АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/2570/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2188/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2013 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючого - судді Грох Л.М.,

суддів : Заїки В.М., Матковської Л.О.,

при секретарі Терлич А.В.,

з участю представника ПАТ КБ
"Приватбанк"

Москалюк С.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області від 11 вересня 2013
року за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасника процесу, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до
суду з вказаним позовом у лютому 2013
року, посилався на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 08.01.2008
року ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 7000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на
те, що підписана ним заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
правилами користування платіжною
карткою складає між ним і банком
договір. Відповідач свої зобов'язання
за кредитним договором не виконав і
станом на 30.06.2013 року має
заборгованість в сумі 21768,37 грн. (6557,37
грн. - по тілу кредиту, 10692,74 грн. - по
процентах, 3343,58 грн. - по комісії, а
також штрафи - 250 грн. (фіксована
частина) та 1024,68 грн. (процентна
складова), яку позивач просив стягнути
з відповідача.

Рішенням Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 11
вересня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість по
кредиту в сумі 21768,37 грн. та 229,40
понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати вказане рішення та
постановити нове рішення, яким у
позові відмовити.

В обґрунтування незаконності рішення
суду вказує, що суд безпідставно не
прийняв до уваги докази сплати ним 8568
грн. на погашення кредиту. Позивачем не
доведено належним розрахунком
існування заборгованості по кредиту в
сумі 21768,37 грн., - з наявного неможливо
встановити час виникнення
заборгованості та період, за який її
нараховано. Суд не прийняв до уваги, що
кредитним договором не передбачено
сплату комісії, тому вимога про її
стягнення є безпідставною. Крім того,
сплив строк позовної давності за цими
вимогами, - висновок суду про те, що
строк дії кредитного договору не
закінчено, оскільки умова договору про
його пролонгацію на один рік
автоматично продовжує його дію
щорічно, є хибним.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2,
будучи належно повідомленим про
розгляд справи, не з'явився, заяв від
останнього до суду не надходило.

Представник позивача просила
відхилити апеляційну скаргу як
безпідставну.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк надає грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти за
користування чужими коштами.

В силу ст. 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ст. 614 ЦК особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини у формі умислу або
необережності, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо доведе, що
вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язань.
Відсутність вини доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 08 січня 2008 року між ЗАТ
комерційний банк „ПриватБанк",
реорганізованим у Публічне акціонерне
товариство КБ „ПриватБанк", який є
правонаступником останнього, та ОСОБА_2
укладено договір банківського кредиту
з відкриттям карткового рахунку, за
яким він отримав кредит в сумі 7000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку - кредитку
„Універсальна", „30 днів пільгового
періоду", зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана ним заява
разом з Умовами та Правилами надання
банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою,
тарифами банку, складає між ним і
банком договір про надання
банківських послуг.

Відповідно до тарифів для кредитки
„Універсальна, 30 днів пільгового
періоду", затверджених наказом голови
Правління Приватбанку № С-205 від 09.10.2006
року, розмір щомісячного платежу
позичальника складає 7% від
заборгованості і підлягає сплаті до 25
числа місяця, наступного за звітним;
комісія за кредитне обслуговування не
встановлена, проте передбачена
комісія в розмірі 1% від суми
заборгованості, але не менше 10 грн., що
нараховується 1 раз на місяць за
наявності прострочення позичальника
по кредиту або процентах 5 і більше
днів на суму більш як 50 грн. Крім того,
цими тарифами передбачено штраф в
розмірі 250 грн. + 5% від суми позову при
порушенні строків платежів більш як 120
днів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором.

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором належно не
виконував і з 01.02.2009 року допустив
прострочення заборгованості. Станом на
30.06.2013 року він має заборгованість
21768,37 грн., з них 6557,37 грн. - по тілу
кредиту, 10692,74 грн. - про процентах, 3343,58
грн. - по комісії, а також штрафи
відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг - 250 грн.
(фіксована частина) та 1024,68 грн.
(процентна складова).

Відповідно до пункту 5.2. Умов та Правил
надання банківських послуг банк має
право вимагати дострокового погашення
боргових зобов'язань в цілому чи в
частинах у випадку невиконання
позичальником зобов'язань за
договором.

Наведені обставини повністю
підтверджуються матеріалами справи -
заявою позичальника, Умовами та
правилами надання банківських послуг,
з якими позичальник ознайомився, про що
зазначено у договорі, наказом
правління банку про затвердження
Тарифів, статутом банку, банківською
ліцензією про право надання
банківських послуг, розрахунком
заборгованості та випискою банку про
здійснення операцій по рахунку.

Цими доказами повністю спростовуються
доводи апеляційної скарги апелянта про
недоведеність розміру заборгованості
по кредиту. В той же час представлені
відповідачем докази на підтвердження
сплати ним 8568 грн. на погашення
кредиту цілком узгоджуються з даними
виписки по картковому рахунку, проте не
спростовують факт існування
заборгованості в сумі 21768,37 грн. з
врахуванням знятої ним готівки та
нарахованих банком платежів згідно
Умов та Правил надання банківських
послуг і встановлених тарифів.

Посилання на те, що кредитним договором
не передбачено сплату комісії, тому
вимога про її стягнення є
безпідставною, також не ґрунтується на
умовах договору, оскільки починаючи з
05.02.2009 року банком нараховувалася
комісія не за кредитне обслуговування,
а в зв'язку з простроченням
позичальника відповідно до
встановлених тарифів для кредитки
„Універсальна, 30 днів пільгового
періоду", в розмірі 1% від суми
заборгованості щомісячно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
строк дії кредитного договору
закінчився і тому сплив строк позовної
давності за заявленими вимогами, також
є безпідставними.

Так, відповідно до пункту 9.12 Умов та
Правил надання банківських послуг
укладений між сторонами договір
діє на протязі 12 місяців з моменту
підписання, якщо на протязі цього
строку ні одна з сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же строк.

Таким чином за відсутності доказів про
те, що одна з сторін інформувала іншу
про припинення дії договору, вірним є
висновок суду про те, що дія договору не
припинилася, відтак відсутні підстави
для застосування позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і
всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 11
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
_____

Головуючий у першій інстанції - Роїк
В.П. Провадження №
22-ц/792/2188/13

Доповідач - Грох Л.М.
Категорія № 19, 27