №707, виданої ПП
«Жилтранс» 30 квітня 2013 року, в квартирі
АДРЕСА_1 з 09 липня 1971 року і по
теперішній час зареєстрована одна
особа - ОСОБА_5(а.с.39).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Набувальна давність визначається як
засіб закріплення майна за суб'єктами,
що ним володіють, у випадках, коли вони
не мають можливості через певні
обставини підтвердити підстави
виникнення прав, а також в інших
ситуаціях. Право власності за
набувальною давністю може бути набуте
як на безхазяйні речі, так і на майно, що
належить на праві власності іншій
особі.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України (який
набрав чинності з 01 січня 2004 року)
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Виходячи зі змісту зазначеної статті,
обставинами, які мають значення для
справи, і які відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК
України повинен довести саме позивач є:
законний об'єкт володіння;
добросовісність володіння;
відкритість володіння; давність
володіння та його безперервність
(тобто строк володіння).

Стаття 344 ЦК України визначає ознаки
володіння, які є необхідними для
набуття права власності на річ за
набувальною давністю. Володіння має
бути добросовісним, тобто володілець
не знав і не міг знати про те, що він
володіє чужою річчю, інакше кажучи,
обставини, у зв'язку з якими виникло
володіння чужою річчю, не давали
найменшого сумніву щодо правомірності
набуття майна.

Враховуючи, що ОСОБА_5 знає про
належність відповідачам по 1/6 частини
спірної квартири, суд першої інстанції,
повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, дослідивши надані сторонами
докази, вислухавши пояснення сторін,
відповідно до вимог ст.ст. 212-214 ЦПК
України, дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову про
визнання права власності на належні
відповідачам 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Крім того, матеріали справи свідчать,
що сторони за пред'явленим позовом є
співвласниками квартири на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№8525 від 09 грудня 1993 року, що виключає
можливість застосування в даному
випадку норм ст.344 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів не приймаються до уваги як такі,
що не ґрунтуються на вимогах закону, що
регулюють спірні правовідносини, не
підтверджені належними доказами та не
спростовують мотивованих висновків
суду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 20 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: