Номер провадження № 22-ц/785/9115/13
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич
Н.Д.

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 09 жовтня 2013 року у цивільній
справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
головного державного виконавця
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції,
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження у частині
скасування акту і постанови про
передачу майна,

ВСТАНОВИЛА:

24.03.2013 року, ОСОБА_2, звернувся зі
скаргою на дії головного державного
виконавця першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
(далі-головний держвиконавець)
стосовно прийняття ним 09.11.2012 року
постанови про скасування акта та
постанови про передачу майна від 05.10.2012
року.

Вимоги обгрунтовані тим, що на
примусовому виконанні знаходився
виконавчий лист Приморського
районного суду м. Одеси від 20.09.2010 року
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
заявника 194 328,31 гривень.

Під час примусового виконання, у
рахунок погашення боргу, на підставі
акта й постанови від 05.10.2012 року,
ОСОБА_2 передана 1/3 частина квартири
АДРЕСА_1.

10.10.2012 року ОСОБА_2 отримав свідцотво
про право власності на зазначену
частину квартири.

Постановою головного держвиконавця
від 09.11.2012 року закінчено виконавче
провадження й скасовані акт та
постанова від 05.10.2012 року про передачу
частини майна ОСОБА_2 з тих підстав, що
судом касаційної інстанції скасовані
судові рішення про стягнення боргу із
ОСОБА_3 з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Посилаючись на те, що головний
держвиконавець незаконно скасував
акт та постанову про передачу майна,
які не є заходами примусового
виконання, фактично такими діями
головного держвиконавця був
здійснений поворот виконання рішення
суду, у подальшому рішенням суду
апеляційної інстанції з ОСОБА_3
стягнута заборгованість у сумі 426 977,60
гривень (вдвічі більше ніж за
попереднім рішенням суду), ОСОБА_4
просив скаргу задовольнити.

Представник головного
державиконавця скаргу не визнав.

Ухвалою Приморського районного
суду м. Одеси від 09.10.2013 року у
задоволенні

2

скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить ухвалу суду скасувати,
постановити нову

ухвалу про задоволення скарги,
посилаючись на незаконність ухвали,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення ст.63
Закону України "Про виконавче
провадження".

У засіданні колегії суддів Фомічов
Ю.М. скаргу підтримав.

Головний держвиконавець у
засідання колегії суддів не з'явився.

Ухвала суду першої інстанції
підлягає скасуванню із прийняттям
нової ухвали на підставі ст. 312 ч.2 ЦПК
України.

За змістом ст. 312 ч.1 п.2 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу суду першої інстанції
і приймає нову ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права.

ОСОБА_2 просив скасувати постанову
головного держвиконавця від 09.11.2012
року про закінчення виконавчого
провадження у частині скасування акту
та постанови від 05.10.2012 року про
передачу майна (а.с.1-4).

Відповідно до ст. 383 ч.1 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження
мають право звернутисть до суду зі
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією чи бездіяльністю державного
виконавця під час виконання судового
рішення, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення
обгрунтованості скарги, у розумінні
ст. 387 ч.2 ЦПК України, суд поновлює
порушені права чи свободи особи, яка
звернулася зі скаргою.

Встановлено, що на примусовому
виконанні в першому Приморському
відділі державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
(далі-ВДВС) знаходився виконавчий лист
Приморського районного суду м. Одеси
від 20.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 194 328,31 гривень.

Під час примусового виконання,
відповідно до ст. 61, 62 ЗУ "Про виконавче
провадження" 05.10.2012 року, затверджено
акт головного держвиконавця й прийнята
постанова головним держвиконавцем про
передачу ОСОБА_2 нереалізованого майна
боржника - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 у
рахунок погашення боргу на суму 143 649,34
гривень (а.с.6,7).

Крім того, у рахунок сплати боргу,
ОСОБА_2 були перераховані кошти у сумі 23
091,55 гривень.

10.10.2012 року, приватний нотаріус,
відповідно до ст. 61 Закону України
"Про виконавче провадження", видала на
ім'я ОСОБА_2 свідоцтво про право
власності на частину спірної квартири
(а.с.8).

09.11.2012 року, головний держвиконавець
прийняв постанову про закінчення
виконавчого провадження, на підставі
якої також припинив чинність арешту
майна боржника та скасував акт і
постанову від 05.10.2012 року про передачу
майна, зазначаючи у постанові, що
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України із розгляду цивільних та
кримінальних справ від 28.03.2012 року
скасовано рішення апеляційного суду
Одеської області від 31.08.2010 року із
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.
(а.с.5,17в,-17з).

На час закриття виконавчого
провадження за виконавчим документом
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 194 328,31 гривень, з боржника на
користь стягувача головний
держвиконавець стягнув 166 740,90
гривень, тобто залишок боргу
становив лише 27 587,40 гривень (194 328,31-166
740,90).

Разом з тим, рішенням апеляційного
суду Одеської області від 07.11.2012 року,
яке залишено без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України із
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10.07.2013 року, з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 стягнута
заборгованість у сумі 420 527 гривень і
станом на вересень 2013 року у ВДВС
знаходиться на виконанні виконавчий
лист Пиморського районного суду м.
Одеси від 15.01.2013 року про стягнення з
ОСОБА_3 426 977,60 гривень (а.с.11,17і,17ї).

3

Акт та постанова державного
виконавця про передачу майна від 05.10.2012
року, у розумінні ст. ст. 62, 63 Закону
України "Про виконавче провадження",
не є заходами

примусового виконання, про які йдеться
у ст. 50 Закону України "Про виконавче
провадження".

Так, у разі якщо в місячний строк з
дня проведення повторної уцінки
майно не реалізовно на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах, державний виконавець
повідомляє про це стягувачу і пропонує
йому вирішити питання про залишення за
собою не реалізованого майна, крім
майна, конфіскованого за рішенням суду
(ст.62 ч.6 Закону України "Про виконавче
провадження").

ОСОБА_2 подав до ВДВС заяву про
залишення за собою не реалізованого
майна у вигляді 1/3 частини квартири, що
належала боржнику.

Про передачу майна стягувачу у
рахунок погашення боргу державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником відділу і
за фактом такої передачі складається
акт.

Постанова та акт державного
виконавця є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно (ст. 62 ч.9 Закону України "Про
виконавче провадження").

Наведене свідчить про те, що
постанова і акт про передачу майна є
документами виконавчого провадження,
які видаються у разі здійснення
примусової реалізації майна на яке
звернуто стягнення, тобто свідчать про
факт примусового виконання.

У розумінні ст. 50 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець може скасувати заходи
примусового виконання, якими майно у
порядку примусового виконання не
передавалось стягувачу.

Скасовуючи акт і постанову від
05.10.2012 року про передачу майна
стягувачу, головний держвиконавець
фактично здійснив поворот виконання
рішення суду. Між тим, поворот
виконання рішення суду має
вирішуватись відповідно до вимог ст.
ст. 380-382 ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про відмову у задоволенні скарги,
колегія суддів задовольняє апеляційну
скаргу і скасовує ухвалу суду першої
інстанції із прийняттям нової ухвали
про задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Приморського районного
суду м. Одеси від 09 жовтня 2013 року -
скасувати.

Скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову головного
державного виконавця Першого
Приморского відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про закінчення
виконавчого провадження від 09
листопада 2012 року у частині скасування
акту державного виконавця про передачу
майна від 05 жовтня 2012 року і постанови
про передачу майна від 05 жовтня 2012 року.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
із розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області Л.Г.
Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич