РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

__________________________________________________________________

Справа №: 22-ц/191/1369/13Головуючий суду
першої інстанції:Кисельов Є.М.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Романова Л. В. "04" листопада 2013
р. колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в м.
Феодосія у складі:

головуючого-судді:Романової Л.В.,
суддів:Моісеєнко Т.І., Притуленко О.В.,
при секретарі:Кувшиновій А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення суми
заборгованості за договорами позики,
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Керченського
міського суду АР Крим від 07 серпня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення
суми заборгованості за договорами
позики. Позов мотивовано тим, що
відповідно до розписок від 11 серпня 2008
року, 10 жовтня 2008 року, 02 листопада 2008
року та 25 листопада 2008 року відповідач
отримав від позивача грошові кошти в
загальній сумі 43 610 грн. в якості позики,
зобов`язався повернути. Проте в
порушення грошових зобов'язань
відповідач борг у передбачений в
розписках строк не повернув. Позивач
просив стягнути суму заборгованості з
урахуванням індексу інфляції на момент
подання позову - в сумі 64 951,11 грн., а
також судові витрати по справі.

Рішенням Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 07
серпня 2013 року позов ОСОБА_6 повністю
задоволено, на користь позивача
стягнуто з ОСОБА_7 суму в розмірі 64 951,11
грн., судові витрати у розмірі 863,48 грн.

На зазначене судове рішення
представник відповідача подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на помилковість висновків суду,
порушення норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у
ОСОБА_7 відсутні боргові зобов'язання
перед позивачем оскільки він їх
виконав, що свідчить про відсутність
оригіналів розписок у позивача.
Постанова про проведення виїмки
документів, яка представлена
позивачем, підтверджує виїмку
оригіналів трьох розписок без
ідентифікуючих ознак щодо боржника та
сум позики. Проте в порушенні
кримінальної справи було відмовлено та
відносно ОСОБА_7 будь-які слідчі дії не
проводились. Апелянт вважає, що суд не
дав належної правової оцінки вказаним
доказам, прийнявши недопустимі у
справі докази - копії розписок на
підтвердження боргових зобов`язань.
Крім того, оскільки позивачем
пропущено строк позовної давності
звернення з вимогами до суду, про
поновлення строку позивачем не було
заявлено, вказане є підставою про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення представника
апелянта, позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд виходив із доведеності заявлених
вимог, а саме що відповідно до наданих
позивачем доказів відповідач за
розписками взяв грошові кошти, які
зобов'язався повернути позивачеві,
проте не виконав взятих на себе
зобов'язань.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
з наступних підстав.

Згідно положеннь статей 1046, 1047, 1049 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей. Договір
позики укладається в письмовій формі.
На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання позикодавцем визначеної
грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК
України встановлено, що за договором
позики на позичальникові лежить
зобов'язання повернути суму позики у
строк та в порядку, що передбачені
договором.

У відповідності до статей 629, 610, 612, 625 ЦК
України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливості виконання ним
грошового зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
відповідно до розписок (копії завірені
слідчим ОСОБА_12) відповідач отримав у
позику грошові кошти: від 11 серпня 2008
року - 2 000 доларів США, з кінцевим
терміном повернення - до 01 листопада 2008
року; від 10 жовтня 2008 року - 15 750 грн.,
строком на 3 місяці; від 02 листопада 2008
року - 6 000 грн., строк повернення боргу
не зазначено; від 25 листопада 2008 року - 12
000 грн. з зазначенням строку повернення
- після Нового Року.

В порушення взятих на себе зобов'язань
відповідач борг не повернув, у зв'язку з
чим ОСОБА_6 звертався з заявою до
правоохоронних органів щодо
шахрайських дій ОСОБА_7 Постановою від
10 вересня 2009 року дільничного
інспектора 2-го Керченського ВМ ГУ МВС
України в АР Крим у порушенні
кримінальної справи відмовлено з
підстав не встановлення місця
знаходження боржника.

Також з матеріалів справи вбачається,
що відповідно до постанови про
проведення виїмки від 03 вересня 2009 року
слідчого СВ 2-го Керченського ВМ ГУМВС
України в АР Крим ОСОБА_13 у
кримінальній справі № 609419 відносно
ОСОБА_7 за фактом шахрайських дій -
заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11
та ОСОБА_6, прийнято рішення провести
виїмку розписок ОСОБА_7 про отримання
боргу у ОСОБА_6 Виїмку проведено 03
жовтня 2009 року, в присутності понятих,
що підтверджується відповідним
протоколом, яким зафіксовано виїмку
«трьох розписок, написаних рукописним
текстом чорнилами синього кольору, дві
з яких викладені на зошитних аркушах у
клітинку, та одна викладена на білому
аркуші, формату А-4». В 2010 р. ОСОБА_6
звертався із заявою до прокуратури м.
Керч, про притягнення слідчого ОСОБА_12
до відповідальності за необґрунтовану
виїмку оригіналів боргових розписок.
Як свідчить з висновку експертного
дослідження № 1517 від 21.07.2010 р . підпису
та почерку слідчого ОСОБА_12 - підпис від
імені ОСОБА_13 в постанові про
проведення виїмки від 03 вересня 2009 року
та в протоколі виїмки від 03.10.2009 р.
виконані вірогідно ОСОБА_12, рукописний
текст в протоколі виїмки від 03.10.2009 р.
виконаний ОСОБА_12 (а.с.180-183). За даними
перевірки прокуротурою м. Керчі
встановлено, що особи ОСОБА_13 не існує
(а.с.176).

