Провадження №2/485/964/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 листопада 2013 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі:

головуючого судді - Квєтка І.А.

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Снігурівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року позивачка звернулася
до суду з даним позовом. Позовні вимоги
обґрунтувала тим, що за розписками від
23.06.2009 року, 27.06.2009 року, 09.09.2009 року,
10.03.2010 року надала відповідачам в борг
всього 5500 євро та 5200 доларів США з
строком повернення за усною
домовленістю між ними через 1 рік. 16.01.2013
року відповідачі повернули 500 євро та
1700 доларів США. Залишок суми боргу
відповідачі добровільно не повертають,
а тому, на підставі ст.ст.525, 530,611, 625 ЦК
України, з урахуванням уточнених
позовних вимог просить стягнути з
відповідачів солідарно у судовому
порядку суму боргу -5000 євро та 3800
доларів США у перерахунку на гривневий
еквівалент у розмірі 84 326 грн. (по
курсу НБУ станом на 13.11.2013 року за 1
долар США 7.99 грн., за 1 євро 10.73 грн.), 3%
річних за прострочення виконання
зобов'язання у розмірі 2016 грн. 89 коп. та
судові витрати.

Позивачка у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, суду пояснила, що
відповідачі спільно отримували суму в
борг, так само, як і повертали. Строк дії
боргових зобов'язань за домовленістю з
відповідачами був за вимогою.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, повідомлялися судом про
розгляд справи через оголошення у
пресі, про причини неявки суду не
повідомили, тому суд, вважає за можливе,
за згоди позивача, на підставі ст.224 ЦПК
України ухвалити заочне рішення по
справі.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
існуванням між ним та відповідачами
цивільних правовідносин, що виникають
з договору позики.

Відповідно ст.1046 ЦК за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
речі, а позичальник зобовязується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошей або кількість речей того ж роду
і якості.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно розписки від 23.06.2009 року ОСОБА_2
взяла в борг у ОСОБА_1 2500 доларів США
та 500 євро (а.с.8).

Згідно розписки 27.06.2009 року ОСОБА_2
взяла в борг у ОСОБА_1 2800 доларів США
(а.с.8).

Згідно розписки від 10.03.2010 року ОСОБА_2
взяла в борг у ОСОБА_1 3500 євро (а.с.9).

Згідно розписки від 09.09.2009 року ОСОБА_3
взяв в борг у ОСОБА_1 1500 євро (а.с.7).

З позовної заяви та пояснень позивача у
судовому засіданні вбачається, що до
16.01.2013 року відповідачі повернули
ОСОБА_1 частину боргу.

Залишок заборгованої позивачеві суми
складає 3800 доларів США та 500 євро, що
підтверджується розпискою від 16.01.2013
року, погодженою з відповідачами, яку
позивачка й просить стягнути у
судовому порядку.

Судом встановлено, що між сторонами
мають місце правовідносини, що
виникають з виконання зобов'язань за
договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання
боржником обов`язку не встановлений
або визначений моментом пред`явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати таке зобов`язання у
семиденний строк від дня пред`явлення
вимоги, якщо обов`язок негайного
виконання не випливає з договору або
актів цивільного законодавства.

16.09.2013 року позивачка пред'явила
відповідачам вимогу про повернення
позики в сумі 3800 доларів США та 5000 євро
без нарахування процентів за
користування коштами в строк до 20.09.2013
року, що стверджується листом від 16.09.2013
року (а.с.11). У підтвердження
відправлення вказаного листа за
адресою місця реєстрації відповідачів
позивачка надала суду поштову
квитанцію (а.с.12).

Відповідачі у встановлений строк
вказану суму боргу не повернули, а тому
суд приходить до висновку про
задоволення позову ОСОБА_1 в частині
стягнення на її користь суми боргу в
розмірі 5000 євро та 3800 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на час ухвалення
рішення еквівалентно 84326 грн.

Позивач просить стягнути на її користь
3% річних від простроченої суми у
розмірі 2016 грн.89 коп., яку розраховує з
дня прострочення платежу з 16.01.2013 року
(коли залишилася остаточна сума
заборгованості) й до 13.11.2013 року (день
розгляду справи).

Суд вважає, що дана вимога обґрунтована
і підлягає задоволенню на підставі
ст.625 ЦК України, однак у іншому розмірі,
оскільки день просточення платежу
слід відраховувати з дня настання
обов'язку по сплаті заборгованої суми
за пред'явленою вимогою, а саме з 20.09.2013
року, й відповідає 84 326х54 дні
прострочення х 3% та х 365 днів, що
дорівнює 374 грн., яку й слід стягнути з
відповідачів.

Суд приймає до уваги доводи позивача
про те, що отримані в борг за договорами
позики кошти відповідачі, будучи
подружжям, отримували та
використовували спільно, що вбачається
із розписки від 16.01.2013 року, за якою
уповноважена особа позивача отримала
від ОСОБА_3 частину боргу у розмірі 500
доларів США, а відповідач ОСОБА_3
погодив залишок суми боргу про
стягнення якої просить позивач.

За такого, суд приходить до висновку, що
отримані обома відповідачами в борг
грошові кошти за вище вказаними
договорами позики стали предметом їх
спільної сумісної власності, а тому їх
зобов'язання щодо повернення позики є
солідарним на підставі ст. ст. 61, 65
СК України, ст.543 ЦК України.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, заперечення на позов не
надали.

Враховуючи вище зазначене, позов
підлягає до часткового задоволення.

Суд розподіляє судові витрати
відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись, ст.ст. 3, 10, 88, 209, 212- 218, 293, 294
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики -
задовільнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1
заборгованість за договорами позики
від 23.06.2009 року, 27.06.2009 року, 09.09.2009 року,
10.03.2010 року в розмірі 84 326 грн.
(вісімдесят чотири тисячі триста
двадцять шість грн..), 374 грн. (триста
сімдесят чотири грн.) відсотків річних
за прострочення виконання
зобов'язання, з ОСОБА_2 солідарно з
ОСОБА_3, а також, а також судові витрати
у розмірі по 423 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана позивачем протягом 10 днів з
дня отримання його копії, через
Снігурівський районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
до суду, що його ухвалив, з поданням
такої заяви у десятиденний термін з дня
отримання копії рішення.

СУДДЯ