АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретарТодоряк Г.Д.

за участю: представника дочірньої
компанії «Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» Мандрика А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
дочірньої компанії «Газ України»
національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» про захист прав
споживача шляхом стягнення коштів,
третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача ОСОБА_3, за
апеляційною скаргою дочірньої
компанії «Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» на рішення Садгірського
районного суду міста Чернівці від 16
жовтня 2013 року,

встановила:

В квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом.

Просила:

- стягнути з відповідача на її користь
1803 гривень 77 копійок.

- зобов'язати Чернівецьку філію
дочірній компанії «Газ України»
національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» виплатити позивачу
грошові кошти в сумі 1803 гривні 77
копійок.

Посилалася на те, що вона здійснила
переплату дочірній компанії «Газ
України» національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (далі - ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»)
за послуги по газопостачанню в сумі 1803
гривні 77 копійок.

Відповідач повернути кошти у вказаній
сумі відмовився.

Рішенням Садгірського районного суду
міста Чернівці від 16 жовтня 2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 1800 гривень 97 копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Посилається на те, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково
виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд першої
інстанції виходив з того, що переплата
по особовому рахунку НОМЕР_1 ЧФ ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» станом
на 1 серпня 2011 року склала 1800 гривень 97
копійок.

Позовна вимога до Чернівецької філії
ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України», яка не є юридичною особою, не
підлягає задоволенню.

Однак з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна.

Так, виходячи з положень ст. ст. 6, 526, 626-631
ЦК України укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами відповідно до його умов
вимог ЦК України та інших актів
цивільного законодавства.

В статті 626 ЦК України визначено
поняття та види договору.

В статті 714 ЦК України визначено
поняття договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу та зазначені
положення щодо його регулювання.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті
20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24
червня 2004 року, N 1875-IV споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Згідно пункту 29 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 9 грудня 1999 року,
№ 2246 споживач зобов'язаний своєчасно
вносити плату за надані послуги з
газопостачання.

Відповідно до статті 607 ЦК України
зобов'язання припиняється
неможливістю його виконання у зв'язку
з обставиною, за яку жодна із сторін не
відповідає.

Частиною 1 статті 1212 ЦК України
передбачено, що особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи
рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи
житловий будинок з належними до нього
надвірними спорудами по АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину від 8 липня 2008 року та
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 22 липня 2008 року
(а.с.10,11).

ОСОБА_2 є споживачем послуг по
газопостачанню у вказаному будинку
відповідно до оформленого на її ім'я
особового рахунку НОМЕР_1.

З пункту 1 Постанови Національної
комісії регулювання електроенергетики
України «Про анулювання ліцензій на
право провадження господарської
діяльності з постачання природного
газу, газу (метану) вугільних родовищ за
регульованим тарифом та на право
провадження господарської діяльності
з розподілу природного, нафтового газу
і газу (метану) вугільних родовищ,
виданих ДК "Газ України"» від 30 червня
2011 року N 1187 вбачається, що анулювано
ліцензії АВ N 527316 на право провадження
господарської діяльності з постачання
природного газу, газу (метану)
вугільних родовищ за регульованим
тарифом та АВ N 527315 на право провадження
господарської діяльності з розподілу
природного, нафтового газу і газу
(метану) вугільних родовищ, виданих
Дочірній компанії "Газ України"
Національної компанії "Нафтогаз
України".

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що з боку
позивачки мали місце зайва оплата
послуг з газопостачання, яка повинна
бути повернута їй відповідачем.

Однак суд першої інстанції ухвалюючи
рішення у справі належним чином не
встановив обставини, які мають
значення для справи, допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Так, згідно листа ЧФ ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» від 12 березня 2012
року №06/1774 вбачається, що переплата
позивача станом на 31 липня 2011 року
складає 196 гривень 63 копійки (а.с.26).

Згідно розрахунку наведеного в даній
довідці в період з 14 січня по 31 липня 2011
рокупозивачці було поставлено 2015
кубічних метрів природного газу по
ціні 1, 098 гривні за кумічний метр. З
вказаний період ОСОБА_2 мала сплатити
сплатила на рахунок ЧФ ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» за вищевказану
кількість поставленого газу 2121 гривню
77 копійок. а фактично сплатила 2318
гривень 40 копійок.

Із роз'яснень, зазначених у п. 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі» за №14 від 18 грудня 2009
року вбачається, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК). Оскільки правом на звернення до
суду за захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, а
також у разі звернення до суду органів
та осіб, яким надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб
або державні та суспільні інтереси
(частини перша та друга статті 3 ЦПК), то
суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 60 ЦПК
України не довела належними та
допустимими доказами існування
переплати відповідачу за послуги по
газопостачанню в сумі 1803 гривень 77
копійок.

З розрахунку який вказаний в рішенні
суду першої інстанції вбачається, що
суд взяв до уваги показний лічильника
станом на 1 серпня 2011 року, який
зазначений в листі ПАТ «Чернівцігаз»
від 22 грудня 2011 року № 22/2447.

При цьому суд не взяв до уваги, що
відповідно до пункту 17 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
зняття показань лічильників газу
проводиться споживачем щомісячно
станом на перше число місяця, що настає
за розрахунковим. Газопостачальне
підприємство має право контролювати
правильність зняття показань та
оформлення споживачем платіжних
документів.

