Справа №784/4613/13 28.11.2013 28.11.2013 28.11.2013
Провадження №22-ц/784/3637/13
Провадження № 22ц/784/3637/13
Головуючий у 1-й інстанції Тішко Д.А.
Доповідач апеляційного суду Мурлигіна
У Х В А Л А

Іменем
України

28 листопада 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк
Л.М.,

при секретарі судового
засідання Богуславській О.М.

за участю:

позивачки ОСОБА_2,

її представника ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4,

її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу

за апеляційною
скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Центрального районного суду м.
Миколаєва від 9 жовтня 2013 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
договорів недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року позивачка звернулася
з позовом до ОСОБА_4 про визнання
недійсними договорів дарування по
? частки квартири АДРЕСА_1, укладених
13 листопада 2008 року та 6 липня 2009 року.

Тричі змінюючи підстави позову, ОСОБА_2
остаточно в позовній заяві від 25
лютого 2013 року просила визнати
договори недійсними як укладені нею
під впливом помилки. Позивачка
вказувала, що подарувала належні їй
частини квартири перебуваючи в
пригніченому стані внаслідок смерті
сина та чоловіка. Під впливом вказаних
обставин та внаслідок віку, вона не
розуміла різниці між договором
пожиттєвого утримання та договором
дарування та вважала, що після
укладення нею договорів дарування
відповідачка буде зобов'язана
утримувати її. Проте, після укладення
договорів ОСОБА_4 її не утримує та
зареєструвала в квартирі сторонню
особу. Посилаючись на викладене,
позивачка просила визнати угоди
недійсними з підстав, передбачених ст.
229 ЦК України, як правочини вчинені під
впливом помилки.

Справа розглядалася неодноразово.
Останнім рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 9 жовтня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі та додатковій
апеляційній скарзі як складової першої
скарги, поданої в межах строку на
апеляційне оскарження, позивачка
просить скасувати рішення суду і
ухвалити нове, яким визнати угоди
недійсними та повернути сторони в
первісний стан. На думку ОСОБА_2,
висновки суду не відповідають доказам
у справі та вимогам матеріального
права.

Відповідачка заперечує проти
задоволення апеляційної скарги.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши докази колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 13 листопада 2008
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено
договір дарування належної позивачці ?
частки квартири АДРЕСА_1. Вказаний
договір посвідчено приватним
нотаріусом першої Миколаївської
державної нотаріальної контори та
зареєстрований в реєстрі за № 4-1153.

6 липня 2009 року укладено другий договір
дарування між вказаними особами. За
договором позивачка подарувала
відповідачці іншу ? частку квартири,
яку успадкувала після смерті чоловіка.
Договір посвідчений тим же нотаріусом
та зареєстрований в реєстрі за № 4-762.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь в справі.

Як вбачається із змісту позовних
вимог позивачка просила суд визнати
недійсними договори дарування з
посиланням на ст.ст. 203, 215, 216, 229 ЦК
України, тобто такими, які вчинені під
впливом помилки.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

В роз'ясненнях, викладених в п. 19
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «По судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 06
листопада 2009 року вказано, що правочин
вчинений під впливом помилки
відповідно до ст. 229 ЦК України, є
оспорюваним. Обставини, щодо яких
помилилась сторона правочину, мають
існувати саме на момент вчинення
правочину. Особа на підтвердження
своїх вимог про визнання правочину
недійсним повинна довести, що така
помилка мала місце, а також що вона має
істотне значення.

Оскільки позивачкою не надано
достовірних та допустимих доказів
того, що вона уклала два договори
дарування внаслідок помилки щодо
обставин, які мають істотне значення,
суд обґрунтовано відмовив в
задоволенні позову.

Доводи в апеляційній скарзі суперечать
доказам у справі.

Укладення позивачкою двох
договорів дарування з розривом у часі,
життєвий досвід ОСОБА_2, укладення нею
на користь відповідачки договору
дарування в 2009 році гаражу свідчать про
те, що ОСОБА_2 усвідомлювала зміст угод,
тобто безоплатну передачу у власність
ОСОБА_4 часток квартири.

Не має правового значення помилка
позивачки щодо одержання користі від
вчинених правочинів. Помилка внаслідок
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення однією
із сторін не є підставою для визнання
правочину недійсним.

Інші доводи в апеляційній скарзі
(яка складається з основної і
додаткової), а саме доводи щодо обману з
боку відповідачки та її сестри, не
відносяться до підстав позову.

Також безпідставні посилання
позивачки на судове рішення касаційної
інстанції відносно попередніх судових
рішень у справі. Вказана ухвала
стосується рішень, постановлених за
позовними вимогами про недійсність
угод з інших підстав, які раніше
заявлялися позивачкою та змінені в
судовому засіданні.

За викладеного колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 9 жовтня 2013 року -залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржена в касаційному порядку .

Головуючий:

Судді: