Справа №784/4813/13 11.12.2013 11.12.2013 11.12.2013
Провадження №22-ц/784/3779/13
Справа № 22-ц/784/3779/13
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Галущенка О.І.

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Богатирьовій В.А.,

за участю позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Бадалової
О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 22 жовтня 2013 року,
ухвалене у справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра» (далі - ПАТ КБ
«Надра») і його філії «Миколаївське
регіональне управління про стягнення
грошових сум,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» та його
філії ПАТ КБ «Надра» Миколаївське
регіональне управління, в якому просив
стягнути з відповідача на свою користь
упущену вигоду: за період з 04 березня
2009р. по 20 квітня 2011р. - в сумі 34 757грн.
72коп., за період з 20 квітня 2011р. по 16
січня 2012р. - в сумі 11 635грн.80коп., а також
відраховану ВАТ «Ощадбанк» із коштів
перерахованих відповідачем на
виконання рішення суду про стягнення
суми депозиту з нарахованими
процентами банківську комісію в сумі 818
грн. 83 коп., крім того - судові витрати в
розмірі 171 грн., стягнуті рішенням
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 квітня 2011 року, та
відшкодувати судовий збір, сплачений
за даний позов.

Позов обґрунтував тим, що за договором
з Банком від 04 березня 2008 року він
помістив на депозит суму у розмірі 11038
доларів США строком на 12 місяців з
нарахуванням процентів, але у
передбачений договором строк вклад з
процентами йому повернуто не було, а
лише 16 січня 2012 року в порядку
виконання рішення суду від 07 липня 2009
року, який присудив йому еквівалент
вкладу з процентами 93 398 грн. 83 коп., на
його рахунок було перераховано 92 580
грн., тобто з вирахуванням комісії, яку
стягнув АТ «Ощадбанк» в сумі 818 грн. 83
коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 22 жовтня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто на
користь ОСОБА_2 з ПАТ КБ «Надра»
компенсацію інфляційних витрат в сумі
9003 грн. 65 коп., 3% річних в сумі 1404 грн. 82
коп. та 104 грн. 52 коп. судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_2 246 грн. 52 коп. судового
збору в дохід держави. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення та ухвалити
нове рішення з врахуванням Постанови
Верховного Суду України від 29 травня
2013р. у справі № 6-39цс13.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія вважає, що скарга не підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 7 липня 2009 р. на користь
ОСОБА_2 з ВАТ КБ «Надра» стягнута
заборгованість за договором
строкового вкладу (депозиту), який було
укладено сторонами 4 березня 2008 р. на
суму 11038 доларів США зі сплатою 10,9%
річних строком на 12 місяців. Зазначена
заборгованість складається з суми
неповернутого депозиту в розмірі
84219грн. 94коп., що еквівалентно 11038
доларів США, та процентів, нарахованих
за період терміну дії договору
депозиту, в розмірі 9178грн. 89коп. В
задоволенні вимог про стягнення
процентів за весь час невидачі вкладу
поза строком дії договору - відмовлено.
Також з ВАТ КБ «Надра» на користь
ОСОБА_2 стягнуто 30 грн. судових витрат.
(а.с. 5-6).

В зв'язку з невиконанням Банком
вказаного рішення в квітні 2010 р. ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про
стягнення з ВАТ КБ «Надра» втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляції, а також майнових збитків і
моральної шкоди. Рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 29
червня 2010 р., залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 17 листопада 2010р., позов
задоволено частково. Стягнуто з ВАТ КБ
«Надра» на користь ОСОБА_2 8872 грн.
інфляційних збитків за прострочення
виконання грошового зобов'язання за
період з лютого 2009р. по січень 2010 р., в
іншій частині позову - відмовлено (а.с.
9-14).

В січні 2011 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ВАТ КБ «Надра» про стягнення
недоодержаних доходів в сумі
41317грн.13коп., що складаються з відсотків
в розмірі 18% річних, нарахованих на суму
вкладу, за період з 04 березня 2009р., тобто
з дати закінчення строку дії договору
депозиту, по 20 квітня 2011р. Рішенням
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 квітня 2011 р. позов
задоволено, а також с тягнуто з Банку на
користь ОСОБА_2 171грн.00коп. судових
витрат (а.с. 15). Рішенням апеляційного
суду Миколаївської області від 23
червня 2011р., залишеним без змін ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 листопада 2011р., вищевказане
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення неотриманих доходів
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення. Стягнуто з ПАТ КБ «Надра»
(яке є правонаступником ВАТ КБ «Надра»)
на користь ОСОБА_2 відсотки за
користування грошима в розмірі
облікової ставки НБУ за період з 04
березня 2009р. по 07 липня 2009р. в сумі
3835грн.29коп., а також три процента річних
від простроченої суми за період з 8
липня 2009р. по 20квітня 2011р. в сумі
5313грн.60коп., всього - 9148грн. 89коп. В іншій
частині (щодо розподілу судових витрат)
рішення залишено без змін (а.с.16-22).