З матеріалів справи та встановлених
обставин вбачається, що зобов'язання,
які виникли на підставі договору, який
був укладений між ОСОБА_2 та ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України»
припинились неможливістю їх
виконання у зв'язку з обставиною, за
яку жодна із сторін не відповідає
(стаття 607 ЦК України).

У зв'язку з цим до спірних
правовідносин підлягає застосуванню
частина 1 статті 1212 ЦК України оскільки
правова підстава для набуття
переплачених грошових коштів за
послуги по газопостачанню в
установленому порядку припинена.

Згідно наказу ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» від 8 листопада 2011
року №404 ліквідовано Чернівецьку філії
ДК «Газ України» (а.с.61).

В пункті 4 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ в Постанові № 4 від 1 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» зазначена правова позиція
згідно якої у разі пред'явлення позову
до філії чи представництва юридичної
особи суд відповідно до вимог частини
четвертої статті 10 ЦПК та відповідно до
порядку, визначеного статтею 33 ЦПК,
вирішує питання про заміну неналежного
відповідача або залучає юридичну особу
як співвідповідача. При відмові
позивача від такої заміни чи від
залучення іншої особи суд на підставі
пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК
закриває провадження у справі через
відсутність у відповідача (філії чи
представництва юридичної особи)
цивільної процесуальної дієздатності,
тобто у зв'язку з відсутністю сторони у
цивільному процесі.

Відповідно до положень глави 1 розділу 5
ЦПК України суд апеляційної інстанції
не має права залучати до участі у
справі осіб , які не приймали участі в
розгляді справи в суді першої
інстанції.

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції в частині задоволення
позову ОСОБА_2 до дочірньої компанії
«Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» про стягнення коштів змінити.

Доповнити мотивувальну частину
рішення посиланням на статті 607,
частину 1 статті 1212 Цивільного кодексу
України.

Визначити суму коштів, яка підлягає
стягненню з дочірньої компанії «Газ
України» національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» на користь
ОСОБА_2 в розмірі 196 (сто дев'яносто
шість) гривень 63 копійки.

Рішення Садгірського районного суду
міста Чернівці від 16 жовтня 2013 року в
частині відмови у задоволення позову
ОСОБА_2 до Чернівецької філії дочірньої
компанії «Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» про виплату коштів слід
скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до Чернівецької філії дочірньої
компанії «Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» про виплату коштів закрити.

В решті рішення залишити без змін.

Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України у
справі слід змінити розподіл судових
витрат.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4
Закону України «Про судовий збір»
встановлено розмір судового збору за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру 1 відсоток ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно підпункту 8 пункту 1 частини 2
статті 4 Закону за подання до суду
апеляційної скарги на рішення суду
встановлено розмір судового збору - 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, іншої заяви
і скарги, а у разі подання позовної
заяви майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 5
Закону від сплати судового збору
звільняються споживачі - за позовами,
що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Із мотивувальної частини рішення
вбачається, що колегія суддів
приходить до висновку про частково
задоволення апеляційної скарги та
зміну рішення суду визначивши суму
коштів, яка підлягає стягненню з
дочірньої компанії «Газ України»
національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» на користь ОСОБА_2 в
розмірі 196 гривень 63 копійки.

Таким чином з дочірньої компанії «Газ
України» національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» в дохід
держави слід стягнути 25 гривень
судового збору, виходячи з наступного
розрахунку.

196,63*1001803,77=10,90 - розмір задоволених
позовних вимог у відсотках.

Позивач мав сплатити судовий збір за
подання до суду позовної заяви в сумі 229
гривень 40 копійок.

(229,4*10,90/100) = 25 - сума судового збору, яка
підлягає відшкодуванню в дохід
держави.

Також з ОСОБА_2 на користь дочірньої
компанії «Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» слід стягнути 196 гривні 63
копійки в рахунок відшкодування
витрати по сплаті судового збору за
подання до суду апеляційної скарги,
виходячи з наступного розрахунку:

196,63*1001803,77=10,90 - розмір задоволених
позовних вимог у відсотках.

З платіжного доручення №748 від 4
листопада 2013 року вбачається, що
апелянт за подання до суду апеляційної
скарги сплатив судовий збір в сумі 115
гривень, хоча мав сплатити 114 гривень 70
копійок.

114,70-(114,70*10,90/100) = 102,2 - сума судового
збору, яка підлягає відшкодуванню
апелянту.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу дочірньої компанії
«Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду
міста Чернівці від 16 жовтня 2013 року в
частині задоволення позову ОСОБА_2 до
дочірньої компанії «Газ України»
національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» про стягнення
коштів змінити.

Доповнити мотивувальну частину
рішення посиланням на статті 607,
частину 1 статті 1212 Цивільного кодексу
України.

Визначити суму коштів, яка підлягає
стягненню з дочірньої компанії «Газ
України» національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» на користь
ОСОБА_2 в розмірі 196 (сто дев'яносто
шість) гривень 63 копійки.

Рішення Садгірського районного суду
міста Чернівці від 16 жовтня 2013 року в
частині відмови в позові ОСОБА_2 до
Чернівецької філії дочірньої компанії
«Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» про виплату коштів скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до Чернівецької філії дочірньої
компанії «Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» про виплату коштів закрити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з дочірньої компанії «Газ
України» національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» в дохід
держави 25 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь дочірньої
компанії «Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» 102 гривні 20 копійок в рахунок
відшкодування витрати по сплаті
судового збору за подання до суду
апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту його вступу в законну
силу.

Головуючий

Судді: