РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

______________________________________________________________________

Справа №: 22-ц/191/1076/13Головуючий суду
першої інстанції:Бойко З.О. Доповідач
суду апеляційної інстанції:Романова Л.
В. "14" жовтня 2013 р. колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м. Феодосія у складі:

головуючого-суддіРоманової Л.В.,
суддів:Редько Г.В., Моісеєнко Т.І., при
секретарі:Кувшиновій А.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом позовом
ОСОБА_6 до ПАТ «Краснодонвугілля» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ПАТ «Краснодонвугілля» на
заочне рішення Феодосійського
міського суду АР Крим від 13 травня 2013
року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ПАТ
«Краснодонвугілля» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди. Позов
мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
внаслідок аварії I категорії, яка
сталася у структурному підрозділі
«Шахтоуправління
«Суходільське-Східне» ПАТ
«Краснодонвугілля» загинув її син
ОСОБА_7. Згідно п. 6 Протоколу засідання
Урядової комісії із спеціального
розслідування причин аварії I
категорії з груповим нещасним
випадком, від 01 серпня 2011 року, ПАТ
«Краснодонвугілля» зобов'язано
встановити пам'ятник, огорожу та
укласти тротуарну плитку понад
пам'ятником до річниці загибелі ОСОБА_7
Проте дане зобов'язання відповідач не
виконав, тому вона була змушена за
власні кошти встановити пам'ятник,
огорожу та укласти тротуарну плитку на
могилі сина, чим їй було нанесено
матеріальну шкоду у розмірі 25000 грн., а
також моральну шкоду, яку вона оцінює у
розмірі 25000 грн.

Заочним рішенням Феодосійського
міського суду АР Крим від 13 травня 2013
року позов ОСОБА_6 задоволений
частково, стягнуто з ПАТ
«Краснодонвугілля 25000 грн. в рахунок
відшкодування завданої матеріальної
шкоди та 1000 грн. у відшкодування
моральної шкоди. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Ухвалою Феодосійського міського суду
АР Крим від 20 червня 2013 року заяву ПАТ
«Краснодонвугілля» про перегляд
заочного рішення суду від 13 травня 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ПАТ «Краснодонвугілля» про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди залишено без задоволення.

На зазначене заочне рішення
відповідачем подана апеляційна скарга,
в якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
дослідження обставин справи, просить
рішення суду скасувати, та ухвалити
нове - про відмову у задоволенні позову
за безпідставністю заявлених вимог.

Апелянт вказує, що в матеріалах справи
відсутні докази звернення позивачки до
відповідача з приводу встановлення
пам'ятника, огорожі та укладання
тротуарної плитки. Відсутні докази про
виконані роботи на суму 25000 грн., а
представлена позивачем квитанція не
може прийнята як достатній доказ
понесення цих витрат. Крім того,
Протоколом засідання Урядової комісії
із спеціального розслідування причин
аварії передбачено лише проведення
робіт по встановленню пам'ятнику,
огорожі та укладання плитки силами
відповідача, а не придбання за його
рахунок деталей пам'ятнику, огорожі та
укладання плитки. Також судом не було
застосовано Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», оскільки на Фонд
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання покладено обов'язок
відшкодувати витрат на поховання,
виготовлення та встановлення
пам'ятника, тощо. В рішенні суду
відсутній висновок про те, в чому саме
полягає вина відповідача, якими
доказами підтверджено факт
спричинення позивачці моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши сторони, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає частково,
виходячи з наступного.

Згідно вимог частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6
про відшкодування матеріальної шкоди
повністю та частково - моральної шкоди
у розмірі 1000 грн., суд першої інстанції
виходив з загальних положень про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди Цивільного кодексу
України, зокрема ст. ст. 1166, 23, 1167 цього
кодексу. При цьому, суд першої
інстанції встановив, що у відповідача
перед позивачкою були певні
зобов'язання відповідно п. 6 Протоколу
засідання Урядової комісії із
спеціального розслідування причин
аварії I категорії з груповим нещасним
випадком, невиконання яких є підставою
для відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Колегія суддів не може повною мірою
погодитись із такими висновками суду
першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що внаслідок аварії I
категорії, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 о 01
год. 15 хвилин у структурному підрозділі
«Шахтоуправління
«Суходільське-Східне» ПАТ
«Краснодонвугілля» з груповим
нещасним випадком, загинув син
позивачки - ОСОБА_7. Актом спеціального
розслідування аварії I категорії, що
сталася 29 липня 2011 року о 01 год. 15 хв. у
Структурному підрозділі
«Шахтоуправління
«Суходільське-Східне» ПАТ
«Краснодонвугілля» від 09 серпня 2011
року, груповий нещасний випадок
визнано таким, що пов'язаний з
виробництвом. Розпорядженням
Прем'єр-міністра України від 29 липня 2011
року була утворена урядова комісія по
розслідуванню даної аварії. Згідно
витягу з Протоколу засідання Урядової
комісії із спеціального розслідування
причин аварії I категорії з груповим
нещасним випадком, що сталася у СП
«Шахтоуправління
«Суходільське-Східне» ПАТ
«Краснодонвугілля» 29 липня 2011 року від
01 серпня 2011 року, на ПАТ
«Краснодонвугілля» покладено
обов'язок щодо виконання робіт з
встановлення пам'ятника, огорожі та
укладання тротуарної плитки понад
пам'ятником до річниці загибелі ОСОБА_7
(п. 6 Протоколу), а.с.16-18.

Річницею дати загибелі ОСОБА_7 є дата
ІНФОРМАЦІЯ_1. До вказаної дати роботи по
встановленню пам'ятника, огорожі та
укладання тротуарної плитки понад
пам'ятником ПАТ «Краснодонвугілля»
проведені не були.

Позивачка в обґрунтування позову,
зазначала, що за власні кошти
встановила на могилі сина пам'ятник,
огорожу та провела укладання
тротуарної плитки, на підтвердження
чого надала квитанцію від 31 липня 2012
року, яку видав підприємець-фізична
особа ОСОБА_8 на суму 25000 грн. (а.с.10).

Згідно з частиною 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні цивільних справ суд
виходить з поданих сторонами доказів.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім обставин, які не підлягають
доказуванню, що встановлено статтями
60, 61 ЦПК України.

Доказів про звернення позивачки до ПАТ
«Краснодонвугілля» для відшкодування
їй витрат на встановлення пам'ятнику,
огорожі та укладання тротуарної плитки
матеріали справи не містять.

Колегія суддів, відповідно роз'яснень в
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ про
відшкодування шкоди» (п.24) враховує ті
обставини, що витрати на виготовлення
пам'ятників і огорож визначаються,
виходячи з їх фактичної вартості, але
не вище граничної вартості стандартних
пам'ятників і огорож в даній
місцевості.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку організувати
поховання померлого, відшкодувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Постановою КМУ від 11 липня 2001 р. N 826 «Про
затвердження Порядку проведення
витрат на поховання у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» встановлено, що розмір і
процедура проведення та обліку витрат
на поховання та пов'язаних з цим
ритуальних послуг встановлюються
правлінням Фонду для обласних
управлінь його виконавчої дирекції на
диференційній основі відповідно до
фінансових можливостей та місцевих
умов за поданням виконавчої дирекції
Фонду. При цьому проводяться витрати
на: саме поховання; придбання одягу,
взуття, інших предметів для похорону;
організацію поминального обіду;
релігійні обряди; виготовлення і
встановлення пам'ятників та огорож,
тощо.

Задовольняючи повністю позовні вимоги
в частині відшкодування матеріальної
шкоди у розмірі 25000 грн., суд першої
інстанції не врахував зазначені
положення законодавства, не встановив
чи було виплачено ОСОБА_6 страхове
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві, не з'ясував обсягу
зобов'язань ПАТ «Краснодонвугілля» за
Протоколом засідання Урядової комісії
із спеціального розслідування причин
аварії I категорії від 01 серпня 2011 року
та передчасно вирішив спір за нормами
ст.1166 ЦК України.

Посилаючись на загальний порядок та
умови відшкодування шкоди, завданої
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкоди, завданої майну фізичної
або юридичної особи, суд першої
інстанції вважав встановленим факт
наявності вини відповідача не
виконанням зобов'язання.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки не обгрунтованими та
зробленими передчасно, оскільки сам по
собі факт понесення витрат позивачкою
не може бути безперечним доказом
винних дій відповідача.

Суд в силу ст. 10 ч.4 ЦПК України повинен
сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ПАТ «Краснодонвугілля»
добровільно виконані всі інші пункти
(окрім п.6) Протоколу від 01 серпня 2011 р.
засідання Урядової комісії із
спеціального розслідування причин
аварії I категорії з груповим нещасним
випадком 29 липня 2011 року щодо
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди у зв'язку із загибеллю
сина позивачки (а.с.153-155), що визнала
позивачка в ході розгляду справи за
апеляційною скаргою відповідача. Також
позивачка не заперечувала, що
безпосередньо до ПАТ
«Краснодонвугілля» з питанням про
відшкодування витрат на встановлення
пам'ятника, огорожі та укладання
тротуарної плитки на підставі
вказаного Протоколу вона офіційно
(письмово чи усно) не зверталась.

Обговоривши наведені у скарзі доводи
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
звернення позивачки з вказаним позовом
є передчасним.

Відповідно до ст. ст. 3 - 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Особа, якщо вона вважає своє право
порушеним, може звернутись до суду із
позовом про захист свого права, але у
передбачений законом спосіб. Обравши
способом захисту права подання позову
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, позивач за правилами
ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести
правову та фактичну підставу своїх
вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка просила відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду,
заподіяну у зв'язку з понесеними
витратами на встановлення пам'ятника,
оградки, укладання тротуарної плитки
на могилі загиблого сина ОСОБА_7, однак
не надала доказів факту звернення до
відповідача для відшкодування
понесених витрат згідно прийнятого
Протоколу засідання Урядової комісії
із спеціального розслідування причин
аварії 1 категорії від 01.08.2011 р., на який
посилалалась як підставу заявлених
вимог про відшкодування матеріальної
шкоди, а також похідних від них -
відшкодування моральної шкоди.

Зі змісту ст. 23 ЦК України випливає, що
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
вона зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї.

Враховуючи приписи ст.23 ЦК України та
відсутність належних доказів щодо
протиправності дій відповідача,
колегія суддів вважає, що заявлені
вимоги про відшкодування моральної
шкоди також є передчасними.

За правилами ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскільки
позивачкою не вирішено питання
відносно звернення до відповідача для
відшкодування понесених витрат згідно
прийнятого Протоколу від 01.08.2011 р., у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 слід
відмовити, як заявлених передчасно.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313
- 314, 316 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м. Феодосії,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ
«Краснодонвугілля» задовольнити
частково.

Заочне рішення Феодосійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 13 травня 2013 року скасувати та
ухвалити у справі нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ
«Краснодонвугілля» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Судді:

Романова Л.В. Моісеєнко
Т.І. Редько Г.В.