ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"07" листопада 2013 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЯДЕЙКО К.О.

за участю

представника позивача
ОСОБА_1;

відповідача
не з'явилася;

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
квартирою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
(далі по тексту - відповідач ОСОБА_3) про
встановлення порядку користування
двокімнатною ізольованою квартирою
АДРЕСА_1, загальною житловою площею 35,8
кв.м., виділивши йому у користування
ізольовану кімнату площею 17,9 кв. м., що
відповідає кімнаті №5 на плані
квартири, а відповідачу - ізольовану
кімнату площею 17,9 кв.м. з балконом, що
відповідає кімнаті №6 на плані
квартири, залишивши інші приміщення
квартири у спільному користуванні з
відповідачем.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що у вказаній
квартирі він зареєстрований разом з
відповідачем, проте, через
невизначеність щодо порядку
користування спірною квартирою ОСОБА_2
вимушений тимчасово проживати за іншою
адресою.

Ухвалою суду від 30 вересня 2013 року
відкрито провадження у даній справі та
призначено її до розгляду на 16 жовтня
2013 року.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
просила суд їх задовольнити, проти
заочного розгляду справи не
заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про день та час розгляду
справи була повідомлена належним
чином, надіславши телеграму про
відкладення розгляду справи, при цьому
не надавши відповідних доказів
поважності причин неявки, внаслідок
чого, суд відкладав розгляд справи на 07
листопада 2013 року.

Відповідач в судове засідання після
відкладення, не з'явилася, надіславши
клопотання про відкладення розгляду
справи, однак згідно вимог ст. 169
Цивільного процесуального кодексу
України (далі по тексту - ЦПК України)
суд відкладає розгляд справи у разі
неявки в судове засідання сторони або
будь-кого з інших осіб, які беруть
участь у справі, оповіщених у
встановленому порядку про час і місце
судового розгляду, якщо вони
повідомили про причини неявки, які
судом визнані поважними.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен при вирішенні судом
питання щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на судовий розгляд
упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
України»).

Враховуючи те, що відповідач в судове
засідання не з'явилася, свого
представника не направила, про час і
місце судового розгляду була оповіщена
у встановленому порядку та в силу того,
що судовий розгляд здійснюється
упродовж розумного строку, суд вважає
за можливе ухвалення заочного рішення
на підставі наявних у справі доказів у
відповідності до приписів ст. 224
Цивільного процесуального кодексу
України (далі по тексту - ЦПК України),
оскільки представник позивача не
заперечувала проти вирішення справи
таким чином, про що надала суду
відповідну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом під час перебування
у зареєстрованому шлюбі сторонами
придбано майно - квартиру АДРЕСА_1,
власником якої, відповідно до
свідоцтва про право власності,
виданого Головним управлінням
житлового забезпечення 14 травня 2009
року, є позивач, що не заперечувалось
під час судового розгляду.

На підставі договору про поділ майна
подружжя від 03.02.2012 року, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
спірна квартира була поділена в рівних
часках між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частці
квартири.

За даними технічного паспорту на
квартиру, остання розташована на 17
поверсі 22-х поверхового будинку та
складається з 2-х окремих житлових
кімнат площею 17,9 кв.м. та 17,9 кв.м.,
загальна площа квартири становить 66,00
кв.м. Жилі кімнати квартири
відокремлені окремими входами та
виходами, є ізольованими та можуть
використовуватись кожна
індивідуально.

Після розірвання шлюбу у позивача з
відповідачем почали виникати
конфлікти по володінню та користуванню
квартирою, мирним шляхом вирішити дані
питання неможливо. На даний час
відповідач відмовляється добровільно
визначити порядок користування жилими
кімнатами спірної квартири та
підсобними приміщеннями, а тому
позивач позбавлений можливості
вирішити питання користування спірною
квартирою в інший спосіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно з ст. 317 Цивільного кодексу
України (далі по тексту - ЦК України)
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що
власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 355 ЦК України майно, що є у
власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності.

Статтею 358 ЦК України встановлено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 1995 року № 20
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» роз'яснено, що квартира, яка
є спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

З огляду на викладені норми чинного
житлового законодавства та виходячи із
загальної житлової площі вказаної
квартири, розміру кожної жилої кімнати,
кількості осіб, що проживають у
квартирі, неможливість вирішення
ситуації, яка склалась між сторонами
щодо користування квартирою, суд
приходить до висновку, що порядок
поділу, запропонований позивачем є
розумним та справедливим і не призведе
до порушення прав, свобод чи інтересів
сторін у справі.

При цьому, виділення в користування
позивачки ізольованої кімнати площею
17,9 кв.м., а відповідачу житлової кімнати
площею 17,9 кв.м. з балконом не
суперечитиме чинному законодавству
України, оскільки в результаті
встановлення такого порядку
користування квартирою, ані позивач,
ані відповідач не підлягатимуть
постановленню на облік громадян, що
потребують поліпшення житлових умов,
оскільки кожен з них буде забезпечений
житловою площею, у зв'язку з чим, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК
України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 317, 319, 321, 355, 358 ЦК України та стст. 10,
11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
квартирою - задовольнити.

Виділити у користування ОСОБА_2 жилу
кімнату площею 17,9 кв. м. у квартирі
АДРЕСА_1, що відповідає кімнаті №5 на
плані квартири.

Виділити у користування ОСОБА_3 жилу
кімнату площею 17,9 кв.м. з балконом у
квартирі АДРЕСА_1, що відповідає
кімнаті №6 на плані квартири.

Підсобні приміщення квартири АДРЕСА_1
залишити у спільному користуванні
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору в сумі
114 грн. 70 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення. У
разі якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

СУДДЯ
КАЛІУШКО Ф.А.