ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого - судді Трусової Т.О.,

при секретарях Горбань С.І., Мінасян
С.Г., з участю: представника позивача
Зяхор О.В., відповідача ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" про визнання кредитного
договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" (надалі - ТОВ "ОТП Факторинг
Україна") звернулося до суду позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором в сумі 160098,76
доларів США, що за офіційним курсом
Національного банку України
еквівалентно 1 279 669,39 грн., та пені в сумі
4418618 грн.

Позов обґрунтований наступним. На
підставі кредитного договору від 13
жовтня 2008 р. № ML-019/108/2008 закрите
акціонерне товариство "ОТП Банк"
(надалі - ЗАТ "ОТП Банк") надало ОСОБА_3
кредит в сумі 113220 доларів США зі
сплатою плаваючої процентної ставки,
яка складається з фіксованого відсотка
в розмірі 5,99% річних та FIDR (процентна
ставка по строкових депозитах фізичних
осіб у валюті, тотожній валюті кредиту,
що розміщені в банку на строк 366 днів, з
виплатою процентів після закінчення
строку дії депозитного договору).
Відповідно до умов договору ОСОБА_3
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути кредит у
передбачені договором строки,
сплативши плату за користування
кредитними коштами і виконати інші
зобов'язання за договором. 12 жовтня 2009
р. між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 було
укладено додатковий договір,
відповідно до якого ОСОБА_3 було надано
транш в сумі 1645,89 доларів США. Своїх
зобов'язань за кредитним договором
відповідач ОСОБА_3 не виконує, у зв'язку
з чим виникла заборгованість по
кредиту в сумі 114446,59 доларів США та
заборгованість по процентах в сумі
45652,17 доларів США. Окрім того відповідно
до п. 4.1.1. кредитного договору
відповідачу нарахована пеня з
розрахунку 1% від суми несвоєчасно
виконаних боргових зобов'язань за
кожний день прострочення, що становить
4418618 грн. Позивач набув право вимоги до
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 27 травня 2011 р.

ОСОБА_3, не визнаючи первісний позов,
пред'явив до ТОВ "ОТП Факторинг"
зустрічний позов про визнання
кредитного договору від 13 жовтня 2008 р.
№ МL- 019/108/2008 недійсним. В обґрунтування
зустрічних вимог ОСОБА_3 зазначив, що
кредитний договір він уклав на
прохання рідного брата ОСОБА_5, якому
були потрібні кошти на розвиток
бізнесу, проте з певних причин оформити
кредит на своє ім'я він не мав
можливості. Як запевнив його брат, саме
він буде здійснювати повернення
кредиту і нести усі ризики, пов'язані з
вказаним договором. При цьому
працівники Голосіївського відділення
ЗАТ "ОТП Банк" переконали його, що він
буде повністю застрахований від
негативних наслідків неповернення
кредиту, якщо надасть на ім'я брата
довіреність на отримання коштів і
обслуговування кредиту, а брат
передасть в іпотеку банку нерухоме
майно. Таким чином його волевиявлення
на укладення даного кредитного
договору було обумовлене роз'ясненнями
працівників банку. Після підписання
ним усіх документів кошти за кредитним
договором отримав брат, і він же
займався обслуговуванням кредиту.
Після того як за даним кредитним
договором виникла заборгованість, за
рекомендацією працівників банку у
жовтні 2010 р. вони з братом подали до
банку заяви про заміну боржника у
зобов'язанні. Так як жодної відповіді
від банку він не отримав, то вважав, що
усі питання вирішені. Коли навесні 2011 р.
йому знову почали телефонувати з банку
з приводу неповернення кредиту, він
дізнався від брата, що у заміні
боржника та у реструктуризації боргу
їм відмовили. Отримавши у вересні 2011 р.
досудову вимогу про дострокове
повернення кредиту, він направив
позивачу листа з вимогою реалізувати
передану братом в іпотеку квартиру,
після чого жодних звернень ні від
банку, ні від позивача до нього не
надходило.

За міркуванням позивача кредитний
договір був укладений внаслідок
помилки, яка полягає в тому, що він
довірився представникам банку, які
переконували його в тому, що передана
братом в іпотеку квартира повністю
покриває отриманий кредит, і він не
буде нести жодної відповідальності за
невиконання зобов'язань за договором.

В судовому засіданні представник
позивача Зяхор О.В. первісний позов
підтримала, вимоги зустрічного позову
не визнала пославшись на його
безпідставність. Пояснила, що перед
підписанням договору позивач заповнив
анкету-заяву на отримання іпотечного
кредиту і надав документи про свою
платоспроможність, а його дружина
надала свою згоду на отримання ним
кредиту. Таким чином позивачем були
здійснені певні підготовчі дії перед
підписанням кредитного договору, що
вказує на те, що він діяв свідомо і
повністю розумів значення своїх дій та
обсяг відповідальності за кредитним
договором.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 первісний позов не визнали,
вимоги зустрічного позову підтримали
пославшись на викладені у заяві
обставини. ОСОБА_3 додатково пояснив, що
уповноважені особи банку знали, що він
є лише формальним позичальником, і саме
вони остаточно умовили його підписати
кредитний договір. Кредитні кошти були
отримані його братом, і він же займався
обслуговуванням кредиту.
Бездіяльність банку, яка полягає у не
реалізації предмета іпотеки, коли він
про це просив, призвела до накопичення
істотної заборгованості.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідка ОСОБА_5 та дослідивши письмові
докази, суд вважає встановленими
наступні обставини та визначені
відповідно до них правовідносини.

13 жовтня 2008 р. між ЗАТ "ОТП Банк" (Банком),
правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк"
(а.с. 28-29), та ОСОБА_3 (Позичальником)
укладено кредитний договір № ML-019/108/2008
(а.с. 9-16).

Відповідно до умов вказаного договору
Банк зобов'язався надати Позичальнику
кредит на споживчі цілі та на оплату
комісії банку в загальній сумі 113220
доларів США на строк до 13 жовтня 2023 р., а
Позичальник зобов'язався прийняти
кредит та повернути його, сплативши за
користування кредитом плаваючу
процентну ставку, яка складається з
фіксованого відсотка в розмірі 5,99%
річних та FIDR (процентна ставка по
строкових депозитах фізичних осіб у
валюті, тотожній валюті кредиту, що
розміщені в банку на строк 366 днів, з
виплатою процентів після закінчення
строку дії депозитного договору) та
виконати усіх інші зобов'язання,
визначені у договорі (а.с. 9-10).

ОСОБА_3 вважає вказаний договір
недійсним посилаючись на його
укладення внаслідок помилки щодо
обставин, які мають істотне значення,
що відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України
може бути підставою для визнання
такого договору недійсним.

Проте обставин, які б давали підстави
вважати, що при укладенні кредитного
договору ОСОБА_3 помилково сприймав
обставини щодо природи правочину та
своїх прав і обов'язків за ним, судом не
встановлено.

Так відповідно до ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору... Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Як вбачається з пояснень самого
відповідача, показань свідка ОСОБА_5 та
наданих представником ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" письмових доказів,
ОСОБА_3, який має вищу освіту і є
приватним підприємцем, завчасно
готувався до укладення кредитного
договору, брав участь у переговорах,
збирав необхідні документи, перед
підписанням договору заповнив
анкету-заяву на отримання іпотечного
кредиту і надав документи про свою
платоспроможність, а його дружина
надала нотаріально посвідчену
заяву-згоду на отримання ним кредиту.
Наведене свідчить про те, що при
укладенні договору відповідач діяв
свідомо і повністю розумів природу
кредитного договору, свої зобов'язання
за ним та обсяг своєї відповідальності.

Підписання відповідачем кредитного
договору з додатками є доказом
ознайомлення відповідача предметом
договору та усіма його умовами.

12 жовтня 2009 р. сторони уклали
додатковий договір № 2 про надання
траншу в сумі 1645,89 доларів США з
цільовим призначенням для погашення
прострочених процентів. Вказаним
додатковим договором сторони погодили,
що на період з 13 жовтня 2009 р. до 14
березня 2010 р. для розрахунку процентів
за користування кредитом буде
використовуватися фіксована процентна
ставка в розмірі 6,50% річних, а з 15
березня 2010 р. до повного виконання
боргових зобов'язань - плаваюча
процентна ставка, яка складається з
фіксованого відсотка в розмірі 6,98%
річних + FIDR, а також виклали графік
платежів у новій редакції. (а.с. 18-23).

Та обставина, що одержані за кредитним
договором кошти були передані ОСОБА_3
його брату ОСОБА_5, який виступив у
вказаному договорі майновим
поручителем, істотного значення не має.

Не має правового значення і розрахунок
ОСОБА_3 на те, що брат за нього буде
виконувати зобов'язання за кредитним
договором, оскільки ОСОБА_5 стороною
кредитного договору не був, а
відповідно до ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок
особисто.

Враховуючи наведене, вимоги
зустрічного позову суд вважає
безпідставними і такими, що не
базуються на нормах цивільного
законодавства.

Таким чином на підставі кредитного
договору і додаткового договору до
нього між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3
виникли кредитні відносини, які
врегульовані нормами параграфу 2 глави
71 ЦК України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка на
підставі положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України
застосовується до відносин за
кредитним договором, позичальник
зобов'язаний повернути кредитодавцеві
кредит у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до умов договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 27 травня 2011 р. ПАТ "ОТП Банк"
(Продавець) продав (переуступив) ТОВ
"ОТП Факторинг Україна" (Покупцю) права
на кредитний портфель за кредитними
договорами, перелік яких міститься у
Додатку № 1 до цього договору (а.с. 31-43).

Згідно з додатком № 1 до вказаного
договору, до ТОВ "ОТП Факторинг Україна"
перейшло право вимоги до боржника
ОСОБА_3 в загальному розмірі 114446,59
доларів США (а.с. 44).

Таким чином на підставі договору
купівлі-продажу кредитного портфелю у
відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
відбулася передача зобов'язальних
вимог за укладеним з ОСОБА_3 кредитним
договором від первісного кредитора ПАТ
"ОТП Банк" до ТОВ "ОТП Факторинг
Україна", яке набуло прав кредитора у
вказаному зобов'язанні.

Судом встановлено, що позичальник
ОСОБА_3 порушив взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредиту та
сплаті процентів, а отже позивач
відповідно до умов, визначених у п. 4.1.1.
кредитного договору, вправі нарахувати
пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно
виконаних боргових зобов'язань за
кожний день прострочення та згідно з п.
1.9.1. договору має право вимагати від
позичальника дострокового виконання
усіх боргових зобов'язань. Зміст п.
1.9.1. кредитного договору узгоджується з
положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

9 вересня 2011 р. позивач направляв
відповідачу досудову вимогу про
дострокове виконання боргових
зобов'язань за кредитним договором
протягом 30 днів з дати отримання вимоги
(а.с. 24, 25), проте вона виконана не була.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку, станом на 15 липня 2013 р.
заборгованість ОСОБА_3 по тілу кредиту
становить 114446,76 доларів США,
заборгованість по процентах - 45632,17
доларів США та заборгованість по пені в
сумі 4418618 грн. (а.с. 26).

Беручи до уваги офіційний курс
Національного банку України на день
розрахунку - 7,993000 грн. за 1 долар США,
загальний розмір заборгованості
ОСОБА_3, виражений у національній
валюті України, становить 5698288,35 грн.

Згідно з приписами ст.ст. 526, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, а
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

ОСОБА_3 порушив грошове зобов'язання за
кредитним договором, а відповідно до
положень ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість його виконання.

Проте з огляду на скрутне матеріальне
становище відповідача, а також ту
обставину, що розмір нарахованої
відповідачу пені значно перевищує
розмір збитків, суд на підставі ч. 3 ст.
551 ЦК України вважає за можливе
зменшити розмір пені до 500000 грн.

Таким чином загальна сума, яку суд
присуджує до стягнення з відповідача,
становить 1779669,39 грн., що включає
заборгованість по тілу кредиту і
процентах в сумі 1279669,39 грн. та пеню в
сумі 500000 грн.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України суд присуджує до стягнення з
відповідача на користь позивача судові
витрати, понесені у зв'язку зі сплатою
судового збору в розмірі 3441 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" заборгованість за кредитним
договором в загальному розмірі 1 779 669
гривень 39 копійок та 3441 гривень судових
витрат, а всього 1 783 110 гривень 39
копійок.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" про визнання кредитного
договору недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня копії цього рішення.

Суддя: