УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №: 22-ц/191/1066/13Головуючий суду
першої інстанції:Цветков О.Я.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Романова Л. В.

"05" серпня 2013 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м.Феодосія у складі:

головуючого-суддіРоманової Л.В.,
суддів:Редько Г.В., Моісеєнко Т.І., при
секретаріКувшиновій А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення суми
авансу, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення
Керченського міського суду Автономної
Республіки Крим від 02 липня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення
суми авансу. Позов мотивований тим, що
між сторонами у листопаді 2012 р. виникла
домовленість щодо укладення договору
купівлі-продажу жилого будинку за
адресою: АДРЕСА_1, що належить
відповідачці. Позивачка в рахунок сум,
що належить передати при купівлі
будинку передала ОСОБА_7 двічі: за
розписками від 08 грудня 2012 року та від 25
грудня 2012 року гроші в загальній сумі
10000 (по 5000) доларів США, але договір
купівлі-продажу не був укладеним, при
цьому гроші передані відповідачці,
остання добровільно не повертає,
вважаючи гроші завдатком на
забезпечення зобов'язання укласти
договір купівлі-продажу.

Рішенням Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 02 липня
2013 р. позов ОСОБА_6 задоволено повністю,
стягнуто з ОСОБА_7 суму авансу у
розмірі 79930,00 грн. Вирішено питання про
судові витрати.

На зазначене рішення представник
відповідачки - ОСОБА_8 подав апеляційну
скаргу в якій, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати, та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вказує, що між ОСОБА_6, як
покупцем, та власником жилого будинку
ОСОБА_7 було досягнуто домовленість про
всі істотні умови договору
купівлі-продажу жилого будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та
як вид забезпечення зобов'язань
сторони обрали саме завдаток, а не
аванс; ОСОБА_6 при написанні двох
розписок власноруч вказувала, що суми
передаються як завдаток та саме з її
вини не укладений договір
купівлі-продажу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Згідно вимог частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Посилаючись на порушення норм
матеріального права, представник
відповідача просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю. Зазначає, що між сторонами
укладений договір завдатку, а не
авансу, порушення зобов'язання сталося
з вини боржника. Якщо порушення
зобов'язання сталося з вини боржника,
завдаток повинен залишитись у
кредитора.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що за двома розписками від
08 грудня 2012 р. та від 25 грудня 2012 р.
ОСОБА_6 передала ОСОБА_7 суму у
загальному розмірі 10 000 доларів США, до
укладання договору купівлі-продажу
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, що належить
відповідачці. Договір купівлі-продажу
між сторонами не був укладений.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскільки між сторонами по справі
договір купівлі-продажу укладений не
був, тому отримана відповідачем сума
коштів не є завдатком, а спірні
правовідносини підпадають під ч.2 ст.570
ЦК України, у зв'язку з чим видані гроші
є авансом, який має бути повернутий
позивачеві.

Згідно з ст. 570 ЦК України, завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Договір завдатку укладається у формі,
встановленій для договору, за яким
виникає зобов'язання, забезпечене
завдатком.

Частиною 1 статті 657 ЦК України
передбачено, що договір купівлі -
продажу нерухомого майна має бути
укладений в письмовій формі та
нотаріально посвідчений, також
підлягає державній реєстрації.

Оскільки відповідно до вимог ст. 640 ч. 3
ЦК України договір купівлі-продажу
жилого будинку не укладався, у суду не
було підстав вважати, що 10 000 доларів
США, які передані від позивача
відповідачці, є завдатком на
забезпечення цього договору, а сума,
передана позивачкою відповідачці за
своєю правовою природою є авансовим
платежем.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно
виступає і способом платежу, і способом
забезпечення виконання зобов'язання.

Таким чином, внесення завдатку як
способу виконання зобов'язання може
мати місце лише в разі наявності
зобов'язання, яке повинно було виникати
на підставі договору купівлі-продажу
будинку, що за своєю формою і змістом
відповідають вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги про те, що саме
позивачка вказувала, що суми
передаються як завдаток, та з вини
позивачки не укладений договір
купівлі-продажу не можливо прийняти до
уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 640
ЦК України договір, що підлягає
нотаріальному посвідченню, є укладеним
з дня такого посвідчення. Відомостей
про укладання між сторонами у
встановленому законом порядку
будь-якого іншого договору матеріали
справи не містять.

Суттєва відмінність авансу від
завдатку полягає в тому, що на аванс не
покладено функцію забезпечувати взяте
сторонами на себе зобов'язання
незалежно від того, яка сторона
відповідальна за невиконання
зобов'язання. У разі коли сторони лише
домовилися укласти договір, але
відповідно його не оформили, сплачені в
рахунок виконання договору платежі
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
стягнув з відповідачки на користь
позивача, враховуючи курс іноземної
валюти на день ухвалення рішення суду
(7,9930 грн. за 100 доларів США) суму у
розмірі 79930 грн.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, з'ясувавши в
достатньо повному об'ємі права та
обов'язки сторін, фактичні обставини
справи, надавши перевіреним доказам
правову оцінку, постановив рішення, що
відповідає вимогам закону, а саме ст.
ст. 570, 571 ЦК України. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджені наявними в
матеріалах справи доказами, рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 303, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1,
313-315 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7
- ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 02 липня
2013 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Судді:

Романова Л.В.
Моісеєнко Т.І.
Редько Г.В.