№ 2/679/646/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року
Нетішинський міський
суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді Фурсевич О.В.,

при
секретарі Ткачук Т.А., Онопріюк Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Нетішин
цивільну справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О
В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс»
звернулося до суду з вищевказаним
позовом посилаючись на те, що 05.04.2006
року між АТ «Укрсиббанк» (на момент
укладення - АКІБ «УкрСиббанк») та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ 058/33-3/18-16, згідно умов якого банк надав
останньому кредитні кошти в сумі 38462
гривні, а відповідач зобов'язався
прийняти, належним чином
використовувати та повернути вказані
грошові кошти в повному обсязі в
терміни та розмірах, що встановлені
графіком погашення кредиту, але не
пізніше 31 березня 2010 року та сплатити
проценти за користування ними в
розмірі 15,5% річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання по кредитному договору
був укладений договір поруки № 058/1-2006
від 05 квітня 2006 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2, згідно якого
остання зобов'язалася відповідати
перед банком у тому ж обсязі, що й
ОСОБА_1 за всіма зобов'язаннями
останнього за основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами кредитного
договору. Відповідальність ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є солідарною відповідно до п. 1.4.
договору поруки.

20 квітня 2012 року між АТ «УкрСиббанк» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс» був
укладений договір факторингу № 05/12,
згідно умов якого відбулося
відступлення права вимоги за кредитним
договором укладеним між АТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1, тому позивач
набув прав кредитора до останнього.

Однак відповідач ОСОБА_1 належним
чином не виконує свої зобов'язання за
кредитним договором і на момент
укладання договору факторингу
загальна сума заборгованості
відповідачів перед новим кредитором -
ТОВ «Кредекс Фінанс» станом на 04.09.2013
року становить 28588 гривень 81 копійка, з
яких: заборгованість за основним
зобов'язанням - 16 303 гривні;
заборгованість за відсотками - 12 285
гривень 81 копійка. Крім того, згідно
вимог ст.625 ЦК України, 3% за
користування коштами становить - 640
гривень 51 копійка. Таким чином загальна
сума заборгованості відповідачів за
неналежне виконання умов кредитного
договору становить 29229 гривень 32
копійки.

На підставі вищевикладеного, в поданій
позовній заяві позивач просить
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
№ 058/33-3/18-16 від 05.04.2006 року в сумі 29229
гривень 32 копійки та судові витрати у
справі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, але надіслав
заяву, в якій просить розгляд справи
проводити у його відсутності, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому
засіданні позов не визнав, посилаючись
на те, що строк виконання кредитного
договору закінчився 31.03.2010 року і з
01.04.2010 року почався перебіг позовної
давності, який сплив 01.04.2013 року.
Позивач звернувся до суду лише 23.09.2013
року, тобто після спливу строку
позовної давності. Крім того, позивач
не надав жодного доказу пред'явлення
вимоги про стягнення боргу до
поручителя ОСОБА_2 протягом шести
місяців з дня настання строку
виконання основного зобов'язання.
Представник зазначив, що позивачем
подано позовну заяву про стягнення
боргу після спливу строків позовної
давності та строку пред'явлення вимоги
до поручителя про стягнення боргу, тому
просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представника відповідачів,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 05
квітня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
058/33-3/18-16, згідно умов якого банк надав
останньому кредитні кошти в сумі 38462
гривні, а відповідач зобов'язався
прийняти, належним чином
використовувати та повернути вказані
грошові кошти в повному обсязі в
терміни встановлені графіком
погашення кредиту та сплатити проценти
за користування ними в розмірі 15,5%
річних. Кредит надано на термін з 05.04.2006
року по 31.03.2010 року для купівлі
автомобіля "ВАЗ 21124".

З метою виконання зобов'язання по
кредитному договору між АКІБ
«Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений
договір поруки № 058/1-2006 від 05 квітня 2006
року, відповідно до умов якого остання
зобов'язалася перед банком відповідати
за виконання ОСОБА_1 усіх його
зобов'язань, що виникли з кредитного
договору №058/33-3/18-16 від 05.04.2006 року, в
тому числі за повернення основної суми
боргу, процентів за використання
коштів, відшкодування можливих
збитків, за сплату пенсі та інших
штрафних санкцій, передбачених
договором, в тому ж обсязі, що й ОСОБА_1
Згідно п.1.4 договору поруки,
відповідальність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
солідарною.

Згідно витягу з договору факторингу №
05/12, укладеного 20 квітня 2012 року між
публічним акціонерним товариством
"УкрСиббанк" та товариством з обмеженою
відповідальністю "Кредекс Фінанс",
витягу з реєстру боржників (додаток № 1
до договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012
року), акту приймання - передачі від
14.05.2012 року, позивач отримав право
вимоги до боржників за кредитними
договорами, зокрема за кредитним
договором № 058/33-3/18-16 від 05.04.2006 року,
укладеним з ОСОБА_1

Згідно розрахунку заборгованості за
кредитним договором № 058/33-3/18-16 від
05.04.2006 року укладеним з ОСОБА_1 станом на
04.09.2013 року, загальна сума
заборгованості становить 29 229 гривень 32
копійки, в тому числі:

- заборгованість за основним
зобов'язанням - 16 303 гривні,

- заборгованість за відсотками - 12
285 гривень 81 копійка,

- проценти за користування коштами - 3%
річних, згідно ст.625 ЦК України - 640
гривень 51 копійка (розраховані за
формулою: сума боргу 16303 гривень х
процентну ставку 3% /100%/365 днів х 478 днів
(період з 15.05.2012 року по 04.09.2013 року ).

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів. Вказані наслідки порушення
зобов'язання щодо повернення позики
передбачені також в кредитному
договорі.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором
факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Частиною 2 статті 625 ЦК України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, оскільки позичальник
ОСОБА_1 не виконав умови кредитного
договору, тому він повинен нести
відповідальність за вказаним
зобов'язанням перед позивачем.

Водночас, відповідно до ст.ст.256, 257, ч.3, 4
ст.267 ЦК України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення;
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.5 ст.261, ст.262 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. Заміна сторін у зобов'язанні
не змінює порядку обчислення та
перебігу позовної давності.

Згідно ст.1 Закону України "Про захист
прав споживачів", споживчий кредит -
кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції -
будь-якого виробу (товару), роботи чи
послуги, що виготовляються,
виконуються чи надаються для
задоволення суспільних потреб.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 отримав
кредит для придбання автомобіля,
вказаний кредит є споживчим.

Згідно п.7 ч.11 ст.11 Закону України "Про
захист прав споживачів", кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку з цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
застосовуються й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

З огляду на те, що строк дії кредитного
договору закінчився 31 березня 2010 року,
а у встановлений в договорі строк
ОСОБА_1 заборгованість не сплатив, тому
саме з цього часу розпочався перебіг
строку позовної давності.

З позовом до суду позивач звернувся
лише 23 вересня 2013 року, тобто після
спливу позовної давності, при цьому на
поважність причин пропуску цього
строку не вказував.

В судовому засіданні та поданих
письмових запереченнях представник
відповідача ОСОБА_1 посилався на
пропуск позивачем строку позовної
давності, як на підставу для відмови в
задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що слід
застосувати строк позовної давності та
відмовити в задоволенні позову в
частині позовних вимог до ОСОБА_1 у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.546 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У відповідності до ч.1 ст.559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Частиною 4 ст. 559 ЦК
встановлено, що порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання зобов'язання не пред'явить
вимогу до поручителя.

Згідно ст.252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Пунктом 3.1 договору поруки від 05.04.2006
року, який укладений між АКІБ
"УкрСиббанк" та ОСОБА_2 передбачено
лише, що порука припиняється з
припиненням всіх зобов'язань
позичальника ОСОБА_1 по кредитному
договору. Отже, строк дії договору
поруки не встановлено, оскільки згідно
ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами.

Строк виконання основного зобов'язання
за кредитним договором № 058/33-3/18-16 від
05.04.2006 року позичальником ОСОБА_1
визначено 31.03.2010 року і з даної дати у
кредитора виникло право пред'явити
вимогу до поручителя щодо повернення
кредиту. Однак, в матеріалах справи
відсутні відомості про те, що кредитор
протягом шести місяців з дня настання
строку виконання основного
зобов'язання заявляв таку вимогу до
поручителя і лише 23 вересня 2013 року,
тобто після спливу строку,
встановленого ч.4 ст.559 ЦК України,
позивач подав позов до суду з вимогою
до поручителя про повернення кредиту.

Крім того, в п.24 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року
зазначено, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

На підставі наведеного, враховуючи те,
що позивач пред'явив вимогу до
поручителя шляхом подачі позову до
суду 23 вересня 2013 року, тобто в
порушення, встановленого ч.4 ст.559 ЦК
України шестимісячного строку
пред'явлення такої вимоги від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання, тому суд вважає, що порука
за кредитним договором №058/33-3/18-16 від
05.04.2006 року припинилася.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити
у зв'язку зі спливом строку позовної
давності та припиненням поруки.

Керуючись статтями 252, 256, 257, 261, 262, 267, 526,
546, 553, 559, 610, 611, 625, 1046 - 1050, 1054, 1077 ЦК
України, ст.1, п.7 ч.11 ст.11Закону України
"Про захист прав споживачів", статтями 3,
15, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224 - 228 ЦПК України, суд,
-

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Судові витрати залишити на сторонах в
розмірах, які вони понесли.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Хмельницької області через
Нетішинський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: