ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова
М.Л., при секретарі Степанишиній Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом

ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітнього ОСОБА_3, 2008 року
народження, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3 особа -
Служба у справах дітей Дарницької
районної у м. Києві державної
адміністрації про вселення, усунення
перешкод у здійсненні права
користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, 2008
року народження, 17.10.2013 року звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3
особа - Служба у справах дітей
Дарницької районної у м. Києві
державної адміністрації про вселення в
квартиру АДРЕСА_1, усунення перешкод у
здійсненні права користування
квартирою.

Позивачка зазначала, що вона з ОСОБА_5
(відповідачем 2) перебуває в
зареєстрованому шлюбі, в шлюбі вони
мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, 2008
року народження; в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані три особи - вона
(позивачка), чоловік та дитина; квартира
АДРЕСА_1 є однокімнатною, житловою
площею 18,0 кв. м, квартира на даний час
належить на праві власності
чоловікові; ОСОБА_4 (відповідачка 1) є
матір»ю ОСОБА_5 (чоловіка).

Оскільки 11.09.2013 року відповідачі
вчинили конфліктну ситуацію, в
результаті якої вони фактично вигнали
її (позивачку) з квартири разом із сином
ОСОБА_3, з того часу перешкоджають їй в
користуванні квартирою, іншого житла
вона (позивачка) не маю, тому вона
вимушена була звернутися до суду з
даним позовом та просить суд
постановити рішення, яким вселити її
разом із дитиною в квартиру АДРЕСА_1 та
зобов»язати відповідачів не чинити
перешкоди у користуванні квартирою.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала та просила
позов задовольнити у повному обсязі;
відповідач ОСОБА_5 в особі представника
ОСОБА_7 позов не визнав, стверджуючи, що
право позивачки разом із дитиною на
проживання в спірній квартирі
відповідачами не оспорюється; просив в
задоволенні позову з зазначених
позивачкою підстав відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання
не з»явилась повторно; про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, будь-яких
заяв-клопотань від неї не надходило.

Представник 3-ої особи - Служба у
справах дітей Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації в судове
засіданні не з»явився, до матеріалів
справи подано заяву, згідно якої Служба
просить справу розглядати за
відсутності представника та
постановити судове рішення із
максимальним врахуванням інтересів
малолітньої дитини.

Заслухавши пояснення сторін в судовому
засіданні, допитавши свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу (підстави звільнення від
доказування).

В судовому засіданні встановлено:
ОСОБА_2 (позивачка) та ОСОБА_5
(відповідач 2) перебувають в
зареєстрованому шлюбі з 11.11.2006 року, від
шлюбу мають дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).

Відповідач ОСОБА_5 є власником квартири
АДРЕСА_1 згідно договору дарування
квартири від 28.02.2008 року, укладеного
ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_5
(обдаровуваний), що підтверджується
довідкою БТІ м. Києва від 03.12.2013 року
№25426 (И-2013) і не заперечується
сторонами; при цьому, відповідачем
ОСОБА_5 (його представником) суду не
надано копії правовстановлюючого
документа на квартиру.

Як вбачається з довідки форми №3 від
13.11.2013 року (а.с.27), квартира АДРЕСА_1 є
однокімнатною, житловою площею 18,0 кв. м;
зареєстровані в квартирі три особи -
ОСОБА_5 (відповідач 2 - власник) - з 2002
року, ОСОБА_2 (позивачка) - з 09.01.2007 року
та син ОСОБА_3, 2008 року народження - з
27.08.2013 року.

Ствердження позивачки ОСОБА_2 про те, що
11.09.2013 року за місцем проживання мав
місце конфлікт, у тому числі за участі
ОСОБА_4 - матері ОСОБА_5, внаслідок якого
вона (позивачка) разом із сином ОСОБА_3,
залишили приміщення квартири АДРЕСА_1,
і з того часу вони в квартирі не
проживають, фактично підтверджуються
показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9
(сусідів).

Ствердження позивачки ОСОБА_2 про те, що
вона з дитиною вимушені були залишити
спірну квартиру з 11.09.2013 року внаслідок
протиправної поведінки відповідачів,
підтверджуються довідкою Дарницького
РУ ГУ МВС України від 17.09.2013 року (а.с.4)
та висновком від 24.09.2013 року (а.с.5), з
яких вбачається, що позивачка 11.09.2013
року зверталась до правоохоронних
органів з питання перешкоджання з боку
відповідачів у користуванні нею
спірною квартирою та вимогою залишити
квартиру; при цьому, ОСОБА_5 пояснював,
що «між його дружиною виникають
конфліктні ситуації щодо сумісного
проживання у квартирі АДРЕСА_1, в ході
конфлікту фізична сила не
застосовувалась».

Дані обставини підтверджуються
матеріалами справи і не заперечуються
сторонами.

Згідно ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України
власник (співвласник) житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім»ї, інших осіб.

Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім»ї
власника квартири, які проживають
разом з ним у квартирі, що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
квартири, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

Як стверджує представник відповідача
ОСОБА_5 - ОСОБА_7, відповідачем 2 не
оспорюється право позивачки (дружини)
разом із дитиною - сином ОСОБА_3, 2008 року
народження на користування
(проживання) в квартирі АДРЕСА_1, він
(відповідач 2) також не заперечує проти
вселення (повернення у квартиру)
позивачки та сина ОСОБА_3.

Будь-яких заперечень по суті справи
відповідачкою ОСОБА_4 судові не надано.

Таким чином, аналізуючи встановлені в
судовому засіданні фактичні обставини
справи та надані сторонами докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги ОСОБА_2
знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні у повному обсязі;
заперечення представника відповідача 2
в частині щодо добровільного залишення
квартири позивачкою судом не
приймаються, тому позов ОСОБА_2
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_5 підлягає стягненню
на користь позивачки ОСОБА_2 судові
витрати в сумі 114,70 грн.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на
підставі ст.150, 156 ЖК України, ст.383, 405 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Вселити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1), разом з дитиною - сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов»язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) не
чинити перешкоди ОСОБА_2 разом з
дитиною - сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
здійсненні права користування
квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 114 грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Парамонов М.Л.