Справа № 0522/9747/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

12 грудня 2013 року
м. Донецьк

Калінінський районний суд м. Донецька в
складі:

головуючого судді Домарєва О.В.,

при секретарі
Вашкулатової Н.О.,

за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивачки: ОСОБА_2,
представника третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 ; треті особи
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 «Про визнання
довіреності недійсною, витребування
майна з чужого незаконного володіння,
скасування державної реєстрації права
власності і визнання права власності
на частку квартири в порядку
спадкування спадщини за законом », -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2012 року позивачка
звернулась до суду з позовом, уточнивши
який, просила визнати недійсною
довіреність на право дарування 13
частки квартири АДРЕСА_1 від 11
листопада 2010 року, посвідчену
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
реєстровий №2033: витребувати майно, а
саме 13 частку квартири АДРЕСА_1 з чужого
незаконного володіння ОСОБА_4, якому
зазначене майно належить на підставі
договору дарування від 17.11.2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, реєстровий №7547 та
скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_4 на 13 частку
зазначеної квартири ; визнати за нею
право власності на зазначену частку
зазначеної квартири в порядку
спадкування спадщини за законом.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримала та на їх обґрунтування
пояснила, що під час посвідчення
довіреності на право дарування 13
частки квартири АДРЕСА_1 11.11.2010 року
мати позивачки ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, внаслідок хронічних
психічних захворювань не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними, що підтверджено
висновками посмертної
судово-психіатричної експертизи
померлої, а тому зазначене доручення,
як правочин, підлягає визнанню
недійсним. Також просила витребувати
з чужого незаконного володіння
відповідача ОСОБА_4 13 частку квартири
АДРЕСА_1, якому зазначена частка майна
належить на підставі договору
дарування від 17.11.2010 року, посвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_8
на підставі зазначеної недійсної
довіреності, скасувати державну
реєстрацію права власності
відповідача на 13 частку зазначеної
квартири, визнати за позивачкою право
власності на зазначену частку
зазначеної квартири в порядку
спадкування спадщини за законом, яка
відкрилась після смерті її матері -
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позицію свого представника та доводи
на її обґрунтування повністю
підтримала у судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явився, був належним
чином повідомлений про день та час
розгляду справи, згідно письмової
позиції, долученої до матеріалів
справи, проти задоволення позову
заперечував. На підставі п. 4 ст. 169 ЦПК
України суд ухвалив справу розглянути
у відсутність відповідача на підставі
наявних у ній матеріалів та
постановити заочне рішення.

Представник третьої особи - ОСОБА_3 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав повністю.

Третя особа - приватний
нотаріус Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 у судове
засідання не з'явилась, була належним
чином повідомлена про день та час
розгляду справи, надала листа з
проханням справу слухати без її участі
та письмову позицію, згідно якої
просила у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Третя особа - ОСОБА_6 у судове
засідання не з'явився, був належним
чином повідомлений про день та час
розгляду справи, згідно письмової
позиції, яка є в матеріалах справи,
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити, а тому суд ухвалив справу
розглянути у його відсутність на
підставі наявних у ній матеріалів.

Судом встановлено, що з 1993 року
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_9,
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва
про право власності на квартиру № 1835
від 06 квітня 1993 року, виданого Фондом
комунального майна Донецької міської
ради згідно з розпорядженням від
06.04.1993р. № 1835.

Згідно заочного рішення
Калінінського районного суду м.
Донецька від 02.06.2010р. по справі № 2-2196/10
та Ухвали Апеляційного суду Донецької
області від 31.08.2010р. по справі № 12046 за
ОСОБА_9 визнано право власності 1/3
частку квартири АДРЕСА_1, яке було
зареєстровано в КП "БТІ м. Донецька" в
книзі 1/57дк-142, номер запису 124,
реєстраційний номер 31625566.

11 листопада 2010 року ОСОБА_9 видала
третій особі ОСОБА_6 довіреність на
право дарування 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1, яка була посвідчена приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрована в реєстрі за № 2033.

На підставі вище зазначеної
довіреності ОСОБА_6 подарував 1/3 частку
квартири за вище зазначеною адресою на
користь відповідача ОСОБА_4 Договір
дарування частини квартири від « 17»
листопада 2010 року був посвідчений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
реєстровий № 7547.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60
Цивільно-процесуального кодексу
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень проти них. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у розгляді справи.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі щодо яких виникає у сторін спір,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до положень п. 1 ст.
202 Цивільного кодексу України -
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України передбачені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, у
тому числі: п. 1 - зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; п. 2 - особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; п.3 - волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; п. 5 -
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно положень п. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до акту №261-а457-а та
висновків посмертної
судово-психіатричної експертизи від
2.09.2013 року - померла ОСОБА_9 в період
укладання юридичної угоди правочину, а
саме підписання довіреності від 11.11 2010
року не могла розуміти своїх дій та
керувати ними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.225 ЦК
України, яка регулює правові наслідки
вчинення правочину дієздатною
фізичною особою, яка у момент його
вчинення не усвідомлювала значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними - правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Аналіз сукупності наведених
обставин та вимог закону дозволяє суду
зробити висновок про те, що позовні
вимоги в частині визнання довіреності,
виданої 11.11.2010 року померлою ОСОБА_9 на
ім'я ОСОБА_6 на право дарування 1/3
частки квартири АДРЕСА_1, яка була
посвідчена приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрована в
реєстрі за № 2033 є обґрунтованими та
підлягають повному задоволенню,
оскільки в судовому засіданні
позивачка довела об'єктивними
доказами, що під час посвідчення
зазначеної довіреності її мати ОСОБА_9
внаслідок хронічних психічних
захворювань, не усвідомлювала значення
своїх дій та не могла керувати ними, що
суттєво порушило цивільні права та
інтереси позивачки в частині
спадкування спадщини за законом, яка
відкрилась після смерті ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

А тому в цій частині позовні вимоги
задовольняються повністю.

Обговорюючи законність та
обґрунтованість інших позовних вимог,
а саме частині витребування 13 частки
квартири АДРЕСА_1 з чужого незаконного
володіння ОСОБА_4, скасування
державної реєстрації права власності
ОСОБА_4 на 13 частку зазначеної квартири
; визнання за позивачкою права
власності на зазначену частку
зазначеної квартири в порядку
спадкування спадщини за законом, яка
відкрилась після смерті ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, суд вважає, що в цій
частині позовні вимоги не можуть бути
задоволені, оскільки спірна 13 частка
квартири АДРЕСА_1 фактично знаходиться
у володінні позивачки та на день
розгляду справи у суді існує не
скасований у встановленому законом
порядку договір дарування спірної
частки житла від 17.11.2010 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, реєстровий №7547, згідно
якого власником цієї частки є
відповідач ОСОБА_4

Таким чином, на думку суду, позовні
вимоги в цій частині можуть бути
розглянуті в іншому провадженні тільки
за умови набрання цього рішення
законної сили.

З наведених мотивів суд приходить
до висновку про те, що в задоволенні
позовних вимог в цій частині слід
відмовити.

А в цілому позовні вимоги
задовольняються судом частково.

Обговорюючи позиції відповідача та
третіх осіб збоку відповідача, суд не
приймає до уваги їх посилання на
обґрунтування зазначених позицій на ту
обставину, що раніше по аналогічному
позову позивачки було постановлене
рішення апеляційного суду Донецької
області від 17.07.2012 року, яким в
задоволенні позову було відмовлено,
оскільки зазначений позов був
пред'явлений до інших осіб, з інших
підстав, за життя ОСОБА_9 та без
проведення судової психіатричної
експертизи.

Також судом враховується, що будь
яких документів або об'єктивних
доказів, які б свідчили про те, що третя
особа ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_4
перебували у родинних, або інших
особливих стосунках з померлою
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, або здійснювали за
нею, як за людиною похилого віку та
хворою постійний та належний догляд,
до суду не надано.

З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України
та часткового задоволення позову суд
вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивачки
частково судовий збір, сплачений при
подачі позову у розмірі 71 грн.54 коп. та
витрати на проведення
судово-психіатричної експертизи -3596
грн., а всього 3666 грн.54 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.202,203,215 ЦК України, ст. ст.11,60, 209,
213-215, 216, 218, 223-224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 ;
треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватний
нотаріус Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 «Про
визнання довіреності недійсною,
витребування майна з чужого
незаконного володіння, скасування
державної реєстрації права власності і
визнання права власності на частку
квартири в порядку спадкування
спадщини за законом» - задовольнити
частково.

Визнати недійсною довіреність на право
дарування 13 частки квартири АДРЕСА_1
від 11 листопада 2010 року, посвідчену
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
реєстровий №2033.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати 3666 грн.54 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
О.В. Домарєв

12.12.2013