Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Пащенко Л.В.
Справа № 429/836/13-ц
Провадження № 22ц/782/5065/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області у
складі:

Головуючого - Пащенко Л.В.

Суддів: Медведєвої Л.П., Соловей Р.С.

при секретарі: Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську справу

за апеляційною ОСОБА_2

на рішення Слов»яносербського
районного суду Луганської області від
28 жовтня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Садівничо-городницького товариства
«Застройщик» про припинення дії, що
порушує право, та поновлення
становища, що існувало до порушення ,

в с т
а н о в и л а:

В квітні 2013 року позивачка ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом
посилаючись на те, що рішенням
садівничо-городницького товариства
«Застройщик» від 18.11.2012 р. її визнали
винною в заподіянні матеріальної
шкоди відповідачу в розмірі 10506,
оскільки на земельній ділянці
позивачки перед колодязем був
виявлений трійник для безоплатного
споживання води. Огляд колодязю було
зроблено комісією товариства за її
відсутності. Такі дії членів комісії
вона розглядає, як незаконні, а
накладення на неї стягнення
неправомірним. Просить суд припинити
дію, що порушує право шляхом
визнання недійсним рішення
відповідача від 18.11.2012 р. та поновити
становище, що існувало до порушення
шляхом визнання рішення відповідача
від 18.11.2012 року незаконним.

Рішенням суду від 28 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
було відмовлено.

Не погодившись з рішення суду
позивач, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просила
скасувати рішення суду про відмову в
задоволенні її позову та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги .

Вислухавши доповідь судді, розглянувши
справу у межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Крім того згідно
ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на основу своїх вимог
або заперечень.

Згідно з вимогами ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального
права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування

рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції послався на
те, що позивачка не надала
обґрунтувань, які саме дії відповідача
повинен припинити суд, що порушує її
право, а також яке становище
існувало у позивачки до порушення,
яке суд повинен відновити. Доказів
недійсності та незаконності рішення
правління садівничо-городницького
товариства «Застройщик» від 18.11.2012 р.
суду не надано, зазначене рішення
відповідає умовам статуту товариства.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна,
оскільки до таких висновків суд дійшов
внаслідок порушення та невірного
застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачка користується послугами
водопостачання товариства з 2003 року
по теперішній час на належній їй
земельній ділянці розташованій за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення правління
товариства «Застройщик» від 18
листопада 2012 року біля колодязя вводу
води до земельної ділянки члена
товариства ОСОБА_2 по АДРЕСА_1
встановлений трійник, який дозволяє
використовувати воду на земельній
ділянці мимо водоміра. Постановлено
ОСОБА_2 сплатити в касу товариства 9 535
грн. та вартість води, використаної
повз водоміра в сумі 971 грн. (а.с.4)

Судом першої інстанції не враховано, що
рішення правління товариства
«Застройщик» від 18 листопада 2012 року є
фіксацією порушення, яке було виявлено
під час проведення перевірки
дотримання Уставу товариства,
відповідно до якого визначено розмір
збитків за порушення.

При цьому зазначене рішення не
встановлює для позивача обов'язків, а
носить рекомендаційний характер щодо
сплати нарахованих збитків, тобто
претензією, у випадку незадоволення
якої Садівничо-городницьке
товариство «Застройщик» матиме право
на загальних підставах звернутися до
суду із позовом про стягнення
заборгованості.

Суд не визначився із
правовідносинами, що склалися між
сторонами та дійшов до передчасного
висновку про те, що оскаржуване рішення
і визначення обсягу шкоди зачіпають
права та інтереси позивача, а їх
оскарження є належним способом
судового захисту порушених прав та
інтересів ОСОБА_2

Так, з урахуванням положень статей 15, 16
ЦК не є належним способом захисту судом
цивільних прав та інтересів особи
пред'явлення позову про визнання
рішення товариства недійсним, зокрема
і у справах про стягнення збитків.
Зазначене рішення є лише фіксацією
порушення, що було виявлено під час
проведення перевірки. Згідно зі ст. 57
ЦПК таке рішення є лише доказом, який у
разі виникнення спору повинен
оцінюватися судом відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що само по собі рішення
правління товариства «Застройщик» від
18 листопада 2012 року є лише фіксацією
порушення, що було виявлено під час
проведення перевірки, тому не
встановлює для споживача будь-яких
обов'язків і є різновидом претензії, не
передбачено чинним законодавством в
якості способу захисту прав.

Таким чином, оскільки у порушення вимог
ст. ст. 212-214 ЦПК України судом не
враховані норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановлені та не перевірені
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи,
відповідно до ст. 309 ЦПК України
ухвалене у справі судове рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 209,309 ЦПК України, судова
колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Слов»яносербського
районного суду Луганської області від
28 жовтня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Садівничо-городницького товариства
«Застройщик» про припинення дії, що
порушує право, та поновлення
становища, що існувало до порушення
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили негайно та може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: