Справа № 2214/4068/2012
Провадження № 2/682/91/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.02.2013 року. Славутський міськрайонний
суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді Тончук Р.І.

при секретарі Придачук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у шлюбі з 6.08.1994
року. Шлюб зареєстровано у
Славутському відділі РАГС
Хмельницької області. Мають сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
посилаючись на те, що за час спільного
проживання з»ясувалось, що у них з
відповідачем різні погляди на життя,
ведення домашнього господарства,
виховання та утримання дитини, з
приводу чого часто виникали конфлікти
та сварки, що негативно відображалось
на емоційному та психологічному стані
дитини. Подружні відносини фактично
припинені близько трьох років тому і
вони проживають окремо. Збереження
шлюбу вважає неможливим і просить його
розірвати.

У судовому засіданні позивачка позов
підтримала, додатково пояснивши, що
причиною розпаду сім»ї є подружні
зради з її боку. Вони з відповідачем
неодноразово намагались примиритись,
однак, спільне проживання виявлялось
неможливим з-за вказаної нею причини.
Остаточно припинили спільне
проживання у вересні 2012 року і жодних
перспектив для збереження шлюбу немає.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав,
ствердивши, що сім»я розпалась саме з
вказаної позивачкою причини. Вони
дійсно неодноразово намагались
налагодити подружні стосунки, однак,
поведінка позивачки не змінювалась і
вони прийшли до висновку, що надалі
перебувати у шлюбі неможливо. Питання
щодо виховання та місця проживання
сина між ними вирішене і спорів з цього
приводу немає. Син навчається у вищому
навчальному закладі, підтримує
стосунки з обома батьками, він
допомагає йому матеріально.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що сім»я фактично
розпалась. З пояснень сторін
вбачається, що близько трьох років тому
вони припинили подружні стосунки та
стали проживати окремо, причиною чого
були подружні зради позивачки. Згодом
неодноразово намагались примиритись,
деякий час проживали разом, але щоразу
приходили до висновку про неможливість
спільного проживання з тієї ж причини.
У вересні 2012 року востаннє припинили
спільне проживання і обоє прийшли до
остаточного висновку про необхідність
розірвання шлюбу, оскільки налагодити
нормальні подружні стосунки виявилось
неможливим. Подальше збереження шлюбу
при таких обставинах буде суперечити
їх інтересам. Спорів щодо виховання та
місця проживання сина між ними немає.
Він навчається і підтримує хороші
стосунки з обома батьками. Відповідач
допомагає йому матеріально.

Оскільки перспектив для збереження
шлюбу не вбачається, він повинен бути
розірваний.

Відповідно до ст. 56 ч. 3 СК України кожен
з подружжя має право припинити
подружні відносини.

Після розірвання шлюбу позивачка бажає
зберегти прізвище ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.104,105,110,112 СК України,
ст.ст. 8,10,212,213 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовільнити. Розірвати шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 6
серпня 1994 року Славутським відділом
РАГС Хмельницької області, актовий
запис № 173.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий: