Справа 2/237/562/13
Провадження 4-с/237/3213
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2013 року
м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.

при секретарі: Бахтіяровій Н.В.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Мар»їнка
скаргу ОСОБА_1 на рішення державного
виконавця ВДВС Калінінського РУЮ у м.
Донецьку Сафронової Т.І.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Мар»їнського
районного суду із скаргою на дії
державного виконавця.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказує,
що на підставі рішенні Мар»їнського
районного суду Донецької області від 08
травня 2013 року з ОСОБА_1 стягнуто на
користь ОСОБА_4 суму у розмірі 11 258
гривень, спричинену моральну шкоду у
розмірі 2000 гривень, судові витрати у
розмірі 452 гривень 58 копійок.

Зазначене рішення було скасовано на
підставі рішення Апеляційного суду
Донецької області від 11 червня 2013 року
на направлено на новий судовий розгляд.

Скаржник зазначає, що в порушення вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», він не отримував
вищезазначених постанов та про їх
існування довідався лише у вересні 2013
року.

ОСОБА_4, представник ВДВД
Калінінського РУЮ були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у судове засідання не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили.

Суд, заслухавши пояснення скаржника,
дослідивши матеріали справи, вважає що
скаргу слід задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
України і є обов'язковими до виконання
на території всієї України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження»встановлено, що виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом оновлює його порушені
права чи свободи.

Судом встановлено, що 08 травня 2013 року
Будьоннівським Мар»їнським районним
судом Донецької області ухвалено
рішення, яким з ОСОБА_1 стягнуто на
користь ОСОБА_4 суму у розмірі 11 258
гривень, спричинену моральну шкоду у
розмірі 2000 гривень, судові витрати у
розмірі 452 гривень 58 копійок.

Зазначене рішення було скасовано на
підставі рішення Апеляційного суду
Донецької області від 11 червня 2013 року
на направлено на новий судовий розгляд.

Мар»їнським районним судом було видано
виконавчий лист, що був наданий до ВДВС
Калінінського РУЮ для виконання.

На підставі зазначеного виконавчого
листа відділом Державної виконавчої
служби Калінінського районного
управління юстиції винесено постанову
від 10 липня 2013 року про відкриття
виконавчого провадження щодо
примусового виконання рішення
Мар»їнського районного суду Донецької
області.

У п. 2 вищезазначеної постанови про
відкриття виконавчого провадження
боржнику ОСОБА_1 було надано 7-денний
строк на добровільного виконання
рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження», у
постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
зазначає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті
25 цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з
боржника також у разі повернення
виконавчого документа без виконання за
письмовою заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його
примусового виконання, зокрема
шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.

Згідно із п. 3.6.2 Наказу Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року
«Про затвердження Інструкції про
порядок вчинення виконавчих дій»,
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження не пізніше
наступного дня надсилається стягувачу,
боржнику та органу (посадовій особі),
який видав виконавчий документ.

Крім того, у наданих скаржником
матеріалів міститься постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 12 липня 2013 року, однак відсутній
супровідний лист про надіслання такої
постанови боржнику.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Суд приходить до висновку, що всупереч
вимогам ст. 60 ЦПК України, державним
виконавцем Державної виконавчої
служби Калінінського районного
управління юстиції м. Донецька не
подано належних та допустимих доказів
надіслання ОСОБА_1 постанови про
відкриття виконавчого провадження,
відтак скаржник був позбавлений
можливості у добровільному порядку, а
саме протягом 7 днів виконати у
добровільному порядку рішення суду.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку що винесення постанови
про звернення стягнення на доходи
боржника від 12 липня 2013 року було
передчасним, а відтак є такими, що
суперечать вимогам Закону України «Про
виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 10,60, 210, 383-388 ЦПК України,
ст. 25, 28, 57 Закону України «Про
виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 на рішення державного виконавця
ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку
Сафронової Т.І. задовольнити частково.

Постанову ВДВС Калінінського РУЮ
м. Донецька ВП № 38802310 від 10 липня 2013
року скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
С.М.Ліпчанський

Дата документу 04.12.2013