Провадження № 2/638/1567/13
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2013 року Дзержинський
районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко
І.О.

при секретарях Самогньозд
О.І., Бражнік Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка одночасно діє в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, Дзержинського РВ у м.
Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області, комунального
підприємства "Жилкомсервіс", третя
особа - служба у справах дітей
Дзержинського району Управління служб
у справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження майном, зобов"язання
вчинення певних дій, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа - адміністрація Дзержинського
району Харківської міської ради, про
поновлення порушеного права, визнання
права користування та вселення,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2012 року позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в
якому просять позбавити ОСОБА_3 права
користування житловим приміщенням
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Зобов"язати ОСОБА_3 звернутися
до Дзержинського районного відділу м.
Харкова ГУ ДМС України в Харківській
області з заявою про зняття з
реєстрації її місця проживання за
вказаною адресою. Судові витрати
покласти на відповідача.

В процесі розгляду справи
позивачі через уповноваженого
представника ОСОБА_5 подали уточнення
позовної заяви від 22.02.2013 року, просили
позбавити ОСОБА_3 права користування
житловими приміщеннями квартири
АДРЕСА_1; зобов"язати Дзержинський РВ у
м. Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області зняти з реєстрації
ОСОБА_3 за вказаною адресою; стягнути на
їх користь з відповідача судові
витрати в розмірі 107,30 грн.

07.05.2013 року позивачі через
уповноваженого представника ОСОБА_5
подали уточнення позовних вимог,
просили усунути перешкоди в здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном, шляхом позбавлення
ОСОБА_3 права користування житловими
приміщеннями квартири АДРЕСА_1;
зобов"язати Дзержинський РВ у м.
Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області зняти з реєстрації
ОСОБА_3 за вказаною адресою; стягнути на
їх користь з відповідача судові
витрати в розмірі 107,30 грн.

01.10.2013 року позивачі доповнили
позовні вимоги, звернувшись з позовом
до ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
Дзержинського районного відділу м.
Харкова ГУ ДМС України в Харківській
області, КП "Жилкомсервіс", третя особа
орган опіки та піклування департаменту
труда та соціальної політики
Управління служб у справах дітей
виконавчого комітету Харківської
міської ради та просять усунути
перешкоди в здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном, шляхом позбавлення ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 права користування житловими
приміщеннями квартири АДРЕСА_1;
зобов"язати Дзержинський РВ у м.
Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області зняти з реєстрації
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вказаною адресою;
визнати незаконними дії Дзержинського
районного відділу м. Харкова ГУ ДМС
України в Харківській області щодо
реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за вказаною адресою; зобов"язати
КП "Жилкомсервіс" зняти з картотечного
обліку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в спірній
квартирі; стягнути на їх користь з
відповідача судові витрати в розмірі
222,01 грн.

Позовні вимоги позивачі
обґрунтовують тим, що вони перебувають
в зареєстрованому шлюбі. На праві
спільної часткової власності їм
належить по ? частці квартира АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 18.07.2002 року,
реєстраційний № 1-02-228513, виданого
виконавчим комітетом Харківської
міської ради, згідно розпорядження від
08.07.2012 року № 4050 та на підставі договору
дарування від 20.07.2012 року, посвідченого
державним нотаріусом Першої
Харківської державної нотаріальної
контори Авер"яновою Л.П.,
зареєстрованого в реєстрі за № 3-770. Від
шлюбу в них є син - ОСОБА_7 20.06.2003 року
ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з
відповідачем ОСОБА_3 Від шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4.
З 10.09.2008 року відповідач ОСОБА_3
зареєстрована в спірній квартирі та, як
їм стало відомо в процесі розгляду
справи, відповідач без їх згоди та
згоди їх сина зареєструвала в квартирі
малолітнього ОСОБА_4. З березня 2012 року
відповідач фактично не проживає у
спірній квартирі. Рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 14.05.2012 року шлюб між їх
сином ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано.
Відтак, вважають, що колишня невістка -
відповідач не являється членом сім"ї
позивачів та спільного господарства з
нею вони ніколи не вели, а тому вона не
має права на подальше користування їх
власністю. Реєстрація відповідача
ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 порушує
їх права власників та чинить перешкоди
в повній мірі реалізувати свої права
щодо розпорядження належним їм майном,
тому вони вимушені звернутися з даним
позовом до суду.

10.04.2013 року відповідач за
первісним позовом ОСОБА_3 подала
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, третя особа адміністрація
Дзержинського району Харківської
міської ради, в якій просить відновити
її порушене право та право її
неповнолітнього сина ОСОБА_4 на
користування жилою площею в квартирі
АДРЕСА_1. Визнати за нею та її
неповнолітнім сином право
користування спірною квартирою та
вселити її та її неповнолітнього сина в
спірну квартиру. 23.05.2013 року позивач за
зустрічним позовом уточнила позовні
вимоги, надавши додаткове
обґрунтування заявлених вимог.

Зустрічні позовні вимоги позивач
за зустрічним позовом ОСОБА_3
обґрунтовує тим, що в вересні 2002 року
вона познайомилася з ОСОБА_7 та
переїхала жити до нього в квартиру
АДРЕСА_1. 20.06.2003 року вони зареєстрували
шлюб в органах РАЦС. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син ОСОБА_4. З вересня 2002 року
до березня 2012 року вона постійно
проживала з чоловіком та сином та
батьками чоловіка в спірній квартирі.
11.03.2012 року вона не змогла потрапити в
квартиру. Чоловік ОСОБА_7 не став
відчиняти двері до приходу його
батька. З приходом батька конфлікт став
зростати. Мала місце бійка. Вона разом
з сином вимушена була виїхали з
квартири і до теперішнього часу в
квартиру вона не може потрапити,
оскільки в неї немає ключа та її в
квартиру не впускають, хоч вона там
зареєстрована. Таким чином, переміна її
місця проживання відбулася не з її
волі, тому вважає, що її права та права
її малолітнього сина порушено
неправомірними діями з боку колишнього
чоловіка та його батьків.

На судовому засіданні позивачі за
первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
уповноважений представник ОСОБА_5, що
діє на підставі нотаріально
посвідченої довіреності, підтримали
заявлені позовні вимоги первісного
позову, просили задовольнити на тій
підставі, що з 20.07.2012 року вони разом
володіють вказаною вище квартирою,
тому що син подарував матері свою
частку. Колишня невістка разом з онуком
добровільно виїхали з квартири, але з
березня 2012 року не знялися з
реєстраційного обліку за адресою даної
квартири. В задоволенні зустрічного
позову просили відмовити, посилаючись
на те, що відповідач- їхня колишня
невістка , добровільно залишила
забравши дитину приміщення квартири по
причині того, що мала стосунки з іншим
чоловіком,. Сумісного господарства з
ними вона не веде, не являється членом
їх родини. Тобто, після розірвання
шлюбу з їхнім сином, вона стала для них
абсолютно стороння людина. Квартиру
залишила в березні 2012 року самостійно
за своїм власним бажанням та переїхала
проживати за іншою адресою.

ОСОБА_3 та її законний представник
ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали
вимоги зустрічного позову, просили
задовольнити. В задоволенні первісного
позову просили відмовити, посилаючись
на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перешкоджають їй користуватися житлом,
в якому вона та її малолітній син
зареєстровані, що порушує їх права.

Представник Дзержинського РВ у м.
Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області на судове
засідання не з"явився, подав письмову
заяву, в якій просить справу розглядати
у відсутність представника, рішення
ухвалити на розсуд суду.

Представник відповідача КП
"Жилкомсервіс" на судове засідання не
з"явився, про причину неявки суду не
повідомив про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся
своєчасно та належним чином, що
підтверджується письмовими доказами,
які долучено до матеріалів справи,
доказів, що підтверджують поважність
причини неявки не надав.

Уповноважений представник служби у
справах дітей Дзержинського району
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, на
судове засідання не з"явився, подав
письмову заяву, в якій Служба просить
справу розглядати у відсутність
представника, зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_3 підтримує, вимоги первісного
позову не визнає. При ухваленні рішення
просить врахувати інтереси дитини.

Представник адміністрації
Дзержинського району Харківської
міської ради, на судове засідання не
з"явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся
своєчасно та належним чином, що
підтверджується матеріалами справи,
про причину неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши учасників
судового процесу, свідка ОСОБА_7,
дослідивши матеріали справи та докази,
надані в обґрунтування позовних вимог
та заперечень на позовні вимоги,
вважає, що позовні вимоги первісного
позову підлягають частковому
задоволенню, зустрічні позовні вимоги
не підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судовим розглядом справи встановлено,
що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
знаходяться в зареєстрованому шлюбі,
на праві спільної часткової власності
належить по ? частці квартира АДРЕСА_1
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 18.07.2002 року,
реєстраційний № 1-02-228513, виданого
виконавчим комітетом Харківської
міської ради, згідно розпорядження від
08.07.2012 року № 4050 та договору дарування
від 20.07.2012 року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Харківської
державної нотаріальної контори
Авер"яновою Л.П., зареєстрованого в
реєстрі за № 3-770.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина -
ОСОБА_7.

