Справа
Номер провадження 2/237/1370/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2013 року

Мар`їнський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді Ступіна І.М.

при секретарі
Готовщиковій Т.О.

розглянувши в судовому засіданні в
залі суду м. Мар'їнки Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою про стягнення заборгованості з
відповідача, у якій зазначив, що 31
грудня 2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
позики, згідно з яким позивач зайняв
ОСОБА_2 гроші у сумі 6000 грн., а вона
пообіцяла повернути гроші до 01 березня
2012 року. Про факт передачі грошей
свідчить розписка отримана позивачем
від ОСОБА_2. Боржник до сьогоднішнього
часу гроші не повернув. ОСОБА_1 не
одноразово пред'являв відповідачеві
усну вимогу, згідно до розписки та
положень діючого цивільного
законодавства, щодо повернення
заборгованості, на що відповідач ніяк
не реагував. До сьогоднішнього часу
відповідач ухиляється від повернення
суми боргу, чим порушив взяті на себе
зобов'язання. Позивач також просить
стягнути з відповідача моральну шкоду
у розмірі 2000 грн.

Також, 24 березня 2010 року позивач з
відповідачем уклали договір позики,
згідно з яким позивач дав у займи
відповідачу гроші у сумі 5300 грн., до 01
серпня 2010 року. Про факт передачі
грошей свідчить розписка отримана
позивачем від ОСОБА_2. Боржник до
сьогоднішнього часу гроші не повернув.
ОСОБА_1 не одноразово пред'являв
відповідачеві усну вимогу, згідно до
розписки та положень діючого
цивільного законодавства, щодо
повернення заборгованості, на що
відповідач ніяк не реагував. До
сьогоднішнього часу відповідач
ухиляється від повернення суми боргу,
чим порушив взяті на себе зобов'язання.
Позивач також просить стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі
2000 грн.

Просить суд стягнути з відповідача
суму боргу.

10 липня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_1 про визнання правочину
недійсним та стягнення суми боргу.
Дійсно 24 березня 2010 року, ОСОБА_2
звернулася до ОСОБА_1 для отримання
позички. Потім відповідач запропонував
їй віддати картку банку Aval на рахунок
якої перераховується пенсія і
матеріальна допомога, разом з кодом,
щоб він міг регулярно знімати з неї
грошові кошти в рахунок боргу. ОСОБА_2
погодилася, разом з карткою ОСОБА_1
забрав у неї й паспорт. Отже, з 24
березня 2010 року по лютий 2013 року (до
цього часу карткою користувався
Відповідач) ОСОБА_1 зняв з її рахунку 62235
гривень 00 копійок.

В кінці грудня 2012 року ОСОБА_2
зверталася до відповідача з проханням
повернути їй картку та розписки, бо
сума боргу разом з відсотками вже була
повернута. Вона неодноразово
пред'являла Відповідачеві усну вимогу,
щодо повернення заборгованості, яка
виникла внаслідок самовільного
користування карткою, однак Відповідач
ніяк не прореагував. Також Відповідач
навмисно приховав від суду наявність
ще однієї розписки відповідно до якої
борг вже повернуто.

Позивач по первинному позову ОСОБА_1 до
суду з'явився, свої позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Відповідачка по первинному позову
ОСОБА_2 до суду повторно не з'явилася,
про розгляд справи була повідомлена
налженим чином.

За таких обставин суд, керуючись ст. 224
ЦПК України вважає за можливе винести
заочне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_2 була належно
повідомлена про розгляд справи, а також
те, що від неї не надходило заяви про
розгляд справи за її відсутності, суд
вважає за необхідне залишити зустрічну
позовну заяву без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов позики та
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

П.1 статті 1049 Цивільного кодексу
України, передбачено, що Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. При цьому ч.2 п.1
ст.1049 Цивільного кодексу встановлює що
якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; 2) у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

На підставі ст. 280 Цивільного кодексу
України , якщо фізичній особі
внаслідок порушення її особистого
немайнового права завдано майнової та
(або) моральної шкоди, ця шкода
підлягає відшкодуванню.

Згідно з вимогами ст.297 Цивільного
кодексу України, кожен має право на
повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є
недоторканними. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

На підставі 23, 280, 297, 525, 526, 546, 1046, 1047, 1049
ЦК України, керуючись 209, 212-215, 224-233 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за розписками у розмірі 11 300
(одинадцять тисяч триста) гривень 00
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 458 (чотириста
п»ятдесят вісім) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за
надану моральну шкоду у розмірі 4000
(чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати за отримання юридичних послуг
у розмірі 500 (п»ятсот) гривень.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про
визнання правочину недійсним та
стягнення суми боргу залишити без
розгляду на підставі неявки позивача
по зустрічній позовній заяві.

Рішення може бути переглянуто за
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення суду може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
І.М.Ступін

Дата документу 13.11.2013