Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 412/2663/13-ц
Провадження № 22ц/782/4614/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня « 18» дня Колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Оробцова Р.І.

при секретарі Скоробогатовій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 09 жовтня 2013
року

по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до Фермерського
господарства «Ірина» про покладання
обов'язку укласти додаткову угоду,
стягнення заборгованості по виплаті
орендної плати за земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом та
просила суд зобов'язати відповідача ФГ
«Ірина» укласти додаткову угоду про
збільшення розміру орендної плати по
договору оренди земельної ділянки від
20 серпня 2008 року та стягнути з
відповідача на її користь
заборгованість по орендній платі
земельної ділянки в сумі 1553,04 грн.,
стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що їй на праві власності
належить земельна ділянка площею 7.9897
га. розташована на території
Білоскелюватинської сільської ради
Краснодонського району Луганської
області. 20.08.2008 року між нею та ФГ
«Ірина» був укладений договір оренди
земельної ділянки, за п. 9 якого розмір
орендної плати становить 1.5% від
грошової оцінки земельної ділянки.
Вона стверджує, що ця умова договору не
відповідає вимогам чинного на час
укладення договору законодавства,
оскільки Згідно з Указом Президента
України від 19.08.2008 року №725/2008 року,
розмір орендної плати не може бути
нижчим ніж 3% визначеної відповідно до
закону вартості земельної ділянки та
вказує, що вона неодноразово
зверталась до відповідача з вимогою
внести зміни до укладеного договору
оренди, направляла письмову
пропозицію, але всі її звернення були
залишені без відповіді. Також вказала
на те, що в період з 2008 по 2011 рік
відповідач добровільно сплачував
орендну плату в розмірі 3% вартості
земельної ділянки, чим на її думку,
підтвердив неправомірність укладеного
між сторонами договору. Вона наполягає
на тому, що вона заперечує проти
розірвання договору оренди земельної
ділянки та вимагає внесення змін до
укладеного договору шляхом покладення
на відповідача певного обов'язку
укласти додаткову угоду про збільшення
розміру орендної плата. Також вона
зазначила, що збільшення розміру
орендної плати мало відбутись з 01.01.2012
року, тому в 2012 році відповідачем
недоплачена орендна плата в сумі 1553.04
грн.

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 09 жовтня 2013 року у
задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до
Фермерського господарства «Ірина» про
покладання обов'язку укласти додаткову
угоду, стягнення заборгованості по
виплаті орендної плати за земельну
ділянку - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду ОСОБА_2 подала на нього апеляційну
скаргу, в якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої
інстанції через порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, та ухвалення по
справі нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, -
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, але
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з необґрунтованості позовних
вимог ОСОБА_2.

Колегія суддів погоджується з
зазначеними висновками суду, оскільки
вони відповідають встановленим
обставинам справи та нормам
матеріального права виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що спірні
правовідносини врегульовані Цивільним
Кодексом України, Земельним кодексом
України, Законом України "Про оренду
землі".

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що ОСОБА_2 має у приватній власності
земельні ділянки площею 7.9897 га,
розташовану на території
Білоскелюватської сільської ради
Краснодонського району, що
підтверджено копією державного акту на
право приватної власності на землю
серії IV-ЛГ № 021616, виданим 25.07.2002 р.
(а.с.5-6).

Вказану земельну ділянку ОСОБА_2
передала в оренду ФГ «Ірина» по
договору оренди землі від 20.08.2008 р.
(а.с.4-5).

Згідно п.8 вказаного Договору,
договір укладено на 15 років. Відповідно
до п. 9. п.11, п. 36 Договорів, орендна плата
вноситься орендарем у формі та розмірі
1,5% від грошової оцінки. Орендна плата
вноситься у такі строки-до грудня
кожного року. Зміна умов договору
здійснюється у письмовій формі за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору спір розв'язується у судовому
порядку.

Вищезазначений договір оренди
землі зареєстрований у
Краснодонському районному
реєстраційному відділі Луганської
регіональної філії "Центр державного
земельного кадастру" 22.10.2008 р. за №
214808/30. Та на теперішній час
інформація про скасування даного
договору у Луганській регіональній
філії Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»
відсутня, що підтверджено довідкою
вказаної установи № 4/645 від 12.09.2013 року.

Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 627 ЦК України зазначає, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу
України, договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно ч.І. ч.8 ст. 39 Земельного
кодексу України, право оренди
земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
оренду землі", оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 ЗУ « Про оренду
землі» договір оренди землі це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та
вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 21 ЗУ « Про оренду землі»
орендна плата за землю - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати
за землю встановлюються за
згодою сторін у договорі оренди.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Отже, розмір та умови оплати, указані в
договорі, не можуть суперечити чинному
на час укладення договору
законодавству.

Частиною 2 ст. 23 ЗУ « Про оренду землі»
орендна плата за земельні ділянки, що
перебувають у власності фізичних та
юридичних осіб, переглядається за
згодою сторін.

Статтею 19 Закону України "Про плату
за землю" також передбачено, що розмір,
умови і строки внесення орендної плати
за землю встановлюються за угодою
сторін у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом 1 Указу Президента № 92/2002 у
редакції, чинній на момент укладення
сторонами договору оренди земельної
ділянки, визнано одним із
пріоритетних завдань
пореформеного розвитку аграрного
сектора економіки забезпечення
підвищення рівня соціального захисту
сільського населення, зокрема, шляхом
запровадження плати за оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
земельних часток (паїв) у розмірі
не менше 1,5 відсотка визначеної
відповідно до законодавства
вартості земельної ділянки, земельної
частки (паю) та поступового
збільшення цієї плати залежно від
результатів господарської діяльності
та фінансово-економічного стану
орендаря.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 укладала договір оренди вільно,
вона не була позбавлена можливості
отримати юридичну консультацію
відповідно умов договору або вивчити
діюче законодавство, в договорі оренди
землі від 20.08.2008 р. було зазначено
розмір орендної плати та порядок її
сплати. При підписанні договору
сторони дійшли згоди про встановлення
розміру орендної плати на рівні 1.5 % від
вартості земельної ділянки.

Указом Президента України № 725/2008
внесено зміни до Указу Президента №
92/2002 та встановлено розмір орендної
плати не менше 3 відсотків
визначеної відповідно до
законодавства вартості земельної
ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня
його опублікування, тобто 01.09.2008 року. В
його тексті відсутнє посилання на те,
що його дія розповсюджується на
договори, укладені до набрання ним
чинності, а тому змінити розмір
орендної плати можна лише за згодою
сторін.

Виходячи з наведеного Указ Президента
№ 92/2002 у редакції зі змінами, внесеними
Указом Президента № 725/2008, має
рекомендаційний характер, він був
прийнятий після укладення сторонами
договору, зміна розміру орендної плати
можлива лише за згодою сторін ( Такого
же висновку дійшов Верховний суд
України у постанові від 25 червня 2011 р. №
6-17цс11).

Так, приймаючи до уваги надані
сторонами докази, обставини справи у їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що сторони є
вільними у визначені умов договорів,
які ними укладаються; зміна умов
договорів, за якими обов'язки однієї зі
сторін збільшуються, вносяться до
укладеного договору лише за згодою
сторін. За рішенням суду можуть бути
внесені зміни до укладеного договору,
але лише у виключних випадках та у разі
істотної зміни обставин, при цьому
істотною зміною обставин ЦК визначає
таку зміну обставин що, якби сторони
могли це передбачити, вони не укладали
б договір або укладали б його на інших
умовах. А як було встановлено, фактичні
обставини не свідчать про істотну
зміну обставин між сторонами, тому суд
не вбачає підстав для покладення па
відповідача обов'язку укласти
додаткову угоду про збільшення розміру
орендної плати до 3% від грошової оцінки
земельної ділянки.

Що стосується заборгованості по
орендній платі за 2012 рік, то
відповідачем орендна плата позивачу
виплачена в повному обсязі у розмірі 1,5
від грошової оцінки земельної ділянки,
що відповідає умовам укладеного між
сторонами договору, а тому позовні
вимоги в цій частині також є
безпідставними і не ґрунтуються на
вимогах закону, оскільки ніякої
заборгованості по орендні платі у
відповідача перед позивачем - не існує.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду. Зазначені доводи скарги носять
суб'єктивний характер, ґрунтуються на
неправильному трактуванні норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини та не містять
ознак порушення норм процесуального
права, що призвели чи могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Ніяких нових доказів чи обставин, які
не були предметом розгляду суду першої
інстанції та могли б вплинути на
рішення, не надано і апеляційному суду.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції згідно вимог ст.ст. 212,
213 ЦПК України вірно було встановлено
обставини справи; повно, всебічно та
об'єктивно досліджені представлені
сторонами докази; і на підставі
вказаного, з додержанням процесуальних
норм, вірно встановлено
правовідносини, що склалися між
сторонами; правильно застосовані до
правовідносин сторін норми
матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304 , п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області,~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ~
відхилити.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 09 жовтня 2013 року ~ залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: