Номер провадження № 22-ц/785/9460/13
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Цюри Т.В.

суддів - Погорєлової С.О., Сєвєрової
Є.С.,

при секретарі : Криворучці Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Одеської області
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 18 жовтня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
газети безкоштовних оголошень
«Котовська реклама» про захист честі,
гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення моральної шкоди,-

встановила:

В серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Котовського міськрайонного суду
Одеської області з названим позовом, в
якому просив зобов'язати відповідачів
спростувати недостовірну інформацію, а
саме : визнати статтю в газеті
«Котовська реклама» від 31.07.2013 року
публікації та відео матеріали поширені
відносно нього, наклепом, та стягнути з
відповідачів в солідарному порядку 30 000
грн. по 15 000 грн. з кожного в якості
моральної шкоди.

В свою чергу ОСОБА_2 подав зустрічний
позов до ОСОБА_3 про стягнення
моральної шкоди в розмірі 20000 грн. за
збитки, нанесені його діловій
репутації.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 18 жовтня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
газети безкоштовних оголошень
«Котовська реклама» про захист честі,
гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди -
задоволені частково.

Визнано недостовірною інформацію,
поширену ОСОБА_2 в мережі інтернет у
відео зверненні, а саме те, що ОСОБА_3
погоджуючись кивав головою при
погрозах вбивством на адресу ОСОБА_2 з
боку ОСОБА_4.

Зобов'язано ОСОБА_2 у місячний термін, з
дня набрання рішенням чинності,
спростувати інформацію, розміщену на
сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 у такий спосіб, у
який вона була поширена, тобто шляхом
відео звернення, а також шляхом
розміщення на сайті вступної та
резолютивної частини рішення суду.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 500
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати, пов'язанні зі сплатою
судового збору в розмірі 229,40 грн..

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволені зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 жовтня 2013 року та ухвалити нове
рішення , яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі та
стягнути з ОСОБА_3 понесені судові
витрати.

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення, яке
ухвалено на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджені тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає вказаним вимогам в повному
обсязі, виходячи з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції,
задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, вірно виходив з того, що ОСОБА_2
були порушені особисті немайнові права
позивача, оскільки він неправомірно
розповсюдив недостовірну інформацію ,
а саме відеоматеріали на сайті
ІНФОРМАЦІЯ_1, стосовно того, що ОСОБА_3
погоджуючись, кивав головою при
погрозах вбивством на адресу ОСОБА_2 з
боку ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 34 Конституції
України кожному гарантується право на
свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань.
Кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 68 Конституції
України кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України, не посягати на права і
свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 302 ЦК України встановлено, що
особа, яка поширює інформацію,
зобов'язана переконатися в її
достовірності.

Відповідно до частини 1 статті 277 ЦК
України фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації.

Згідно з частиною 3 статті 277 ЦК України
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Оскільки ОСОБА_3 довів суду факт
поширення недостовірної інформації
стосовно нього ОСОБА_2, а останній не
надав суду жодного доказу , що ОСОБА_3
погоджувався з погрозами вбивством на
його адресу з боку ОСОБА_4 , (
кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 за фактом погрози вбивством
було закрите у зв'язку з відсутністю в
діянні складу кримінального
правопорушення), колегія суддів
погоджується з висновком суду, що така
інформація є недостовірною, а тому
підлягає спростуванню з
відшкодуванням на користь ОСОБА_3,
заподіяної йому в зв'язку з цим,
моральної шкоди, яку суд, з врахуванням
вимог розумності та справедливості,
визначив у розмірі 1500 грн.

При цьому, колегія суддів, також,
погоджується з висновком суду про те,
що, оскільки, Газета безкоштовних
оголошень "Котовська реклама" не є
автором зазначених позивачем
матеріалів, так як дані матеріали
передруковані з інших інтернет видань,
про що свідчать нижче подані під
статтями посилання на інші інтернет
сайти, позовні вимоги ОСОБА_3 до газети
безкоштовних оголошень "Котовська
реклама" є необґрунтованими та
недоведеними.

Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням, про що наголошено в п. 19
постанови Пленуму Верховного Суду
України N 1 від 27 лютого 2009 року « Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи , а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи».

Відповідно до частини 2 статті 471 Закону
України "Про інформацію" оціночними
судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК
України, не є предметом судового
захисту оціночні судження, думки,
переконання, критична оцінка певних
фактів і недоліків, які, будучи
вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати.

З врахуванням вищезазначених норм та
зважаючи на те, що ОСОБА_3 звертався до
громадськості, посилаючись на
порушення з боку ОСОБА_2 порядку сплати
коштів за комунальні послуги і ці
звернення не являються образою честі,
гідності чи ділової репутації ОСОБА_2,
колегія вважає, що суд першої інстанції
правомірно відмовив в задоволенні
зустрічних вимог ОСОБА_2

Однак, суд, прийшовши до вірного
висновку про часткове задоволення
вимог ОСОБА_3, не врахував, що
спростування недостовірної інформації
має здійснюватися у такий самий спосіб,
у який поширювалася недостовірна
інформація. У разі, якщо спростування
недостовірної інформації неможливо чи
недоцільно здійснити у такий же спосіб,
у який вона була поширена, то воно
повинно проводитись у спосіб,
наближений (адекватний) до способу
поширення, з урахуванням максимальної
ефективності спростування та за умови,
що таке спростування охопить
максимальну кількість осіб, що
сприйняли попередньо поширену
інформацію.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України ,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Тому, відповідно вказаних норм,
висновок суду щодо спростування
інформації, шляхом розміщення на сайті
вступної та резолютивної частини
рішення суду не відповідає вимогам
закону, тому в цій частині рішення суду
першої інстанції підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307 , 309, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити
частково.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 18 жовтня 2013
року - змінити, виключивши з
резолютивної частини рішення
посилання суду щодо спростування
інформації шляхом розміщення на сайті
вступної та резолютивної частини
рішення суду.

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може
бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Т.В. Цюра

Судді:
С.О. Погорєлова

Є. С. Сєвєрова