Справа №666/1230/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2014 року Дніпровський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді
Решетова В.В.,

за участю секретаря
Моренець У.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду із
позовом до ОСОБА_3 про визнання
правочинів недійсними, посилаючись на
той факт, що відповідно до свідоцтва
про право власності від 05.07.2007 року,
позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
співвласниками двокімнатної квартири,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

06.07.2007 року між позивачами та
відповідачем було укладено договір
купівлі- продажу зазначеної квартири.
Однак 22.04.2009 року рішенням
Дніпровського районного суду м.Херсона
зазначений договір купівлі-продажу
було розірвано, та зобов'язано ОСОБА_3
повернути у спільну часткову власність
позивачів квартиру АДРЕСА_1. Рішення
суду набрало законної сили та було
виконано у повному обсязі.

Проте, позивачі дізналися про
існування розписок, які начебто були
ними складені та підписані 09.07.2007 року
про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали від
ОСОБА_3 грошові кошти по 7500 доларів США
кожен на загальну суму 15000 доларів США в
якості «остаточної оплати за відчужену
квартиру за адресою АДРЕСА_1.». Також
відповідач вимагає повернення коштів,
посилаючись на зазначені розписки.

Однак як зазначають позивачі дані
обставини не відповідають дійсності,
оскільки ніякої передачі коштів у сумі
15000 доларів США не відбувалося, а
вказані розписки позивачі ніколи не
підписували. Підписи, які виконані
начебто від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_2 лише
дуже схожі на їх дійсні підписи та
почерки та виконані іншою, невідомою
позивачам особою.

У зв'язку з чим позивачі просять суд
задовольнити заявлені позовні вимоги в
повному обсязі та визнати недійсною
розписку від 09.07.2007 року про отримання
ОСОБА_1 від ОСОБА_3 коштів у сумі 7500,00
доларів США та визнати недійсною
розписку від 09.07.2007 року про отримання
ОСОБА_2 від ОСОБА_3 коштів у сумі 7500,00
доларів США, та відшкодувати на користь
позивачів витрати по оплаті судового
збору.

У судовому засіданні позивачі та їх
представник позов підтримали та
просили суд його задовольнити в
повному обсязі на підставах викладених
у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача
у судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та просив відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши позивачів та представників
сторін, вивчивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 06.07.2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продали
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Херсона №2-195/09 від 22 квітня 2009 року
розірвано договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_9 06 липня 2007 року та
посвідченим приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, крім цього зобов'язано
ОСОБА_3 повернути спільну часткову
власність ОСОБА_1, ОСОБА_2 двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області №22-ц-2176,2009 від 30 липня 2009 року
апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено та
рішення Дніпровського районного суду
м.Херсона від 22 квітня 2009 року залишено
без змін.

Крім цього згідно розписки від 09.07.2007
року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 суму у
розмірі 37875 гривень, що в еквіваленті
складає 7500 доларів США в рахунок оплати
за продану нею 1/2 частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1. Зазначена розписка
складена в присутності двох свідків:
ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Крім цього згідно розписки від 09.07.2007
року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 суму у
розмірі 37875 гривень, що в еквіваленті
складає 7500 доларів США в рахунок оплати
за продану ним 1/2 частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1. Зазначена розписка
складена в присутності двох свідків:
ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3, 5 статті 203
Цивільного кодексу України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

З показів свідка ОСОБА_7 наданих в
судовому засіданні вбачається, що
позивачі отримали від відповідача
грошові кошти у загальній сумі 15000
доларів США, він пояснив, що він влітку
2007 року ввечері зайшов до ОСОБА_9 в
квартиру АДРЕСА_1, де ОСОБА_1
пропонувала ОСОБА_3 купити свою
квартиру, оскільки хотіла поїхати до
доньки в Росію. Тоді ж складався
договір про отримання позивачами
грошових коштів по 7500 доларів США
кожному в рахунок продажу квартири
АДРЕСА_1.

Крім того допитаний в судовому
засіданні в якості свідка відповідач
ОСОБА_3, попереджений про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо
неправдивих показів, підтвердив факт
отримання позивачами від нього
грошових коштів у сумі 15000 доларів США в
рахунок продажу квартири АДРЕСА_1, а
також те, що спірні розписки підписані
власноруч ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У відповідності до ст.212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Двічі призначені ухвалами
Дніпровського районного суду м.Херсона
почеркознавчі експертизи проведені не
були, у зв'язку з неможливістю
виконання призначених експертиз.
Будь-яких інших належних та допустимих
доказів в підтвердження заявлених
позовних вимог позивача та їх
представником суду не надано.

З урахуванням викладеного суд, вважає
не доведеним позивачами та їх
представником факт недійсності
розписок від 09.07.2007 року згідно яких
позивач ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2
отримали від відповідача ОСОБА_3
грошові кошти у розмірі по 7500 доларів
США кожному.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, передбачених ст.61 цього
Кодексу. Згідно п.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх
заявлених позовних вимог позивачами та
їх представником суду не надано, у
зв'язку з чим заявлені позивачами
позовні вимоги з підстав, викладених у
позові, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.203,212, 215 ЦК України,
ст.ст.10, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсною розписки від 09.07.2007 року про
отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 коштів у
сумі 7500,00 доларів США та про визнання
недійсною розписки від 09.07.2007 року про
отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 коштів у
сумі 7500,00 доларів США, та відшкодування
на користь позивачів витрат по оплаті
судового збору - відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Дніпровського
районного суду м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В.Решетов