Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Пащенко Л.В.
Справа № 2-345/13-ц
Провадження № 22ц/782/4863/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Пащенко Л.В.

суддів:Лозко Ю.П., Соловей Р.С.

при секретарі - Арутюнян Р.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду
м. Луганська від 23 жовтня2013 року

по цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості з орендної плати

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про відшкодування заподіяної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

12 липня 2012 року ОСОБА_5 звернувся
до суду із позовом, посилаючись на те,
що між ним як фізичною особою -
підприємцем та фізичною особою ОСОБА_4
було укладено договір суборенди від
01.09.2011 року частини нежитлового
приміщення площею 146 м. кв.,
розташованого за адресою АДРЕСА_1. За
актом приймання-передачі від 01.09.2011
року ОСОБА_4 прийняв в користування
вказаний об'єкт та розмістив належне
йому майно - верстати, слюсарні
інструменти та станки. Відповідно до п.
5.1, 5.2. Договору суборенди № 1/9/11 від
01.09.2011 року ОСОБА_4 повинен сплачувати
щомісячно 490.00 гривень орендної плати
до 5 числа місяця, шляхом внесення
попередньої оплати. Приступивши
фактично до користування майном.
ОСОБА_4 не вніс жодного платежу в
рахунок сплати орендної плати. Пунктом
4.1. договору суборенди № 1/9/11 від 01.09.2011
року строк дії договору було
встановлено з 01.09.2011 року до 31.12.2011 року.
Пунктом 4 .2. цього договору було
встановлено, що у разі якщо жодна з
сторін протягом 30 днів до закінчення
строку дії не заявить про намір його
розірвати, договір автоматично
пролонгується.

З урахуванням уточнених позовних вимог
ОСОБА_5 просив суд стягнути з ОСОБА_4 на
його користь заборгованість по
орендній платі в розмірі 3920,00 грн., пеню
за порушення строків платежу в розмірі
948, 64 грн., збитки в розмірі 4410.00 грн., 3%
річних в розмірі 176,23 грн.

ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позов,
посилаючись на те, що приватний
підприємець ОСОБА_5 навмисними
самоправними діями в порушення п.8.1 - 8.7;
9.5 Договору 1/9/11 від 01.09.2011 року, ст.ст. 188,
222, 291 ГК України, ст.651ЦК України завдав
йому збитків шляхом навмисного
пошкодження, знищення, заволодіння
та розпорядження приватним майном
та складськими залишками
товарно-матеріальних цінностей.
Орендна плата реально сплачувалась
ОСОБА_4 з вересня 2011 року по грудень
2011року щомісячно у сумі 1752 грн., а з
січня по травень 2012 року в сумах
щомісячно, що дорівнює в середньому 490
грн., тобто лише за вересень-грудень
було сплачено 7008 грн.. а згідно договору
за 8 місяців з вересня по травень
повинна була надійти у сумі лише 4410 грн.

З урахуванням уточнених позовних
вимог просив суд відшкодувати

майнову шкоду шляхом стягнення з
фізичної особи підприємця ОСОБА_5 258
500 грн.

Рішенням суду від 23 жовтня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені
частково, стягнуто з ОСОБА_4
заборгованість по орендній платі в
сумі 3920 грн., пеню в сумі 948 грн. 64 коп. та
3 % річних на суму 176 грн.23. коп. В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ст.213, ст.214 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні . Під час ухвалення
рішення суд у числі інших вирішує також
питання, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на основу своїх
вимог або заперечень.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що між ним як
фізичною особою - підприємцем та
фізичною особою ОСОБА_4 було укладено
договір суборенди від 01.09.2011 року
частини нежитлового приміщення площею
146 м. кв., розташованого за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.17-18).

Сторонами прийнято без заперечень, що
за актом приймання-передачі від 01.09.2011
року ОСОБА_4 прийняв в користування
вказаний об'єкт де розмістив належне
йому майно(а.с.60).

Відповідно до п. 5.1, 5.2. Договору
суборенди № 1/9/11 від 01.09.2011 року ОСОБА_4
повинен сплачувати щомісячно 490.00
гривень орендної плати до 5 числа
місяця, шляхом внесення попередньої
оплати.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що у
разі якщо жодна з сторін протягом 30
днів до закінчення строку дії договору
не заявить про намір його розірвати,
договір автоматично пролонгується.

Також договором передбачена
відповідальність за прострочення
зобов'язань - порушення строків
внесення орендної плати, виплата пені
в розмірі 0,1 %. (п.9.1).

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч.2 статті 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
ОСОБА_5 , суд правильно прийшов до
висновку, що відповідач ОСОБА_4
зобов'язання передбачені п.п. 5.1., 5.2.
Договору суборенди № 1/9/11 не виконував,
суборенді платежі не сплачував.

Судова колегія погоджується з
розрахунком заборгованості по
орендній платі, який не спростований
ОСОБА_4, - 490.00 грн. х 8 місяців (строк дії
договору оренди) = 3920.00 гривень, сума
пені складає 948.64 грн., 3% річних -
176грн.23 коп.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доводи апелянта ОСОБА_4, що сума
орендної плати ним була сплачена, не
підтверджені належними доказами. Суду
не надано квитанцій, розписок, тощо, які
б підтверджували факт, час та суму
сплати ОСОБА_4 орендної плати.

Судова колегія вважає обґрунтованими
висновки суду з приводу того, ОСОБА_4 не
надано жодного доказу, який би
підтверджував розміщення в
орендованому приміщенні заявленого
майна, його вартість, пошкодження або
знищення його ОСОБА_5, тому доводи
апелянта в цій частині визнає такими,
що не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги
фактично зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду по
їх оцінці та особистого тлумачення
апелянтом норм права. При встановленні
фактів, на яких ґрунтується рішення,
суд не припустив таких порушень норм
матеріального чи процесуального права,
що давали б підстави для скасування
рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Вирішуючи даний спір, який виник
між сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права
та обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а також
поясненнями сторін.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
є суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін .

Керуючись ст. 209,308 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 23 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: