У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

25 грудня 2013 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «ВіВ» ЛТД
(далі - ТОВ «ВіВ» ЛТД) до ОСОБА_1,
виконавчого комітету Луцької міської
ради про визнання недійсним свідоцтва
про право власності на майно, визнання
незаконним та скасування рішення, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 5 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 16 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ТОВ «ВіВ» ЛТД
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що йому та
ОСОБА_1 на праві власності належать
житлові приміщення, що знаходяться на
першому поверсі багатоквартирного
житлового будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_1
незаконно здійснила реконструкцію
належного їй приміщення нотаріальної
контори, що підтверджується постановою
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 26 квітня 2012
року, якою визнано протиправними та
скасовано видані ОСОБА_1 дозволи
інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області на проведення
будівельних робіт.

З врахуванням заяви про збільшення
позовних вимог товариство просило суд
визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету Луцької
міської ради №98-6 від 11 лютого 2010 року
«Про оформлення права власності на
нотаріальну контору на АДРЕСА_1» та
визнати недійсним свідоцтво право
власності від 15 лютого 2010 року на
зазначену нотаріальну контору
загальною площею 149 кв.м, яка
розташована по АДРЕСА_1, що видане
ОСОБА_1

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 5 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 16 жовтня 2013 року, позовні вимоги
ТОВ «ВіВ» ЛТД задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
рішення виконавчого комітету Луцької
міської ради Волинської області №98-6
від 11 лютого 2010 року «Про оформлення
права власності на нотаріальну контору
на АДРЕСА_1».

Визнано недійсним свідоцтво право
власності від 15 лютого 2010 року на
нотаріальну контору загальною площею
149 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1,
видане ОСОБА_1 та зареєстроване КП
«Волинське бюро технічної
інвентаризації» в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно за № 64098 від 2 березня 2010 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ВіВ»
ЛТД, суд першої інстанції, з висновками
якого й погодився апеляційний суд,
дослідивши докази в справі й давши їм
належну правову оцінку, дійшов
правильного висновку та обґрунтовано
виходив з того, що рішення виконкому
Луцької міської ради Волинської
області від 11 лютого 2010 року «Про
оформлення права власності на
нотаріальну контору по АДРЕСА_1»
ґрунтується на дозволах на здійснення
будівельних робіт з реконструкції
нотаріальної контори, які видані з
порушенням вимог Закону України «Про
планування та забудову територій» та
Закону України «Про архітектурну
діяльність».

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили , не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 26 квітня,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 9 жовтня 2012 року, встановлено, що
підставою для скасування дозволів
Інспекції ДАБК на проведення
будівельних робіт з реконструкції
нотаріальної контори по АДРЕСА_1 стало
те, що при отриманні ОСОБА_1 зазначених
дозволів були відсутні будь-які
правовстановлюючі документи, що
підтверджували право користування
земельною ділянкою, на якій проведено
добудову, а також те, що ОСОБА_1 не
отримала згоду позивача ТОВ «ВіВ» ЛТД,
як суміжного землекористувача, на
проведення будівельних робіт.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 5
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Волинської області від 16
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

О.В. Ступак