Разом з тим, постановою слідчого
прокуратури м. Керч від 24 грудня 2010 року
відмовлено у порушенні кримінальної
справи відносно слідчого ОСОБА_12 за
відсутності складу злочину,
передбаченого ст.ст. 364, 365 КК України
(а.с.177-178). Постанова слідчого
прокуратури не була оскаржена у
встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо можливості визнати
розписки, які надані в обґрунтування
позовних вимог у вигляді копій,
завірених слідчим ОСОБА_12, як допустимі
докази.

Відповідно до частин 3 і 4 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім обставин, які не
підлягають доказуванню, що встановлено
статтями 60, 61 ЦПК України. При вирішенні
цивільних справ суд виходить з поданих
сторонами доказів.

Оскільки апелянтом на спростування
доказів позивача не надано будь-яких
допустимих доказів, що могло бути
письмовою розпискою позикодавця про
отримання ним суми боргу чи оригінали
самих боргових розписок, колегія
суддів не може прийняти до уваги доводи
апеляції щодо відсутності грошових
зобов`язань у відповідача.

До того ж, як свідчить з матеріалів
перевірок, ОСОБА_7 в 2011 р. та в 2012 р.
визнавав наявність заборгованості
перед ОСОБА_6 (а.с. 174,175), що суперечить
поясненням апелянта та доводам
апеляції про те, що відповідач за
розписками розрахувався перед
позикодавцем в 2009 р., тому доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає необгрунтовами та такими, що не
заслуговують на увагу.

Доводи апеляції стосовно пропуску
строку позовної давності, колегія
суддів вважає безпідставним, оскільки
судом першої інстанції перевірене це
питання та зроблений висновок, з яким
погоджується судова колегія, що строк
позовної давності позивачем не
пропущений.

Таким чином, з'ясувавши в достатньо
повному об'ємі правовідносини сторін,
фактичні обставини справи, надавши
перевіреним доказам правову оцінку,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо наявності у відповідача
заборгованості перед позивачем.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з розміром суми
заборгованості, який за розрахунком
позивача складає 64 951,11 грн.

Згідно вимог частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Разом з тим, в силу
частини 3 статті 303 ЦПК апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом одного з договорів позики у
справі, яка переглядається, є іноземна
валюта. За іншими розписками в борг
були надані гроші в національній
валюті -гривні. Проте позивач при
розрахунку суми заборгованості
рахував її як борг в іноземній валюті
за всіма розписками, та до загальної
суми застосував офіційний курс
іноземної валюти (долару США),
встановлений НБУ на час звернення до
суду - у розмірі 799,30 грн. за 100 доларів
США. Одночасно просив суму
заборгованості стягнути з урахуванням
індексу інфляції на підставі ст.625 ЦК
України.

Колегія суддів не може погодитись з
вказаним розрахунком, оскільки лише
одна з сум позики бралась у іноземній
валюті.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Підстав для застосування індексу
інфляції до боргових зобов`язань в
іноземній валюті колегія суддів не
вбачає оскільки вказаний індекс
інфляції розраховується у зв`язку із
знеціненням національної грошової
одиниці.

Отже, до суми позики, яка була взята
відповідачем 11 серпня 2008 р. в розмірі 2000
доларів США, індекс інфляції не
застосовується. Тоді як до сум,
отриманих в борг відповідачем за
розписками від 10 жовтня 2008 р. - 15 750 грн.;
від 02 листопада 2008 р. - 6 000 грн., 25
листопада 2008 р. - 12 000 грн. колегія суддів
вважає необхідним застосувати
офіційний індекс інфляції щодо
збільшення суми боргу станом на 04.11.2013
р., які з врахуванням сукупного індексу
інфляції (1,339; 1,317; 1,298) відповідно
становять: 21089,25 грн., 7902,00 грн. та 15576,00
грн.

Таким чином, колегія суддів вважає
необхідним перерахувати суму
заборгованості, яка підлягає стягненню
з відповідача на користь ОСОБА_6 з
урахуванням індексу інфляції за
договорами позики: від 10 жовтня 2008 року
- 21089,25 грн.; від 02 листопада 2008 року - 7902,00
грн.; від 25 листопада 2008 року - 15576,00 грн.,
та без врахування індексу інфляції за
розпискою від 11 серпня 2008 року в сумі
15986,00 грн., що еквівалентно 2000 доларам
США за офіційним курсом НБУ, з
визначенням загальної суми у розмірі
60553,25 грн.

Наведене є підставою для зміни рішення
суду першої інстанції, згідно пункту 4
частини 1 ст. 309 ЦПК України, та
зменшення суми заборгованості, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_7 до 60553,25
грн. та відповідно судового збору - до
605,53 грн.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313
- 314, 316 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії, -

В І Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7
- ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Керченського міського суду АР
Крим від 07 серпня 2013 року змінити -
зменшити суму, яка підлягає стягненню з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 за договорами
позики до 60553 (шістьдесят тисяч п`ятсот
п`ятдесят три) грн. 25 коп., суму судових
витрат по справі у вигляді судового
збору до 605,53 грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Судді:

Романова Л.В. Моісеєнко
Т.І. Притуленко О.В.