Справа № 2-21/12
Провадження № 2/727/9/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2013 року.
Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі:
головуючого судді - Дудакова С.Є.

при
секретарі - Колосар О.І.

за участі представника
ОСОБА_1 -ОСОБА_2

та представника
Великокучурівської сільської ради
-Онуляк О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Чернівці
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та
Великокучурівської сільської ради про
визнання права на добудову, про поділ
між співвласниками -спадкоємцями за
законом частки спадкового майна, про
порядок спільного користування
садибою, і спільного проживання у
житловому будинку, що належить
сторонам на праві спільної сумісної
власності, визначення часток на долі у
майні, про вселення та про визнання
незаконним рішення сільської ради та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4
про визнання державного акту на право
власності на землю недійсним та розділ
спадкового майна, -

встановив:

ОСОБА_4, скориставшись правом
сторони про зміну в судовому засіданні
предмету, змісту та ціни позову,
звернувся до суду 11 грудня 2012 року з
позовом до ОСОБА_1 та
Великокучурівської сільської ради про
визнання права на добудову, про поділ
між співвласниками -спадкоємцями за
законом частки спадкового майна, про
порядок спільного користування
садибою, і спільного проживання у
житловому будинку, що належить
сторонам на праві спільної сумісної
власності, визначення часток на долі у
майні, про вселення та про визнання
незаконним рішення сільської ради, в
якому посилався на те, що він з ОСОБА_1 є
спадкоємцями першої черги за законом
всього спадкового майна ринковою
вартістю 300214,49 грн., де кожній з сторін
належить по ? його ідеальній частці
розміром 150107,25 грн., що належало їхній
матері -ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказував, що предметом спору є
право власності та право на реальне
користування (проживання) обома
сторонами та на виділ всього
спадкового майна між цими строми
загальною вартістю 300214,49 грн., яка
складається з садиби в АДРЕСА_1, яка
складається з присадибної земельної
ділянки, розміром 0,1336 га, жилого
будинку з господарсько-побутовими
будівлями, багаторічними насадженнями
і комунікаціями, земельної ділянки,
розміром 0,0844 га, двох вкладів в даний
час на суму 3 520 грн.

Також вважав, що предметом спору є
його житлове та майнове цивільне право
реального користування, в тому числі
право проживання шляхом вселення, його
земельне право на реальне користування
та поділ двох земельних ділянок, площею
0,2180 га, за справедливою ринковою
вартістю, та його майнове цивільне
право на поділ до грошових вкладів за
його первісною оцінкою -2298,60 грн.

В позовній заяві викладені
«короткі обставини справи», які на
думку ОСОБА_4 мають місце та в яких він
обґрунтував своє бачення вирішення
даного цивільного спору, пославшись на
цьому на визначення ним даного
предмету та змісту позову, з яким
вимушений звернутися до суду з позовом,
оскільки ним вичерпані всі позасудові
аргументи.

При цьому також посилався на те,
що він звертався до Великокучурівської
сільської ради з проханням про їх
дозвіл для реального поділу належного
йому та братові дозволити цю
добудову-прибудову у відповідності з
висновкам експертів КНДІСЕ, що є у
справі, однак, своїм рішенням сільська
рада від 25 червня 2008 року незаконно
відмовила у задоволенні його заяви у
перебудові житлового будинку у зв»язку
з відсутністю документів про власність
на житловий будинок та земельну
ділянку.

Також вказував на склад
спадкового майна, що підлягає розділу,
на його вартість, вказував перелік і
вартість кожного приміщення у
визначених експертом для поділу
частин будинковолодіння, проводив
певні розрахунки з метою непрямого
визначення ціни позову.

Просив розділити належним
сторонам, як спадкове майно, два
грошових вклада в «Ощадбанку»,
виділивши їх у власність ОСОБА_1,
зобов»язавши його сплатити йому ?
частину їх вартості, поділити спадкове
майно, що залишилося, у визначений ним
спосіб, визнати, що він має
компенсувати ОСОБА_1 різницю між
виділеною йому часткою
бдинковолодління, вартістю 51972,89 грн., і
вартістю належної йому ? його ідеальної
частки в цьому будинковолодінні,
розміром 66342,64 грн. в сумі -14369,75 грн. за
рахунок присадибної ділянки, яку слід
поділити, визнавши за ним право
власності на 0,05804 га, вартістю 41868,25 грн.,
а за братом визнати право на її частку
розміром 0,05975 га, вартістю 70607,75 грн.

Просив також поділити між
сторонами земельну ділянку в с.Годилів,
Сторожинецького району, загальною
вартістю 55606 грн., визнавши за кожною
стороною право власності на ? ідеальну
її частину, розміром по 0,0422 га, вартістю
20934,13 грн., та виділити у власність
ОСОБА_1 грошові вклади в «Ощадбанку»на
ім»я покійної матері ОСОБА_5 на
загальну суму 3520 грн., з яких 1 760 грн.
забов»язати того сплатити йому.

Крім цього просив визнати, що
ОСОБА_1 має сплатити на його користь
9002952 грн. за користування належною йому
часткою будинковолодіня на протязі 14
років, вселити його в жилий будинок по
АДРЕСА_1 в виділену йому частку,
стягнувши з ОСОБА_1 на його користь
судові витрати.

Просив визнати незаконним
рішення Великокучурівської сільської
ради Сторожинецького району за №84-16/08
від 25 червня 2008 року про відмову йому у
перебудові та забудові спірного жилого
будинку для його реального виділу в
натурі.

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_4. про
визнання державного акту на право
власності на землю не дійсним, в якому
посилався на те, що в первісній
позовній заяві ОСОБА_4. посилається на
те, що спірні земельні ділянки, площею
0,1336 га та 0,0844 га належали згідно
державного акту на право приватної
власності на землю від 5 квітня 1999 року
їхній матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, після чого відкрилася
спадщина, на момент відкриття якої
спадкодавець не мав права на будь-яку
добудову будь-яких будівель, які
належали йому на праві приватної
власності.

Кім цього вказував на масу
спадкового майна, наявність висновків
експертних установ, аргументуючи свою
правову позицію з цього приводу
вимогами ст.ст. 22 ч.1, 23 ч.1, 114 ЗК України в
ред..1992 року, ст.ст. 238 ч.1, 368 ч.1, 1267 ЦК
України, п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №8 від 30 травня
1997 року з наступними змінами та
доповненнями «Про судову експертизу у
кримінальних та цивільних справах».

Просив відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_4 до нього, задовольнивши його
зустрічний позов.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свій
позов підтримав повністю, зустрічний
позов не визнав, але разом з цим
пояснив, що йому однаково за якими
висновками яких експертиз слід
задоволити його позовні вимоги. Крім
цього пояснив, що вартість часток та
відсотки застосовані при розрахунку
вартості всього спадкового майна, що
підлягає розділу, вираховувалися не
ним, а адвокатом ОСОБА_6, і чому ці
підрахунки саме такі -йому не відомо.
Йому також невідомий розмір грошової
суми, яку брат отримав від громадян,
яким здавав в оренду земельну ділянку
на протязі 14 років, але ця сума, за його
підрахунками, складає 90029,52 грн.

Також ОСОБА_4 пояснив, що у нього
немає жодних документів про правло
власності на земельну ділянку на даний
час. Не було таких документів і на час
звернення до сільської ради з заявою
про дозвіл перебудови та добудови
житлового будинку, а тому претензій до
сільської ради у нього немає. Стосовно
вимоги про поділ грошових вкладів, які
залишилися після смерті матері, - нехай
брат забирає всі гроші собі. Йому
відомо, що на даний час у спірному
будинку проживає брат із дружиною та
двома дітьми, у нього (ОСОБА_4.) на цьому
ж подвір»ї є власний будинок, в якому
він проживає самий, однак, наполягає на
своїй вимозі на вселення. Він з
дружиною в іншому місці збудували
будинок, який подарували донці. Не зміг
пояснити визначення ним виразу
«справедливої ринкової вартості».

ОСОБА_1 та його представник в судовому
засіданні заявлений до нього позов не
визнав, підтримав свій зустрічний
позов, пояснивши при цьому, що на його
думку у брата немає жодних законних
підстав для висунення до нього саме
таких вимог, які вказані у його
позовній заяві. За наявності бажання
брата можна було би вирішити даний спір
в позасудовому порядку. Просив
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4
до нього, оскільки він є безпідставним,
задовольнивши при цьому його позов,
хоча фактично відсутність належних
документів при зверненні брата до
сільської ради за отриманням дозволу
на перебудову-добудову спірного жилого
будинку для його поділу в натурі - ніким
не оспорюється.

Представник Великокучурівської
сільської ради в судовому засіданні
позов не визнала, пояснивши при цьому,
що дійсно у 2008 році ОСОБА_4 звертався до
сільської ради із заявою про надання
йому дозволу для прибудови чи добудови
до будинку, розташованого по АДРЕСА_1,
однак, до цієї заяви не додав
документів, які би свідчили про
наявність у нього документів про право
власності або користування земельною
ділянкою, з чим той, в принципі, був
згоден. До цього часу таких документів
ним до сільської ради не надано.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позови є
необгрунтованими і не підлягають до
задоволення.

Судом встановлено, що дійсно
опосередковано мали та мають місце
обставини, вказані в позовних заявах
сторін, що стверджено копіями заяв
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до Сторожинецької
держнотконтори від 10 лютого 1999 року,
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 10 серпня 1999 року,
державного акту на право приватної
власності на землю ОСОБА_5, який слід
визнати недійсним, оскільки цей акт
виданий 5 квітня 1999 року, а згідно з
свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, в той час коли акт був
виданий та зареєстрований 5 квітня 1999
року, тобто після її смерті, звіту про
оцінку житлового господарства в
с.Годилів, довідок Великокучурівської
сільської ради від 12 жовтня 1998 року, 21
жовтня 2002 року, 17 березня 2003 року,
свідоцтв про народження дітей, батьком
яких є ОСОБА_1

За наявності вказаних обставин та
наявних у справі документальних
доказів суд доходить висновку, що
ОСОБА_4 в судовому засіданні при
підтриманні «де-факто»свого позову
«де-юре» не обґрунтував належним чином
жодної своєї позовної вимоги, від
вимоги, пред»явленої до сільської ради
практично відмовився, а тому в
задоволенні його позову слід
відмовити.

Разом з цим, саме за наявності доказів,
наданих ОСОБА_1, в ствердження його
позовних вимог, та пояснень ОСОБА_4 по
суті його позову (так званого
основного), суд доходить висновку, що
практично відсутні предмет та зміст
цього позову, а тому в задоволенні і
його позову слід відмовити.

Керуючись статтями ст.ст. 48, 49, 50, 51, 53 ЗУ
«Про власність», який діяв на час даних
правовідносин, ст.ст. 215, 1166, 1268, 1269, 1270 ЦК
України, ст.ст. 39, 42, 43, 46, 114 ЗК України в
ред.1990 року, ст.ст. 120, 125 ЖК України,
ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1
та Великокучурівської сільської ради
про визнання права на добудову, про
поділ між співвласниками -спадкоємцями
за законом частки спадкового майна, про
порядок спільного користування
садибою і спільного проживання в
житловому будинку, що належить
сторонам на праві спільної сумісної
власності, визначення часток на долі у
майні, про вселення та про визнання
незаконним рішення сільської
ради-відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання
державного акту на право власності на
землю недійсним та розділ спадкового
майна -відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний
суд м.Чернівці на протязі 10 днів з дня
його проголошення.

СУДДЯ: