РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2013 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
в складі

головуючого - судді Сингаївського О.П.,

при секретарі - Галіцькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на
стороні позивача ОСОБА_3 про визнання
права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н
О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, де вказав, що 26 лютого 1996 року
між позивачем - ОСОБА_1 ОСОБА_2 було
укладено договір дарування, за яким
ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв в
дар 44/100 частин житлового будинку. що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що при укладенні
вказаного договору не було вирішено
питання про відчуження земельної
ділянки на якій знаходиться будинок та
для його обслуговування, оскільки
відповідач не сказала, що володіє нею
на праві власності, позивач просив:
«Визнати за позивачем ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_2, виданий 9 вересня 1995 року
Корольовським РВ УМВС України в
Житомирський області право власності
на земельну ділянку 0.0440 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1„(
право власності на яку зареєстровано
на ОСОБА_2, Державний акт на право
приватної на землю Серія 1- ЖТ № 045577 на
підставі рішення виконкому
Житомирської міської ради народних
депутатів від 23 лютого 1195 року. № 128.).
Стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати.»

Сторони в судове засідання не
з'явилися, надіслали заяви про розгляд
справи без їх участі, позивач позов
підтримав, відповідач позов визнала.

Суд розглянув справи на підставі
наявних в справі доказів.

Дослідивши матеріали справи суд
прийшов до висновку про
обґрунтованість позову, тому
задовольняє його виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 26 лютого 1996 року
між позивачем - ОСОБА_1 ОСОБА_2 було
укладено договір дарування, за яким
ОСОБА_2 (дарувальниця) подарувала, а
ОСОБА_1 (обдаровуваний) прийняв в дар
44/100 (сорок чотири сотих) частин
житлового будинку. що знаходиться в
АДРЕСА_1.

Позивач прийняв в дар вищевказаних 44/100
частин житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1., та зареєстрував
своє право власності в органах БТІ.

З слів позивача, що не заперечувалось
відповідачем в заяві, в літку 2013 року
відповідач повідомив позивача, що має
державний акт на право власності на
земельну ділянку, розміром 0.0440 га на
якій знаходиться вищевказаних 44/100
(сорок чотири сотих) частин
подарованого житлового будинку.

Судом також встановлено, що відповідно
до Державного акту на право приватної
на землю Серія 1-ЖТ № 045577, виданого
11.05.1995 року на підставі рішення
виконкому Житомирської міської ради
народних депутатів від 23 лютого 1195
року, № 128, відповідачу ОСОБА_2 належить
земельна ділянка 0.0440 га за адресою -
АДРЕСА_1, яку їй передано для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

Згідно ст. 21 Конституції України кожен
має право володіти, користуватись і
розпоряджатись своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку ,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправне позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до статті 30 Земельного
кодексу України від 18.12.1990 року, який
діяв на час виникнення спірних
відносин, при переході права власності
на будівлю і споруду разом з цими
об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу,
і право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення і,
якщо інше не передбачено у договорі
відчуження - будівлі та споруди.

Договором дарування частини вказаного
будинку, не передбачено будь-якого
розпорядження щодо земельної ділянки,
а тому, суд дійшов до висновку, що
вказана земельна ділянка перейшла у
власність обдарованого за договором
ОСОБА_1 в порядку вищевказаної статті 30
Земельного кодексу України від 18.12.1990
року.

На підставі викладеного суд дійшов до
висновку про обґрунтованість позову,
тому задовольняє його в повному обсязі.

Відповідно до статті 88 ЦПК України суд
стягує з відповідача понесені витрати
на сплату судового збору, в сумі 229,40
грн..

Керуючись ст. 30 Земельного кодексу
України від 18.12.1990 року, ст. 21
Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209,
212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

в
и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_2, виданий 9 вересня 1995 року
Корольовським РВ УМВС України в
Житомирський області право власності
на земельну ділянку 0.0440 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ( право
власності на яку зареєстровано на
ОСОБА_2, Державний акт на право
приватної на землю Серія 1- ЖТ № 045577 на
підставі рішення виконкому
Житомирської міської ради народних
депутатів від 23 лютого 1195 року. № 128.).

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача 229,40 грн. понесених
судових витрат на оплату судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О. П. Сингаївський