У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.
,

при секретарі - Кравцовій Ю.
В.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про
скасування заходів забезпечення
позову по цивільні справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину та визнання права власності,
третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з
вищезазначеною заявою мотивуючи свої
вимоги тим, що в провадженні
Подільського районного суду м. Києва
перебувала цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину та визнання права власності,
третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 03.07.2012 року в задоволенні
його вимог було відмовлено.

Зазначає, що 27.11.2012 року Апеляційним
судом м. Києва частково задоволено його
апеляційну скаргу, рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 03.07.2012 року скасовано та ухвалено
нове,яким позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково. Визнано частково
недійсним свідоцтво від 04.08.2008 року
видане ОСОБА_3 про право на спадщину за
заповітом на жилий будинок з
надвірними будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1 посвідчене державним
нотаріусом Чотирнадцятої Київської
державної нотаріальної контори
Пилипчук О.І., зареєстровано в реєстрі
за № 1-3940 (спадкова справа № 23/2008).
Визнано за ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності в порядку спадкування на 1/24
частину жилого будинку з надвірними
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 що
складається з житлового будинку -
дерев'яного,жилою площею - 33,70 кв.
м.,загальною площею -43,70 кв. м.,
зазначений в плані під літ.
«А»,надвірні будівлі та споруди: сарай
з погребом під літ. «Б», навіс - під літ.
«Н» , вбиральня - під літ.
«Ж»,спорудження під № 1-3, №1. В іншій
частині вимог - відмовлено.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
27.11.2012 року залишено без змін Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29.05.2013 року.

Рішення набрало законної сили, однак,
реалізувати своє право власності на
вказаний будинок він не може, оскільки
по вищевказаній справі Подільським
районним судом м. Києва був
накладений арешт на спірне житло. У
зв'язку з чим звертається з даною
заявою до суду.

В судовому засіданні заявник свою
заяву підтримує з вищевикладених
підстав, обґрунтувавши поясненнями,
просить заяву задовольнити.

Відповідач, представник відповідача в
судовому засіданні просять вирішити
заяву позивача на розсуд суду.

Представник 3-ї особи в судове
засідання не з'явилися, про день, час та
місце слухання справи повідомлені
вчасно та належним чином, причини
неявки суду не відомі.

Суд вважає можливим слухати справу у
відсутність зазначених осіб
відповідно до вимог ч. 5 ст. 154 ЦПК
України.

Вислухавши пояснення заявника,
відповідача та його представника,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що заява
підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в
провадженні суду дійсно перебувала
цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину та
визнання права власності, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою суду від 25.05.2012 року було
забезпечено позов шляхом накладення
арешту на 1/18 частину житлового будинку
АДРЕСА_1,який зазначений в плані під
літ. «А» з надвірними будівлями та
спорудами: сарай з погребом - під літ.
«Б», навіс під літ. «Н», вбиральня під
літ. «Ж», спорудження під №1-3, №1, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Стаття 14 ЦПК України визначає, що
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України,
а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності
встановленої законом.

Обов'язковість судового рішення не
позбавляє осіб, які не брали участі у
справі, можливості звернутися до
суду, якщо ухваленим судовим рішенням
порушуються їхні права, свободи чи
інтереси.

Зі змісту статті 154 ЦПК України
вбачається, що заходи забезпечення
позову можуть бути скасовані судом,
який розглядає справу.

Питання про скасування заходів
забезпечення позову вирішується в
судовому засіданні з повідомленням
осіб, які беруть участь у справі. Неявка
цих осіб не перешкоджає розгляду
питання про скасування заходів
забезпечення позову.

Якщо у задоволенні позову було
відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному
та безпосередньому дослідженні
наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням суду від
03.07.2012 року в задоволенні позовних
вимог позивачу було відмовлено (а.с.129-132
т.1).

Рішенням Колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
м. Києва від 27.11.2012 року (а.с.183-186 т.1),
вищезазначене рішення Подільського
районного суду м. Києва було скасовано
та ухвалено нове рішення. Зазначене
рішення набрало законної сили з
моменту його проголошення, тобто з
27.11.2012 року.

Крім того, як вбачається з наданих суду
матеріалів рішення Апеляційного суду
м. Києва від 27.11.2012 року було також
29.05.2013 року залишено без змін Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (а.с. 233-235 т.1).

Оцінюючи в сукупності надані докази,
встановлені в судовому засіданні
обставини, суд приходить до висновку,
що вимоги заявника знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні,
ґрунтуються на вимогах Закону, а тому
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, ст. 41
Конституції України, керуючись ст.ст. 11,
14, 60, 154, 212, 213 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Скасувати арешт з 1/18 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 який зазначений в
плані під літ. «А» з надвірними
будівлями та спорудами: сарай з
погребом - під літ. «Б», навіс під літ.
«Н», вбиральня під літ. «Ж», спорудження
під № 1-3, № І, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 накладений ухвалою
Подільського районного суду м. Києва
від 25.05.2012 року.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко