У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

25 грудня 2013 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.АЙ.С.І.-ТРАНС» (далі
- ТОВ «Т.АЙ.С.І.-ТРАНС») про визнання
права власності на майно, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Запорізької області від 9 липня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 30 квітня 2005 року
зборами учасників ТОВ «Т.АЙ.С.І.-ТРАНС»,
якими являлися він та ОСОБА_2, було
прийнято рішення (протокол № 23) про
надання ним фінансової допомоги
товариству для здійснення
господарської діяльності, придбання
активів та реконструкції
виробничо-складських приміщень по
АДРЕСА_1 шляхом внесення грошових
коштів додатковим капіталом. Надана
фінансова допомога підлягала
поверненню і у разі відсутності у
товариства грошових коштів, повернення
допомоги мало здійснюватися активами,
тобто основними засобами товариства
(верстати, механізми, будівлі, техніка,
оргтехніка).

Оскільки фінансова допомога у розмірі 2
704 672,42 грн, яка надавалася ним з 30 квітня
2005 року, ТОВ «Т.АЙ.С.І.-ТРАНС» повернута
не була, зборами тих же учасників 30
листопада 2009 року було прийнято
рішення (протокол № 33/1) про повернення
йому наданої фінансової допомоги у
сумі 2 107 712 грн активами товариства в
еквіваленті вказаної суми, а зборами
засновників від 30 червня 2010 року
(протокол № 30/06) було прийнято рішення
про повернення активами товариства
фінансової допомоги у сумі 337 791,37 грн,
яка надавалась ним у період з 30 квітня
2005 року по 30 листопада 2009 року.

Відповідно до акта передачі майна від 31
липня 2010 року та наказу по ТОВ
«Т.АЙ.С.І.-ТРАНС» про передачу майна від
31 липня 2010 року в порядку повернення
фінансової допомоги йому було передано
майно - активи товарства, а саме:
будівля виробничо-складського
комплексу та магазину -літ. Я,
реконструкція яких розпочалася у
травні 2006 року і станом на 12 грудня 2008
року їх готовність складає 98%, бокс для
автомобілів - літ. Л, верстати,
механізми, оргтехніка та інше майно.
Частину із переданого майна за
договором безвідплатної передачі № 31/07
від 31 липня 2010 року він передав ТОВ
«Т.АЙ.С.І.-ТРАНС», а за договором оренди
№ 2/8 від серпня 2010 року два погрузчика
із переліченого майна передав ПП
ОСОБА_2

Посилаючись на те, що у ТОВ
«Т.АЙ.С.І.-ТРАНС» та третіх осіб почали
виникати сумніви щодо приналежності
йому переданого за актом від 31 липня 2010
року майна і на відсутність належної
реєстрації будівель, складських
приміщень у зв'язку із незавершеним їх
будівництвом, на підставі ст. ст. 331, 392
ЦК України просив визнати право
власності на майно, у тому числі
недобудований виробничо-складський
комплекс площею 11946,4 кв.м і магазин,
побудований у 2008 році по АДРЕСА_1
загальною площею 33 кв.м; бокс для
автомобілів, побудований у 1996 році та 48
найменувань рухомого майна.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 24
травня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, ТОВ
«Кроно-Україна» оскаржила його в
апеляційному порядку, посилаючись на
те, що оскаржуваним рішенням вирішено
питання про його права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 292 ЦПК України
право апеляційного оскарження судових
рішень належить особам, які не приймали
участі у справі лише у разі, коли суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 9 липня 2013 року
апеляційну скаргу ТОВ «Кроно-Україна»
задоволено, заочне рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням апеляційним судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, апеляційний суд
обґрунтовано виходив з того, що в
порядку примусового виконання наказів
господарського суду Запорізької
області від 3 серпня 2010 року про
стягнення з ТОВ «Т.АЙ.С.І.-ТРАНС» на
користь ТОВ «КРОНО-Україна» боргу у
сумі 973 111,90 грн та 50 140,73 грн
державним виконавцем
Орджонікідзевського ВДВС було
накладено арешт на все належне ТОВ
«Т.АЙ.С.І.-ТРАНС» майно, у тому числі й на
те, що являлося предметом даного спору,
дані про заборону відчуження рухомого
майна ТОВ «Т.АЙ.С.І.-ТРАНС» були внесені
до реєстру 5 серпня 2010 року і з нього не
виключались.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 9 липня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

О.В. Ступак