Справа № 466/1321/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2013 р.
Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді
О.І.Ковальчука

при секретарі
І.Я.Харечка

за участю прокурора
Мацюра Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Шевченківського
районного відділу головного
управління державної міграційної
служби України у Львівської області,
третя особа Орган опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації
про виселення та зняття з реєстрації,
суд -

установив:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся
до суду з позовом, яким просить
виселити відповідачів з з квартири
АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації за
зазначеною адресою.

Позовні вимоги мотивує тим, що 29.05.2008
р.між позивачем ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» (у зв'язку із прийняттям статуту
у новій редакції, затвердженого 04.11.2009
р. НБУ - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 014/9723/74/57318. Згідно
умов кредитного договору позивач видав
кредит зазначеному відповідачу у
розмірі 105000,00 доларів США, з кінцевим
терміном погашення заборгованості до
29.05.2026 року. Для забезпечення виконання
ОСОБА_2 своїх зобов'язань 29.05.2008 р. між
останнім та банком був укладений
договір іпотеки за умовами якого у разі
порушення відповідачем умов,
визначених кредитним договором №
014/9723/74/57318 позивач має право достроково
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_2 не
виконував взяті на себе зобов'язання
згідно з положеннями кредитного
договору, а саме не сплачував у
встановлені строки суми кредиту та
процентів, в зв'язку з чим державним
виконавцем описано та накладено арешт
на майно, що перебуває в іпотеці Банку
для подальшої примусової реалізації на
прилюдних торгах. Згідно довідки з
місця проживання про склад сім'ї і
прописку № 1539 від 22.08.2012р. у спірній
квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та малолітні діти ОСОБА_3, ОСОБА_6
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» банк має право просити суд
виселити відповідачів зі спірної
квартири. В зв'язку із наведеним,
просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, надав
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві, просить позов
задоволити.

Представник відповідачів у судовому
засіданні проти позову заперечив,
підтримавши письмові заперечення
долучені до матеріалів справи та
зазначив, що відповідно до ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арештів, вилученні та
примусовій реалізації. Враховуючи, що
звернення стягнення не відбулося,
відповідачі залишаються власниками
даної квартири, тому просить у
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача
Шевченківського районного відділу
головного управління державної
міграційної служби України у
Львівської області у судове засідання
не прибув, подав суду заяву про розгляд
справи без участі їхнього
представника.

Прокурор та представник третьої особи
органу опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації
у судовому засіданні проти задоволення
позову заперечували, оскільки при
виселенні будуть порушені права
малолітніх дітей.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
обґрунтований та підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.05.2008 р.між
позивачем ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
(у зв'язку із прийняттям статуту у новій
редакції, затвердженого 04.11.2009 р. НБУ -
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 014/9723/74/57318.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплачувати проценти.

Згідно умов кредитного договору
позивач видав кредит зазначеному
відповідачу у розмірі 105000,00 доларів
США, з кінцевим терміном погашення
заборгованості до 29.05.2026 року.

Для забезпечення виконання ОСОБА_2
своїх зобов'язань 29.05.2008 р. між останнім
та банком був укладений договір
іпотеки за умовами якого у разі
порушення відповідачем умов,
визначених кредитним договором №
014/9723/74/57318 позивач має право достроково
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

ОСОБА_2 не виконував взяті на себе
зобов'язання, які були передбачені
договором, не сплачував у встановлені
строки суми кредиту та процентів, у
зв'язку з чим 14.06.2010р. Шевченківським
районним судом м.Львова постановлено
рішення про стягнення солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 116596,64 доларів США, що в
еквіваленті до національної валюти
становить 933052,95 грн., а ткож 1700 грн.
судового збору та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у суді. На виконання
даного рішення 14.06.2010 р. видано
виконавчий лист про примусове
стягнення з відповідачів вказаної
заборгованості.

В межах виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа державним
виконавцем описано та накладено арешт
на майно, що перебуває в іпотеці Банку
для подальшої примусової реалізації на
прилюдних торгах.

У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку»
зазначено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців та членів їх
сімей. Виселення проводиться в
встановленому законом порядку.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні на
які звернуто стягнення як на пердмет
іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК
України. Вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення може
бути направлена разом з вимогою,
передбаченою ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку».

Таким чином, ЗУ «Про іпотеку»
передбачає можливість виселення
мешканців квартири, яка перебуває в
іпотеці в судовому порядку як під час
задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки так і в
подальшому, але з дотриманням
обов'язкової процедури письмового
попередження про звільнення житлового
приміщення протягом одного місяця

Відповідно листів ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» від 15.08.2012р. на адресу
відповідачів було направлено вимогу
про добровільне виселення та зняття з
реєстраційного обліку з квартири
АДРЕСА_1 не пізніше одного місяця від
дати отримання вимоги. Вказані дії ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» свідчать про
дотримання процедури виселення.

Разом з тим, зі змісту п. 44 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012р . № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
вбачається, що суди повинні виходити із
того, чи мала дитина право власності на
предмет іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені
без згоди іпотекодержателя після
укладення договору іпотеки не є
підставою для визнання такого договору
недійсним.

З п. 5.1. іпотечного договору вбачається,
що іпотекодержатель підтвердив, що за
адресою місцезнаходження предмета
іпотеки не проживають та не
зареєстровані малолітні та/чи
неповнолітні діти, а також будь-які
інші особи, яких за законом повинен
утримувати іпотекодавець, а також
відсутні малолітні та/чи неповнолітні
діти, що мають право користування
предметом іпотеки. Даним договором
передбачене право іпотекодавця на
реєстрацію у предметі іпотеки інших
осіб лише при умові отримання від
іпотекодержателя згоди на такі дії.
Враховуючи той факт, що іпотеко
держатель не надавав своєї згоди на
реєстрацію малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_6
за адресою предмету іпотеки, суд
вважає, що реєстрація осіб у предметі
іпотеки є порушенням умов
цивільно-правового договору і зняття
таких з реєстраційного обліку є
захистом прав іпотекодержателя та
повинне відбутись на підставі рішення
суду.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що малолітні діти підлягають виселенюю
зі спірної квартири разом з іншими
мешканцями.

Враховуючи вищенаведене, суд оцінивши
докази у їх сукупності вважає, що
позовні вимоги є підставними, а тому
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215,
218 ЦПК України, ст. ст. 109 ЖК України,
ст..ст. 39, 40 Закону України «Про
іпотеку», ст. 7 Закону України «Про
вільний вибір місця проживання та
свободу пересування», суд-

в и р і ш и
в:

Позов задоволити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Шевченківський районний
відділ головного управління державної
міграційної служби України у
Львівської області зняти ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
зареєстрованих за адресою - АДРЕСА_1 з
реєстрації за даною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 114
грн.70 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: О. І. Ковальчук