Справа № 764/8240/13-ц
Провадження4-с/764/86/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2013 року Ленінський районний
суд міста Севастополя в складі:
головуючого судді Гаркуші О.М., за
участю - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Севастополі скаргу ОСОБА_2 на дії
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Севастополі Семіроз І.М. про
визнання дій державного виконавця
незаконними та скасування актів опису
й арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою
на дії державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Севастополі далі - Відділ ПВР.
Зазначила, що 16 липня 2013 року державним
виконавцем Відділу ПВР Семіроз І.М.
складені акти опису й арешту майна -
належній йому квартири та комплекс
нежитлових будівель при виконанні
виконавчих дій по примусовому
виконанню виконавчого листа від 25.11.2011
року, виданого Ленінським районним
судом міста Севастополя про звернення
стягнення суми заборгованості у
розмірі 11 144 709,51 грн. Вважає, що
зазначені дії державного виконавця
Семіроз І.М. проведені з порушенням
Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 02 квітня 2012 року, а тому
є незаконними. Так само просить
скасувати складені акти опису й арешту
з тих підстав, що ці акті складені без
входження у приміщення квартири та без
повідомлення боржника про складеня ціх
актів. Дані про нерухоме майно
відображені в актах опису й арешту не
відповідають дійсності, оскільки в
квартирі проведено ремонт та здійснено
перепланування, що відображено в
технічній документації.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_4 підтримала скаргу,
просила її задовольнити з підстав,
визначених у скарзі. Зауважила суду, що
всі перепланування в квартирі та
нежитлових будівлях відображені в
новій технійчній документації, яку
надати не є можливим, оскільки вона
знаходиться на стадії обробки в БТІ.

Представник Відділу ПВР до судового
засідання не зявився, повідомлений
належним чином, причини незявлення
суду не повідомив.

Вислухавши представника заявника,
зацікавлених осіб, дослідивши письмові
матеріали скарги, письмові матеріали
справи, суд знаходить скаргу
необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнаєскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги

Відповідно до постанови про доручення
щодо проведення опису та арешту
нерухомого майна боржника від 01.06.2013,
виданої Відділом примусового
виконання рішень Держанвої виконавчої
служби України, встановлено, що Відділу
ПВР будло доручено провести опис
комплексу нежитлових будівель
мясопереробного цеху, що знаходиться
АДРЕСА_1 та квартири за адресою АДРЕСА_2.

На виконання вищезазначеної постанови,
16.07.2013 року державним виконавцем
Семіроз І.М. були складені акти опису й
арешту предметів нерухомості, які
належать боржнику ОСОБА_2 на праві
власності.

Відповідно до п.9 ч.3 ст. 129 Конституції
України однією із основних засад
судочинства є обов'язковість судових
рішень. Судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом (стаття 14 ЦПК
України).

Згідно ст. ст. 1, 5 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів. Державний
виконавець зобов'язаний вжити заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно
вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це
заключна стадія цивільного процесу, а
саме заключний етап у процесі
реалізації захисту цивільних прав, у
даному разі порушених прав ПАТ
«Державний ощадний банк України», а
згідно з прецедентною практикою
Європейського суду з прав людини для
визначення розумного строку розгляду
справи включається період із
надходження до суду позовної заяви й
закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом, тому
перевірка вчинення таких дій державним
виконавцем є фактично перевіркою
дотримання положення ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду й
належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 статті 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем,
зокрема, шляхом проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк
обмеження встановлюються державним
виконавцем у кожному конкретному
випадку з урахуванням властивостей
майна, його значення для власника чи
володільця, необхідності використання
та інших обставин (ч.2, ч.5 ст.57 Закону).

Матеріали справи свідчать про те, що
акти опису й арешту майна від 16 липня 2013
року складений державним виконавцем в
присутності двох понятих - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, в присутності представника
торгівельної організації ПП „СП
Юстиція" - Рогов В.М., запрошений
державним виконавцем у зв'язку з
накладенням арешту на квартиру та який
призначений відповідальним
зберігачем.

З оспорюваних актів опису й арешту
майна вбачається, що державний
виконавець встановив обмеження права
користування майном відповідальному
зберігачу, зазначивши вид та обсяги
обмеження, у вигляді „не розтрачувати,
не відчужувати, не псувати".

Виявивши порушення в діях державного
виконавця при вчиненні опису й арешту
майна, суд, згідно до вимог ст.ст. 383, 387
ЦПК України з'ясовує питання чи були
порушені діями державного виконавця
при виконанні судового рішення права
чи свободи боржника.

У відповідності до п.п. 5.6.9. Інструкції
про проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 15.12.1999 року за № 865/4158 (з
наступними змінами та доповненнями)
відсутність боржника не може бути
перешкодою для проведення опису майна.

Зазначені в скарзі порушення при
вчиненні опису й арешту майна, як
свідчать матеріали справи, є по своїй
суті, формальними з огляду на те, що
державний виконавець вчинила вказану
дію відповідно до закону, в межах своїх
повноважень, оскільки суду не надано
жадного доказу того, що описане
нерухоме майно не відповідає дійсній
технічній документації.

За таких обставин висновок заявника
про те, що дії державного виконавця під
час складання актів опису й арешту
майна від 17.07.2013 - є неправомірними та
про те, що вказані акти підлягають
скасуванню, є безпідставним та
необґрунтованим. Суд зауважує, що,
оскільки дії державного виконавця
Відділу ДВС Ленінського РУЮ у
м.Севастополі - Семіроз І.М. були
вчинені відповідно до закону, в межах
її повноважень і не порушували прав,
свобод чи інтересів скаржника, то і
підстав для задоволення скарги в цієї
частині суд не вбачає.

З огляду на вищезазначене, суд
приходить до висновку, що дії
державного виконавця Відділу ДВС
Ленінського РУЮ у місті Севастополі
відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження» та підстав
для задоволення скарги суд не вбачає.

На підставі ст.ст. 1, 5, 11, 57 Закону
України „Про виконавче провадження",
ст.ст. 383 - 389 ЦПК України, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 179, 212, 215 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Севастополі Семіроз І.М. про
визнання дій державного виконавця
незаконними та скасування актів опису
й арешту майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Севастополя через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний термін з дня винесення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя -