Справа № 1328/7351/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2013року
Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді
Зими І.Є.

при секретарі
Мокрицькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом Прокурора Шевченківського
району м. Львова в інтересах держави в
особі Львівської міської ради до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи відділу
Держземагенства у м. Львова Львівської
області, Рясно руська сільська рада
Яворівського району Львівської
області про визнання недійсним
договору дарування земельної ділянки,
Державного акту про право власності на
землю, витребування майна, зобов'язання
до вчинення дій,-

установив:

12 вересня 2012 року прокурор
Шевченківського району м. Львова в
інтересах держави в особі Львівської
міської ради звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору дарування
земельної ділянки, визнання нечинним
Державного акту, витребування
земельної ділянки, зобов"язання до
вчинення дій.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що заступник
начальника відділу земельних ресурсів
у Яворівському районі Львівської
області ОСОБА_3, неналежно поставившись
до виконання свої службових обов'язків,
14 березня 2007року, за відсутності
технічної документації до державного
Акту на земельну ділянку, серії ЛВ № 7186
від 06 липня 1996 року, та яка належить
ОСОБА_2, склав та підписав довідку № 46
від 14 березня 2007 року "Про визначення
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки", довідку № 955 від 14 березня 2007
року "Про обмеження та обтяження на
використання земельної ділянки", що у
подальшому призвело до незаконного
переоформлення права власності на
вказану земельну ділянку, чим
спричинив шкоду Львівській міській
раді на суму 567 950 грн. Крім того,
відсутня будь-яка технічна
документація, необхідна для видачі
Державного акту про право власності на
земельну ділянку на ім"я ОСОБА_2 Також
спірна земельна ділянка відноситься
до земель м. Львова, відтак Рясноруська
сільська рада Яворівського району не
вправі була вирішувати питання про
передачу такої у приватну власність.

В судовому засіданні представник
прокуратури Шевченківського району м.
Львова Мацюра Я.Р. позовні вимоги
підтримав та просив позов
задовольнити., покликаючись на
викладені в позові мотиви.

Від Львівської міської ради на адресу
суду надійшло клопотання про розгляд
справи у відсутності їх представника,
позов підтримують в повному обсязі,
просять такий задовольнити.

Відповідача ОСОБА_1 подав письмові
заперечення на позов, в яких ствердив,
що являється добросовісним набувачем
майна. В судове засідання він та його
представник не з"явились повторно,
хоча належним чином повідомлявся про
час та місце судового розгляду.

Представник відповідача відділу
Держземагенства м. Львова в судове
засідання не з'явився з невідомих суду
причин, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, що стверджується відмітками в
журналі реєстрації вихідної
кореспонденції суду, заперечень на
позовну заяву відповідачем суду подано
не було.

Суд вважає , що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 0,1000
га. в м. Львові по АДРЕСА_1 (кадастровий
№ :11:005:0024, яка була передана йому у
власність на підставі договору
дарування від 31.07.2007 року,
реєстраційний № 1679.

Згідно вище вказаного договору ОСОБА_2
подарувала, а ОСОБА_1 прийняв у дар
земельну ділянку розміром 0,10 гектара
для ведення особистого підсобного
господарства. Земельна ділянка
належала дарителю - ОСОБА_2 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЛВ № 7186,
виданого відповідно до рішення
виконкому Рясна-Руської сільської ради
від 19.12.1994 року №112 та зареєстрованого в
книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 2788.

Крім цього, як в подальшому встановлено
досудовим слідством в процесі
розслідування кримінальної справи по
обвинуваченню ОСОБА_3 та
підтверджується висновками експертів:
№113 від 24.01.2012 року - підпис від імені І.
Сухецького, розташований в рядку
"(підпис)" після слів
"Інженер-землевпорядник" в державному
акті на право приватної власності,
виданого 06.07.1999 року ОСОБА_2 (серія ЛВ №
7186) виконані не ОСОБА_6; №6/640 від 31.12.2011
року - відтиск круглої гербової печатки
в державному акті на право приватної
власності на землю серії ЛВ № 7185 від
06.07.1999 року, виданому на ім'я ОСОБА_2 -
виконані не круглими гербовими
печатками Рясна-Руської сільської ради
народних депутатів.

Як вбачається з інформації, наданої
Управлінням Держкомзему у
Яворівському районі Львівської
області, що технічна документація по
виготовленню державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку серія ЛВ № 7186 ОСОБА_2 в
Управлінні Держкомзему у Яворівському
районі відсутня.

Також, з інформації наданої
Управлінням Держкомзему у
Яворівському районі, що згідно реєстру
других примірників державних актів на
території Рясне-Руської сільської ради
за № 2788 зареєстрований державний акт
серії III ЛВ № 095738 на ОСОБА_7.

Згідно довідки Відділу
Держземагентства у м. Львові від 27.06.13
р. ( а.с. 72) згідно земельно-кадастрових
даних земельна ділянка площею 0,1000 га,
на яку було присвоєно кадастровий
номер :11:005:0024 станом на грудень 1994
року , на червень 2008 року та на даний
час, знаходиться в межах м. Львова,
відтак питання про передачу вказаної
земельної ділянки на праві власності
громадянам могла вирішувати лише
Львівська міська рада.

Отже, досудовим слідством встановлено,
що відповідач ОСОБА_1 набув земельну
ділянку за рахунок Держави без
достатньої правової підстави,
оскільки, як доведено досудовим
слідством по кримінальному
провадженні, державний акт на право
приватної власності на землю серії ЛВ
№7186, виданий ОСОБА_2, не видавався. Як
вбачається з копії рішення № 112 від
19.12.94 р. Рясне-Руської сільської ради
народних депутатів Яворівського
району Львівської області , з
долученого до неї додатку, на праві
власності спірна земельна ділянка
ОСОБА_2 не надавалась.

Відповідно до ст.330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст.388 цього кодексу майно
не може бути витребуване в нього.

Згідно із ст. 387 ЦК України, власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 ч. ст.388 ЦК, передбачено, що в
разі придбання майна за відплатним
договором в особи, яка не мала права
його відчужувати, про що набувач не
знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у випадку,
якщо майно вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Добросовісне придбання, згідно зі ст.388
ЦК, можливе тоді, коли майно придбане не
безпосередньо у власника, а в особи, яка
не мала права відчужувати це майно.
Наслідком угоди, укладеної з таким
порушенням, є повернення майна з чужого
незаконного володіння (віндикація).

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути це майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р.
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", норма ч.1 ст.216
ЦК України не може застосовуватися як
підстава позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі, не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. В
цьому разі майно може бути витребуване
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 набув
права власності на спірне майно в
особи, яка не мала права його
відчужувати, тобто не у власника і не в
особи, яка вправі була розпоряджатися
спірним майном - спірне майно підлягає
поверненню законним власникам та
розпорядникам.

Права особи, яка вважає себе власником
майна, не підлягають захисту шляхом
задоволення позову про визнання
недійсним правочину, стороною в якому
така особа не є, незалежно від того, чи
відповідає спірний правочин закону,
Захист прав такої особи можливий
шляхом пред'явлення віндикаційного
позову, якщо для цього є підстави,
встановлені в ст.388ЦК України.

З врахуванням викладеного суд доходить
висновку , що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.ст.11, 16, 215, 216, 230, 236, 328, 658, 1212,
1213 ЦК України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити частково.

Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_1 серії ЯД № 520629 від
29.09.08р. Витребувати земельну ділянку
площею 0,1000 га, кадастровий № : 11:
005 : 0024 у ОСОБА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути спірну
земельну ділянку площею 0,1000 га на
АДРЕСА_1 в м. Львові, кадастровий №
: 11: 005 : 0024 у розпорядження
Львівської міської ради. В решті вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в
користь держави в розмірі 114 (сто
чотирнадцять) грн. 70 (сорок) коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: І. Є. Зима