21 жовтня 2011р. відповідачем було
повністю виконано рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 7
липня 2009 р.: перераховано 93398грн.83коп.
до ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві
на користь ОСОБА_2 (меморіальний ордер
№ 4 від 21.10.2011р. - а.с.58).

19 жовтня 2012р. ПАТ КБ «Надра» було
повністю виконано рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 29
червня 2010 р.: перераховано 8992грн.89коп.
до ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві
на користь ОСОБА_2 (меморіальний ордер
№ 43025417 від 19.10.2012р. - а.с.63).

09 липня 2012р. відповідачем було повністю
виконано рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 23 червня 2011р.
та рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 20 квітня 2011 р. (в
частині відшкодування судових витрат,
що була залишена без змін апеляційною
інстанцією): перераховано до ВДВС
Шевченківського РУЮ у м.Києві на
користь ОСОБА_2 9148грн.89коп., 51грн. і
1209грн. (меморіальні ордери №№
25515822,25515510, 25514662 від 09.07.2012р. - а.с.60-62).

Встановивши наведені обставини, суд
відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК
України правильно стягнув з
відповідача на користь позивача 3 %
річних за період з 21 квітня 2011р.
(оскільки до цієї дати вказані
нарахування стягнуті рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 23.06.2011р.) по 20 жовтня 2011р.
(день напередодні дати, коли Банком
виконано рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 07.07.2009р.)
в сумі 1404грн. 82коп.

Також, виходячи з вищевказаних вимог
закону суд обґрунтовано стягнув з
відповідача на користь ОСОБА_2
компенсацію інфляційних витрат за
період з червня 2010р. по жовтень 2011р.,
тобто з урахуванням строку позовної
давності, про застосування якого
просив ПАТ КБ «Надра» (а.с.64), та дати
виконання Банком рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 07.07.2009р.,
в сумі 9003грн.65коп.

Судом правильно враховано, що рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 23 червня 2011р. визнано
правомірним нарахування процентів на
депозитні кошти тільки до 07 липня 2009р.
(тобто, до дати ухвалення Ленінським
районним судом м. Миколаєва рішення
від 7 липня 2009 р.). За таких обставин
висновок суду першої інстанції про
відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2 про
стягнення процентів за період до
фактичного отримання ним депозитного
вкладу є вірним.

Також є обґрунтованим висновок суду
про безпідставність вимог позивача про
стягнення з Банку на його користь
відшкодування судових витрат в розмірі
171 грн., про що було ухвалено в рішенні
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 квітня 2011 року,
оскільки в цій частині рішення
місцевого суду набрало законної сили і
09 липня 2012р. виконано відповідачем
(а.с.61-62).

Частинами першою та другою ст. 22 ЦК
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Залишаючи без задоволення вимоги
позивача про стягнення упущеної вимоги
в сумі., суд обґрунтовано виходив з
того, що ці вимоги не ґрунтуються на
обставинах, передбачених п.2.ч.2.ст. 22 ЦК
України.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_2
про стягнення з ПАТ КБ «Надра» на його
користь утриманої АТ «Ощадбанк» із
коштів, перерахованих відповідачем на
виконання рішення суду, банківської
комісії в сумі 818грн. 83коп., суд вірно
вважав, що покладення на відповідача
обов'язку по відшкодуванню даних сум
ані законом, ані договором не
передбачено. З пояснень апелянта в суді
апеляційної інстанції вбачається, що
між ним і АТ «Ощадбанк» укладений
договір на відкриття та
розрахунково-касове обслуговування
рахунку, при укладанні якого він був
ознайомлений з банківськими тарифами.
Про перерахування сум на виконання
рішень суду на цей рахунок ним була
надана відповідна заява до ВДВС
Шевченківського РУЮ у м.Києві.

Апеляційна скарга не містять доводів,
які спростовували б викладені
висновкі суду.

Тому доводи позивача про незаконність
рішення суду в цій частині не
підлягають задоволенню.

Разом з тим, при розподіленні судових
витрат, стягуючи з ОСОБА_2 246грн. 52коп.
судового збору в дохід держави, суд не
звернув уваги на вимоги частини 3 ст. 22
Закону України «Про захист прав
споживачів», якою споживачів звільнено
від сплати судового збору за позовами,
що пов'язані з порушенням їх прав. У
зв'язку з викладеним, відповідно до п. 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню, тоді як в
іншій частині підлягає залишенню без
змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 22 жовтня 2013 року в
частині стягнення з ОСОБА_2 246 грн. 52 коп.
судового збору в дохід держави -
скасувати.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: