Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.,

при секретарі - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації про скасування
розпоряджень, зобов'язання поновити на
квартирному обліку та зобов'язання
прийняти рішення про видачу ордера на
житлове приміщення,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з вказаною
позовною заявою посилаючись на те, що
вони проживають та зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_9, жила площа кімнат
становить 29,80 кв.м. Вказані кімнати були
надані в користування дружині ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 та її сім'ї ВАТ
«Київхімволокно» на підставі
розпоряджень № 1556 від 15.09.1997 року та №
1697 від 26.11.1998 року. Він (ОСОБА_2) проживав
і був зареєстрований у вищевказаній
квартирі з 18.09.1997 року по 16.03.2000 року,
тобто до моменту отримання ним та його
сім'єю - дружиною ОСОБА_3, дочкою ОСОБА_4
і сином ОСОБА_5, в користування квартири
АДРЕСА_1. Подружні відносини між ним та
ОСОБА_3 погіршилися, і 12.07.2001 року шлюб
між ними було розірвано. В 2000 році він
знявся з реєстрації АДРЕСА_1 та
переїхав проживати в квартиру АДРЕСА_9,
де продовжувала та продовжує проживати
його мати - ОСОБА_1, де згодом він був
зареєстрований. В 2008 році його колишня
дружина ОСОБА_3 приватизувала квартиру
АДРЕСА_1 на себе, сина - ОСОБА_5 та дочку -
ОСОБА_4 в рівних долях. Тобто на даний
час, він (ОСОБА_2) не має ніякого права на
володіння та користування вказаною
жилою площею за адресою: АДРЕСА_1. До
цього часу особовий рахунок на
квартиру АДРЕСА_9, де проживають вони
(позивачі) оформлений на ОСОБА_3, хоча
вона знята з реєстрації, та не проживає
в даній квартирі з 16.03.2000 року. Вони
(позивачі) неодноразово звертались до
ЖРЕО № 404 УЖГ Дніпровського району м.
Києва щодо переоформлення особливого
рахунку на кімнати НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в
квартирі АДРЕСА_9 на них, оскільки вони
там проживають та зареєстровані, однак,
їм в цьому було відмовлено по причині
відсутності у них ордера на вказані
кімнати. Після цього, вона (ОСОБА_1)
неодноразово зверталася до
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації з приводу
видачі ордера на вищевказані кімнати,
однак розпорядженням № 158 від 31.03.2011
року їм в цьому було відмовлено.
Підставою для відмови було: нібито не
проживання в кімнатах ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
та забезпечення жилою площею згідно з
нормами за адресою: АДРЕСА_9. Крім цього,
підставою для відмови було те, що
ОСОБА_2 не перебуває на квартирному
обліку для поліпшення житлових умов.
Нею (ОСОБА_1) у зв'язку з такою
відповіддю була подана заява до
Дніпровської РДА м. Києва про включення
її сина, ОСОБА_2 до квартирної справи.
Однак в цьому було також відмовлено,
посилаючись на те, що ОСОБА_2
забезпечений жилою площею АДРЕСА_9.
Вони (позивачі) вважають, що вказана
відмова є безпідставною, тому що, як
було вказано вище, зазначена квартира
приватизована в рівних долях на ОСОБА_3.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Вона (ОСОБА_1) хоча й
перебуває на квартирному обліку у
пільговій черзі, як учасник війни для
поліпшення житлових умов (справа
квартобліку № 32845), однак їй також
відмовлено у видачі ордера на
вищевказані кімнати. Крім того, вона
(ОСОБА_1) дуже хвора людина і не могла
раніше звернутись до суду для захисту
своїх прав. Комісією ЖРЕО-404 були
неодноразово проведені обстеження
житлово - побутових умов кімнат
АДРЕСА_9. Згідно актів обстеження в
кімнатах на момент обстеження дійсно
проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Згодом
статус будинку АДРЕСА_9 був змінений зі
статусу гуртожитку на статус будинку
державного житлового фонду. Вони
(позивачі) не мають іншого житла, а
проживають в комунальній квартирі
АДРЕСА_9, та є особами різної статі, тому
вони не можуть проживати в одній
кімнаті, і потребують для проживання
кожний окремої кімнати. Крім того, вони
систематично сплачують за вказану
квартиру квартирну плату та комунальні
послуги, хоча після залишення вказаної
квартири ОСОБА_3 особовий рахунок й
досі оформлений на неї. Вважають, що
діями Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації грубо
порушено їх права та діюче
законодавство України. Враховуючи те,
що вони зареєстровані і постійно
проживають в м. Києві вже більше ніж
п'ять років, а також те, що вони
проживають в комунальній квартирі
АДРЕСА_9 на законних підставах,
Дніпровська районна в місті Києві
державна адміністрація не мала жодних
правових підстав для відмови у взятті
на квартирний облік ОСОБА_2, та знятті з
квартирного обліку ОСОБА_1. У зв'язку з
чим, були змушені звернутися до суду з
даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивачів підтримав усі обставини
викладені в позовній заяві та уточнені
позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Додатково пояснив, що позивачі не мають
іншого житла, вони є особами різної
статі. Вони постійно сплачують
комунальні платежі, роблять ремонт.
Колишня дружина позивача в спільній
квартирі не проживає, тоді як позивачі
проживають там постійно. Зауважив, що
ОСОБА_1 на засідання по квартирному
обліку не запрошувалася, жодного
повідомлення їй не надходило. Про те, що
вона знята з квартирного обліку
дізналися лише тоді, коли звернулися до
адміністрації. До цього часу особовий
рахунок на спірну квартиру оформлено
на колишню дружину позивача,
переоформити його немає можливості,
оскільки відсутній ордер.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав, просив
відмовити у його задоволенні. Пояснив,
що на квартирний облік беруться
громадяни, які постійно проживають. Але
є акти, де зазначено, що позивачі не
проживали за місцем реєстрації, а тому
ОСОБА_1 знята з обліку, а ОСОБА_2 отримав
квартиру на чотири особи (сім'ю) по
вулиці Милославській, яка надана на
поліпшення житлових умов. Те, що він
розлічився, він погіршив свої житлові
умови, та прописався до матері. Обидва
розпорядження від 28.12.2011 року прийняті
на підставі акту про не проживання
позивачів, такий акт був лише один. З
проводу того, що позивача не було
запрошено на засідання комісії
зазначила, що якщо питання є
безспірним, сторін не запрошують.
Підтвердила, що ОСОБА_1 з 18.06.2004 року
була на квартирному обліку, як учасник
війни у пільговій черзі.

