АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3376/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Калашник С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. УХВАЛА
23 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Ювшин В. І. суддів
Гончар Н. І. , Корнієнко Н. В. при
секретаріВоропай О.В. представник
відповідача Плаха А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_9 ОСОБА_10 на
рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 14
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_9 до ПСП «Нива» с. Лукашівка
Чорнобаївського району Черкаської
області про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Представник ОСОБА_9 звернувся до суду з
позовом до ПСП «Нива», с. Лукашівка
Чорнобаївського району Черкаської
області про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним, мотивуючи
свої вимоги тим, що 17 травня 2004 р.
відповідач уклав з нею договір оренди
земельної ділянки площею 5,2778 га.
терміном на 10 років. Даний договір
зареєстрований у Чорнобаївському
районному відділі Черкаської
регіональної філії центру ДЗК 01.08.2006 р.
за №57. Посилаючись на відсутність
в договорі оренди землі істотних умов,
позивачка просила визнати договір
оренди землі недійсним.

В подальшому ОСОБА_9 змінила свої
позовні вимоги і просила розірвати
договір оренди земельної ділянки від 17
травня 2004 року, стягнувши з відповідача
суму невиплаченої орендної плати по
даному договору, а позовну заяву в
частині визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним залишити
без розгляду.

Позивачка стверджує, що відповідач
зобов'язувався щорічно виплачувати її
орендну плату від вартості оцінки
земельного паю (40031,60 грн.) у розмірі 1,5%
від вартості земельної частки, а в
подальшому 3% та більше.

В період з 2004 р. по 2012 р. включно
відповідач лише частково виплачував
орендну плату, розмір якої сама
позивачка не знає. Керівництво ПСП
«Нива» повідомило позивача про
наявність у неї заборгованості перед
ПСП «Нива» по орендній платі про яку їй
було не відомо.

Просила суд розірвати договір
оренди землі укладеного 17.05.2004 р. ПСП
«Нива» з ОСОБА_9 Стягнути з відповідача
на користь позивача всю суму не
виплаченої орендної плати по даному
договору. Витребувати у відповідача
оригінали та належно завірені копії
первинних бухгалтерських документів:
видаткові касові ордери про виплату
орендної плати за земельну ділянку,
накладні про видачу в рахунок орендної
плати продукції за період з 17.05.2004 р. по
31.12.2012 р. Стягнути з відповідача на
користь позивача всі судові витрати.
26.06.2013 р. представник позивачки подав
заяву про уточнення позовних вимог та
просив суд стягнути з ПСП «Нива» на
користь ОСОБА_9 заборгованість по
орендній платі з 2004 по 2012 р. в сумі 9441,30
грн.

Рішенням Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
14.11.2013 р. в задоволені позову ОСОБА_9 -
відмовлено.

Не погоджуючись з вище вказаним
рішенням представник ОСОБА_9, подав
апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення
суду першої інстанції прийняте з
порушенням норм процесуального права
та просить скасувати рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 14.11.2013 року і
ухвалити нове рішення, яким свої
позовні вимоги задовольнити повністю.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_9 до ПСП «Нива», с.
Лукашівка Чорнобаївського району
Черкаської області про стягнення
невиплаченої орендної плати та
розірвання договору оренди земельної
ділянки, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що
істотного порушення договору оренди
землі не було, а тому у позивача
відсутні правові підстави для
розірвання договору оренди землі та
стягнення орендної плати, яка
виплачена відповідачем позивачу в
розмірах, визначених в договорі оренди.

Встановлено, що 17 травня 2004 р. ПСП
«Нива» с. Лукашівка, відповідач по
справі, уклав із ОСОБА_9 договір оренди
земельної ділянки площею 5,2778 га.
терміном на 10 років. Даний договір
зареєстрований у книзі реєстрації
договорів оренди земельних ділянок у
районному відділі Черкаської
регіональної філії центру ДЗК 01 серпня
2006 р. за №57.

Відповідно до пункту 2.2 договору оренди
угоди орендар сплачує орендодавцю
щороку орендну плату в розмірі 1200 грн. У
цьому ж пункті угоди також зазначено,
що розмір орендної плати не може бути
меншим від розміру встановленого
чинним законодавством, а форма
орендної плати визначається додатком
до договору. Прикладений до угоди
додаток передбачає форму оплати за
оренду землі в грошовій, натуральній та
відробітковій формі, а всього на суму в
загальному розмірі - 1200 грн (а.с. 7
оборот аркушу).

ПСП «Нива» за період дії договору
виплачувала позивачці орендну плату в
грошовій та натуральній формі (видачею
продуктів та надання послуг з
водопостачання), що в загальній сумі
щорічно перевищувало встановлену
договором оренди та рекомендовану
державою Україна в формі Указів
Президента України суму орендної плати
(а.с. 43). Дану оплату за оренду землі без
укладення додаткової угоди в
натуральній та грошовій формі
позивачка не оспорювала та приймала на
протязі всього часу

Вважаючи, що відповідач не повністю
виплатив позивачці орендну плату в
грошовій сумі в розмірах,
рекомендованих в Указах Президента
України та яка носила систематичний
характер, позивачка просила достягнути
орендну плату та розірвати договір
оренди по підставах ст. 24 та 25 Закону
України «Про оренду землі» та ст. 651 та
652 ЦК України.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. За змістом
ст. 21 Закону України "Про оренду землі"
розмір та умови орендної плати, що
зазначені в договорі оренди, не можуть
суперечити чинному на час укладення
договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України
"Про оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

Відповідач надав дані про сплату ним
орендної плати в грошовій та
натуральній формі, що в сумі
перевищувало щорічний розмір орендної
плати, встановленої договором та
рекомендованої чинними нормативними
актами. Зазначені обставини
підтверджено копіями відомостей на
отримання грошей та продуктів і не
спростовуються позивачем.

Відповідно до ст. 651 ЦК України однією з
підстав розірвання договору є істотне
порушення стороною цього договору.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору
(абзац другий частини другої статті 651
ЦК України).

Оцінка порушення договору як істотного
здійснена судом першої інстанції
відповідно до критеріїв, що
встановлені вказаною нормою. Вирішуючи
питання про оцінку істотності
порушення стороною договору, суд
першої інстанції не встановив не лише
наявність істотного порушення
договору, але й наявність шкоди,
завданої цим порушенням другою
стороною, яка могла б бути виражена як у
вигляді реальних збитків та (або)
упущеної вигоди; її розмір, який не
дозволяв би потерпілій стороні
отримати очікуване при укладенні
договору, а також установити, чи є
дійсно істотною різниця між тим, на що
має право розраховувати сторона,
укладаючи договір, і тим, що в дійсності
вона змогла отримати.

Згідно акту звірки від 13 серпня 2013 року
ОСОБА_9 визнала, що ПСП «Нива» не має
перед нею заборгованості по оплаті за
оренду земельного паю станом на день
звірки (а.с. 43).

Враховуючи, що позивачка не
заперечувала на отримання плати за
оренду земельного паю в натуральній
формі, сама зверталась до відповідача
про видачу її продуктів в рахунок
оплати за оренду земельного паю, що
щорічний розмір оплати за оренду
земельного паю в грошовій та
натуральній формі не був меншим за
розмір оплати за оренду земельного паю
визначеного чинним законодавство,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про відсутність
істотного порушення договору
відповідачем та відсутність
заподіяної шкоди.

Крім того, частиною 2 ст. 23 Закону N 161-XIV
орендна плата за земельні ділянки, що
перебувають у власності фізичних та
юридичних осіб, переглядається за
згодою сторін.

Пунктом 1 Указу Президента N 92/2002 (у
редакції, чинній на момент укладення
сторонами договору оренди земельної
ділянки) визнано одним із пріоритетних
завдань пореформеного розвитку
аграрного сектора економіки
забезпечення підвищення рівня
соціального захисту сільського
населення, зокрема, шляхом
запровадження плати за оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
земельних часток (паїв) у розмірі не
менше 1,5 відсотка визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки, земельної частки
(паю) та поступового збільшення цієї
плати залежно від результатів
господарської діяльності та
фінансово-економічного стану орендаря.

Указом Президента України N 725/2008
внесено зміни до Указу Президента N 92/2002
та встановлено розмір орендної плати
не менше 3 відсотків визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки. Цей Указ набрав
чинності з дня його опублікування. В
його тексті відсутнє посилання на те,
що його дія розповсюджується на
договори, укладені до набрання ним
чинності, а тому змінити розмір
орендної плати можна лише за згодою
сторін.

Виходячи з наведеного Указ Президента N
92/2002 (у редакції зі змінами, внесеними
Указом Президента N 725/2008) має
рекомендаційний характер, він був
прийнятий після укладення сторонами
договору і є підставою для перегляду
розміру орендної плати, установленої
умовами договору, а не для автоматичної
зміни умов договору оренди та
підвищення розміру орендної плати до 3
відсотків.

Вірно встановивши факти і відповідно
їм правовідносини, постановивши
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
на підставі наявних та наданих
сторонами належних та допустимих
доказів, суд першої інстанції ухвалив
правильне та справедливе рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
ретельно перевірені судом апеляційної
інстанції, є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 14 листопада 2013
року відхилити, а рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 14 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
її проголошення.

Головуючий :

Судді :