20.06.2003 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з
ОСОБА_3, з якою проживав в спірній
квартирі однією сім"єю з вересня 2002
року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син ОСОБА_4 За час
перебування в зареєстрованому шлюбі
шлюбно-сімейні відносини між ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 погіршилися. В березні 2012 року
відповідач за первісним позовом ОСОБА_3
покинула квартиру та разом з
малолітнім сином ОСОБА_4 переїхала
проживати до іншого чоловіка. З цього
часу фактично не проживає у спірній
квартирі, оплату за комунальні послуги
не проводить, її особистих речей в
квартирі немає.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 14.05.2012 року шлюб між
ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано.

З 27.10.1982 року в даній квартирі
зареєстрований позивач за первісним
позовом ОСОБА_1, з 10.09.2008 року
відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується
даними довідки з місця проживання від
19.11.2012 №2244, виданої дільницею №5 КП
"Жилкомсервіс". Як вбчається з даних
повідомлення КП "Жилкомсервіс" від
26.07.2013 року, копію якого долучено до
матеріалів справи, з 28.12.2012 року в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований
малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Реєстрація малолітнього ОСОБА_4 в
спірній квартирі відбулася за заявою
його матері ОСОБА_3 на підставі
висновку начальника Дзержинського РВ у
м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській
області від 07.12.2012 року, копію якого
долучено до матеріалів справи, без
згоди власників спірної квартири та
після того, як позивачі 14.12.2012 року
звернулись з позовом до суду.

З моменту добровільного виїзду з
квартири, тобто з березня 2012 року,
відповідач за первісним позовом ОСОБА_3
забравши свої речі та речі
малолітнього сина ОСОБА_4 в квартиру не
повернулася, комунальні послуги не
сплачувала, взагалі квартирою не
цікавиться, тому що постійно проживає
за іншою адресою.

Відповідач ОСОБА_3 не надала суду
доказів, які б вказували на те, що вона
намагалася поновити своє право на
користування жилою площею даної
квартири. Про порушення своїх прав вона
заявила тільки в квітні 2013 року, тобто
значно пізніше, ніж позивачі за
первісним позовом звернулися до неї з
дійсним позовом про усунення з її боку
перешкод в користування їхньою
власністю.

Відтак, відповідач не являється членом
сім"ї позивачів та спільного
господарства з нею вони не ведуть.

Відповідно до вимог ст.. 405 ЦК України,
член сім"ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним и
власником житла або законом.

Станом на березень 2012 року власники
житла - чоловік ОСОБА_3- ОСОБА_7 та його
батько- ОСОБА_1 своїми діями не
заважали праву проживання ОСОБА_3 в
квартирі. Остання залишила приміщення
квартири та переїхала проживати за
іншою адресою виключно з суб"єктивних
причин.

Реєстрація відповідача ОСОБА_3 та
малолітнього ОСОБА_4 порушує права
позивачів - власників спірної квартири
та чинить перешкоди в повній мірі
реалізувати свої законні права .

Факт добровільного тривалого не
проживання відповідача ОСОБА_3 у
вказаній вище квартирі підтвердив
свідок ОСОБА_7, допитаний в судовому
засіданні, який пояснив, що почав
проживати з ОСОБА_3 однією сім"єю без
реєстрації шлюбу наприкінці 2002 року в
квартирі, де проживали його батьки
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, ? частина
якої належала йому на праві власності.
20.06.2003 року він зареєстрував шлюб з
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народився
син ОСОБА_4. В 2008 році з його згоди та зі
згоди його батьків, за проханням
дружини, вони зареєстрували її в
спірній квартирі. В серпні 2011 року
відносини між ним та ОСОБА_3
погіршилися, тому що він дізнався про
зраду дружини. В березні 2012 року мав
місце конфлікт на цьому ж підґрунті.
ОСОБА_3 забрала свої особисті речи та
разом з малолітнім сином ОСОБА_4, за
власним бажанням, добровільно, виїхала
зі спірної квартири до іншого чоловіка.
14.05.2012 року шлюб між ними розірвано.
20.07.2012 року він подарував ? частину
спірної квартири свої матері - ОСОБА_2
Після того, як ОСОБА_3 виїхала з спірної
квартири, вона в ній не з"являлася,
комунальні послуги не сплачувала, її
особистих речей в квартирі немає,
відносин ні з ним , ні з його батьками
вона категорично не підтримує.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України,
власник квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання та проживання
членів своєї сім'ї.

Стаття 3 Сімейного кодексу України
передбачає, що сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки.

Відповідач не є членом сім'ї позивачів.

Згідно з положеннями ст.316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника
та місцезнаходження майна.

Як зазначено в ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд і має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
ї, які не суперечать закону.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 7 Закону
України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами,
внесеними згідно із Законом N 2756-VI від
02.12.2010) зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду.

Вимога позивачів за первісним позовом
про визнання незаконними дій
Дзержинського районного відділу м.
Харкова ГУ ДМС України в Харківській
області щодо реєстрації місця
проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в спірній
квартирі не підлягає задоволенню,
оскільки згідно з положеннями ст.1 ст.15
ЦПК України, суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо:
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових
правовідносин; інших правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 ст. 17 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: спори фізичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відтак, дана вимога позивачів за
первісним позовом підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Щодо вимоги в частині зобов"язання
комунального підприємства
"Жилкомсервіс" зняти з картотечного
обліку ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
то суд вважає необхідним відмовити в її
задоволенні на тій підставі, що
позивачами не надано доказів того, що
вказані особи перебувають на такому
обліку.

Щодо вимог зустрічного позову,
заявлених ОСОБА_3, суд вважає, що вони не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Як зазначила в судовому засіданні
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3,
квартиру вона покинула, оскільки
позивачі та її колишній чоловік ОСОБА_7
чинили їй перешкоди в користуванні
квартирою та 11.03.2012 року вона не змогла
туди потрапити, в зв"язку з тим, що
ОСОБА_7 викрав в неї ключ від квартири, а
коли вона зробила спробу потрапити до
квартири, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 почали
наносити їй тілесні ушкодження, після
чого вона вимушена була звернутися до
правоохоронних органів. Факт завдання
ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження
за результатами перевірки, що
підтверджується даними постанови ДІМ
Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області від 16.03.2012 року, де
встановлено, що ОСОБА_3 сама
спровокувала конфлікт та наносила
тілесні ушкодження ОСОБА_1 та ОСОБА_7
Після подій 11.03.2012 року ОСОБА_3 не
вживала дій щодо повернення до
приміщення квартири, в якій вона раніше
проживала, не зверталася з
відповідними заявами до компетентних
органів щодо порушення її права.
Вказане свідчить про те, що позивачами
за первісним позовом не було порушено
прав ОСОБА_3 та її дитини, а тому ці
права не потребують судового захисту.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 забезпечені житлом, в
якому проживають на дійсний час.
Відтак, судом встановлено, що позивачі
за первісним позовом не чинили ОСОБА_3
перешкод в користуванні квартирою, а
вона добровільно покинула спірну
квартиру та з березня 2012 року в ній не
проживає, квартирою не цікавиться,
комунальні послуги не оплачує.Вимоги
не знайшли свого підтвердження в
процесі вирішення спору в судовому
порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.10,11, 57-60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,
ст.ст. 316, 317, 319,405 ЦК України, ч.1 ст. 7
Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" від 11.12.2003 р. N 1382-IV.
(Із змінами, внесеними згідно із
Законом N 2756-VI від 02.12.2010р.), суд, -

В И Р І Ш И
В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, -
задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
та ОСОБА_2 права користування та
розпорядження квартирою АДРЕСА_1
шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право
користування житловим приміщенням
квартири АДРЕСА_1.

Зобов"язати Дзержинський РВ у м.
Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області зняти з
реєстраційного обліку за місцем
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні позовних вимог в частині
зобов"язання комунального
підприємства "Жилкомсервіс" зняти з
картотечного обліку ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Роз"яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на
оскарження незаконних дій
Дзержинського РВ у м. Харкові
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області щодо реєстрації
місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку адміністративного
судочинства.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 107,30 грн.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 про поновлення порушеного
права шляхом визнання за нею та її
неповнолітнім сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування
квартирою АДРЕСА_1 та вселення до
житлового приміщення вказаної
квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
палату по цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
через суд 1 інстанції шляхом подачі в
10- денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя:
І.О.Грищенко