В судовому засіданні були
допитані свідки зі сторони позивача -
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_6, яка є сусідкою
позивачів, суду показала, що вона знає
позивачів, вони живуть в гуртожитку,
бачить їх на вулиці. Раніше будинок був
гуртожитком сімейного типу, зараз має
статус загального будинку. В цьому
будинку вона проживає з 1983 року, а
позивач ОСОБА_2 після розлучення з
дружиною. Він проживає в квартирі
АДРЕСА_9. Він живе з мамою, живе
постійно. Вона була у нього в кімнаті,
питала як зробити перегородку. Крім
того, бачила його в касі, він там теж
сплачував за квартиру як і вона. Мати
ОСОБА_2 маленька, старенька, зимою її
вона не бачить, а інший час бачить.
Місяці два тому вона заходила до них,
вони були обоє в квартирі. Про те, що
вони здають кімнати вона такого не
бачила, і не чула.

Свідок ОСОБА_7, який є сусідом
позивачів, суду показав, що він знає
позивача років 25, це хороші люди, часто
зустрічаються. ОСОБА_2 і його мама
живуть в спірній квартирі, він (свідок)
часто їх бачить. Десь в 2010-2011 році
ОСОБА_2 робив ремонт в квартирі, він
(свідок) йому допомагав, міняв опалення.
Позивачі проживають в квартирі вже
багато років. ОСОБА_1 він часто бачить,
вона старенька жінка. Сторонніх людей у
позивачів він не бачив.

Свідок ОСОБА_8, який є сусідом
позивачів, суду показав, що знає
позивачів з дня свого народження. Вони
сусіди по поверху. Цей будинок був
гуртожитком сімейного типу, з
відкритим коридором. Він бачить ОСОБА_2
кожен день, ОСОБА_1 не так часто,
оскільки за станом свого здоров'я вона
не так часто виходить. Позивачі
проживають постійно, крім них нікого
немає, до них приходять гості. Зауважив,
що з позивачами у нього добросусідські
відносини, коли потрібно приходить за
допомогою, як і ОСОБА_2 до нього
приходить. Він бував у позивачів в
кімнатах, це їх постійне місце
проживання.

Вислухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що Розпорядженням
№ 1556 від 15.09.1997 року ОСОБА_3 отримала
право на заняття житлової площі в
сімейному гуртожитку, який знаходився
в відомчому будинку ЖВК ВАТ
«Київхімволокно», а саме кімнату
АДРЕСА_10, кімната надавалася на неї та
її сім'єю - ОСОБА_2 (чоловік), ОСОБА_11 (син
чоловіка), ОСОБА_5 (син) та ОСОБА_4 (дочка).
Розпорядженням № 1697 від 26.11.1998 року
ОСОБА_3 в цьому ж будинку була надана ще
одна кімната АДРЕСА_11.

ОСОБА_2 проживав і був зареєстрований у
спірній квартирі з 18.09.1997 року по 16.03.2000
року, тобто до моменту отримання ним та
його сім'єю - дружиною ОСОБА_3, дочкою
ОСОБА_4 і сином ОСОБА_5, в користування
квартири АДРЕСА_1.

12.07.2001 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було розірвано. В 2000 році ОСОБА_2 знявся
з реєстрації АДРЕСА_1 та переїхав
проживати в квартиру АДРЕСА_9, де
проживала його мати - ОСОБА_1, та яка
зареєстрована в даній спірній квартирі
з 25.11.1999 року.

В 2008 році ОСОБА_3 приватизувала
квартиру АДРЕСА_1 на себе, сина - ОСОБА_5
та дочку - ОСОБА_4 в рівних долях, про що
видано свідоцтва про право власності
на житло від 01.07.2008 року.

З акту від 17.12.2012 року складеного
комісією ЖРЕО № 404 слідує, що в в
кімнатах НОМЕР_1, НОМЕР_2 квартири
АДРЕСА_9 сім'я ОСОБА_4, яка зареєстрована
за вказаною адресою, тривалий час не
проживає. У зв'язку з чим ОСОБА_1 була
знята з квартирного обліку. ОСОБА_2 був
знятий з квартирного обліку у зв'язку з
забезпеченням житловою площею.

З актів від 07.04.2011 року та 18.04.2011 року,,
складених комісією ЖРЕО № 404, слідує, що
в спірній квартирі дійсно проживають
ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Проживання позивачів за спірною
адресою підтверджується і договорами,
які укладалися ОСОБА_1 на отримання
послуг СКПТ від 01.09.2001 року, послуг
електрозв'язку від 04.05.2001 року,
кабельного телебачення і/чи Інтернет
від 01.02.2012 року,

В 2010 році за спірною адресою було
здійснено ремонтні роботи. Крім того,
як вбачається з копій квитанції на
оплату комунальних послуг та
телекомунікаційних послуг, оплата за
отримані послуги здійснювалася
постійно, заборгованість відсутня.

Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни
мають право на одержання у безстрокове
користування у встановленому порядку
жилого приміщення в будинках
державного чи громадського житлового
фонду або на одержання за їх бажанням
грошової компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених
законом, або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.
Забезпечення постійним житлом
громадян, які відповідно до
законодавства мають право на його
отримання, може здійснюватися шляхом
будівництва або придбання доступного
житла за рахунок надання державної
підтримки у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Громадяни
мають право на приватизацію квартир
(будинків) державного житлового фонду,
житлових приміщень у гуртожитках, які
перебувають у власності
територіальних громад, або придбання
їх у житлових кооперативах, на біржових
торгах, шляхом індивідуального
житлового будівництва чи одержання у
власність на інших підставах,
передбачених законом. Ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом. Житлові права охороняються
законом, за винятком випадків, коли
вони здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Відповідно до ст. 52 ЖК України
жилі приміщення в будинках відомчого
житлового фонду надаються громадянам
за спільним рішенням адміністрації і
профспілкового комітету підприємства,
установи, організації, затвердженим
виконавчим комітетом районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів, а у
випадках, передбачених Радою Міністрів
СРСР, - за спільним рішенням
адміністрації і профспілкового
комітету з наступним повідомленням
виконавчому комітетові відповідної
Ради народних депутатів про надання
жилих приміщень для заселення.

Відповідно до ст. 128 ЖК України жила
площа у гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації та
відповідного профспілкового комітету.

Відповідно до ст. 42 ЖК України
жилі приміщення надаються тільки
громадянам, які перебувають на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
та внесені до єдиного державного
реєстру громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, крім
випадків, передбачених статтею 46,
частинами першою і другою статті 54,
частиною першої статті 90, частиною
шостою статті 101, статтями 102, 110,
частиною першою статті 114 цього
Кодексу, а також інших випадків,
передбачених законодавством Союзу РСР
і Української РСР.

Відповідно до ст. 65 ЖК України
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Як було встановлено, дане спірне
приміщення було надано ОСОБА_3, яка
працювала в ВАТ «Київхімволокно».
Право на заселення отримав і її чоловік
ОСОБА_2 Зі згоди наймача була
зареєстрована і ОСОБА_1 У зв'язку з чим
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули права
користування даним жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 58 ЖК України на
підставі рішення про надання житлового
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчій комітет районної, міської,
районної в м. Києві видає громадянинові
ордер, який є єдиною підставою для
вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 40 ЖК України
громадяни перебувають на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
до одержання житлового приміщення, за
винятком випадків, передбачених
частиною другої цієї статті. Громадяни
знімаються з обліку потребуючих
поліпшення житлових умов у випадках: 1)
поліпшення житлових умов, внаслідок
якого відпали підстави для надання
іншого жилого приміщення; 1-1)
одноразового одержання за їх бажанням
від органів державної влади або
органів місцевого самоврядування
грошової компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення у
встановленому порядку; 2) виїзду на
постійне місце проживання до іншого
населеного пункту; 3) припинення
трудових відносин з підприємством,
установою, організацією особи, яка
перебуває на обліку за місцем роботи,
крім випадків, передбачених
законодавством Союзу РСР, цим Кодексом
та іншими актами законодавства
Української РСР; 4) засудження до
позбавлення волі на строк понад шість
місяців, заслання або вислання; 5)
подання відомостей, що не відповідають
дійсності, які стали підставою для
взяття на облік, або неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про взяття на облік. У разі смерті
громадянина, який перебував на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов,
за членами його сім'ї зберігається
право подальшого перебування на
обліку. Таке ж право зберігається за
членами сім'ї громадянина, який
перебував на обліку у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів і був знятий з обліку з
підстав, зазначених у пунктах 2 і 4 цієї
статті. Зняття з обліку потребуючих
поліпшення житлових умов провадиться
органами, які винесли або затвердили
рішення про взяття громадянина на
облік. Про зняття з обліку потребуючих
поліпшення житлових умов громадяни
повідомляються у письмовій формі з
зазначенням підстав зняття з обліку.

Відповідно до Постанови виконавчого
комітету Київської міської Ради
народних депутатів президії Київської
міськради профспілок 4234 від 30.04. 1991 року
«Про внесення змін та доповнень до
постанови виконкому міськради і
президії міськради профспілок від
15.07.1985 року №582» «Про порядок
застосування у м. Києві Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм житлових
приміщень в Український PCP», на
квартирний облік беруться громадяни,
які потребують поліпшення житлових
умов, постійно проживають та прописані
в м. Києві не менш, як п'ять років.

Пунктом 26 вищевказаної Постанови
визначено, що громадяни перебувають на
квартирному обліку до одержання жилого
приміщення. Громадяни знімаються з
квартирного обліку у випадках:
поліпшення житлових умов, внаслідок
якого відпали підстави для надання
іншого жилого приміщення;

виїзду на постійне місце проживання до
іншого населеного пункту; припинення
трудових відносин з підприємством,
установою, організацією особи, яка
перебуває на обліку за місцем роботи,
крім випадків, передбачених
законодавством Союзу PCP, Житловим
кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та
іншими актами законодавства
Української PCP; засудження до
позбавлення волі на строк понад шість
місяців, заслання або вислання; подання
відомостей, що не відповідають
дійсності, які стали підставою для
взяття на облік, або неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про взяття на облік.

Заперечення сторони відповідача не
приймаються судом до уваги, оскільки
жодного доказу на підтвердження своїх
заперечень надано не було.

Враховуючи, що позивачі зареєстровані
і постійно проживають в м. Києві вже
більше ніж п'ять років, а також те, що
вони проживають в комунальній квартирі
АДРЕСА_9 на законних підставах
Дніпровська районна в місті Києві
державна адміністрація не мала жодних
правових підстав для відмови у взятті
на квартирний облік ОСОБА_2 та зняття з
квартирного обліку ОСОБА_1. Крім того,
іншого житла позивачі не мають.
Квартира, яка була отримана ОСОБА_3 на
поліпшення житлових умов,
приватизована, і ОСОБА_2 в приватизації
не приймав участі, оскільки не був
зареєстрований.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 9, 40, 42, 52, 58, 65, 128 ЖК
України, Постановою виконавчого
комітету Київської міської Ради
народних депутатів президії Київської
міськради профспілок 4234 від 30.04. 1991 року
«Про внесення змін та доповнень до
постанови виконкому міськради і
президії міськради профспілок від
15.07.1985 року №582», «Про порядок
застосування у м. Києві Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм житлових
приміщень в Український PCP», ст.ст. 60,
212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації про скасування
розпоряджень, зобов'язання поновити на
квартирному обліку та зобов'язання
прийняти рішення про видачу ордера на
житлове приміщення - задовольнити.

Скасувати Розпорядження
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації від 28.12.2012 року
№ 588, яким було знято з квартирного
обліку ОСОБА_1 та відмовлено у
включенні ОСОБА_2 до квартирної справи
ОСОБА_1.

Скасувати Розпорядження Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 28.12.2012 року № 589, яким
було відмовлено у видачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у видачі ордеру на кімнати
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в квартирі АДРЕСА_9.

Зобов'язати Дніпровську районну в
місті Києві державну адміністрацію
прийняти рішення про видачу ордера
ОСОБА_1 на сім'ю з двох осіб - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, на кімнати НОМЕР_1 та НОМЕР_2,
житловою площею 29,80 кв.м., в квартирі
АДРЕСА_9.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційної скарги не
було подано.

Суддя: