АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Слободянюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді - Слободянюк
С.В.,

суддів - Корчевного Г.В.,
Лапчевської О.Ф.,

при секретарі - Телятник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк Кіпру»
на ухвалу Подільського районного суду
м. Києва від 25 вересня 2013 року про
відмову в задоволені скарги на
постанову начальника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Черноволова В’ячеславаАндрійовича
від 27 червня 2013 року про відмову в
задоволені відводу, -

в с т а н о в и л а:

В серпні 2013 року ПАТ «Банк Кіпру»
звернувся до суду зі скаргою на
постанову начальника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Черноволова В’ячеслава Андрійовича
від 27 червня 2013 року про відмову в
задоволені відводу головного
державного виконавця Гречуха О.Я,
мотивуючи свої вимоги тим, що 23 січня 2012
року Подільським районним судом м.
Києва було ухвалене рішення у справі №
2-159/11 за позовом ПАТ «Банк Кіпру» до
ОСОБА_2, ТОВ «Компанія «Капітан», ТОВ
«Компанія «Талісман» про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на заставлене
майно.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 25 вересня 2013 року відмовлено
в задоволені скарги ПАТ «Банк Кіпру» на
постанову начальника відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
Черноволова В. А. від 27 червня 2013
року про відмову у задоволені відводу
державного виконавця.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою,
ПАТ «Банк Кіпру» подало апеляційну
скаргу в якій з посиланням на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
оскаржуваної ухвали, постановлення
нової ухвали, якою скаргу ПАТ «Банк
Кіпру» на постанову Державної
виконавчої служби України Черноволова
В.А. від 27 червня 2013 року про відмову у
задоволені відводу державного
службовця задовольнити.

В судове засідання ПАТ «Банк Кіпру» не
з'явилось, про дату, час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином, про що свідчить
зворотне повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с. 76).

Представник Державної виконавчої
служби України - Гречуха О.Я в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарги
з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволені скарги ПАТ «Банк Кіпру» на
постанову начальника відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
ЧерноволоваВ.В. від 27 червня 2013 року
про відмову у задоволені відводу
державного виконавця виходив з того, що
вимоги скаржника не знайшли свого
доведення. Крім того судом не було
встановлено обставин, визначених в ст.
16 ЗУ «Про Виконавче провадження» або
інших обставин, які б викликали сумнів
в неупередженості державного
виконавця.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Скаржник звертаючись із скаргою до
суду обґрунтовує її зокрема тим, що
державний виконавець неправомірно
проігнорував його клопотання про
проведення опису і арешту майна
боржника, а саме квартири АДРЕСА_1, що
належить боржнику ОСОБА_2., що
підтверджено ухвалою Подільського
районного суду м. Києва від 23 липня 2013
року, якою задоволено його скаргу на
бездіяльність державного виконавця та
безпідставно повернув виконавчий
документ стягувачеві.

Однак з даними твердженнями суд
погодитись не може виходячи з
наступного.

При ухваленні рішення від 23 січня 2012
року суд першої інстанції визначив
порядок і спосіб його виконання,
зокрема шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки за іпотечним договором
від 03 вересня 2008 року, посвідчено
нотаріально приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого в
реєстрі за № 3871, а саме: незавершені
будівництвом нежитлові приміщення II
поверху площею 264,5 кв.м., 9-ти
поверхового корпусу «В»
культурно-готельного комплексу
«Андріївський», який знаходиться в
місті Києві по вулиці Воздвиженська, 60,
літ. «А», готовність якого складає 98%, що
належить на праві власності ОСОБА_2
шляхом проведення прилюдних торгів за
початковою ціною предмета іпотеки 7 586
918 грн. 00 коп., в межах даної ціни.

Стаття 124 Конституції України
визначає, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зі змісту статей 6, 11 Закону України
«Про виконавче провадження»,
вбачається, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, вживати заходів
необхідних для своєчасного і в повному
обсязі примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасного і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

При аналізі зазначених норм Закону
вбачається, що належне виконання
державним виконавцем покладених на
нього обов'язків гарантує, зокрема
непорушність майнових прав як
стягувача так і боржника.

Враховуючи вищевикладене, а також ту
обставину, що судом було чітко
визначено спосіб та порядок виконання
судового рішення, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції що дії державного виконавця
в межах виконавчого провадження № 33220437
були вчинені ним на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Крім того, статтею 16 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець, експерт, спеціаліст,
оцінювач, перекладач не можуть брати
участі у виконавчому провадженні і
підлягають відводу, якщо вони є
близькими родичами сторін, їх
представників або інших осіб, які
беруть участь у виконавчому
провадженні, або заінтересовані в
результаті виконання рішення, або є
інші обставини, що викликають сумнів у
їх неупередженості.

За наявності підстав для відводу
зазначені особи зобов'язані заявити
самовідвід. З тих самих підстав відвід
таким особам може бути заявлений
стягувачем, боржником або їх
представниками. Відвід має бути
вмотивованим, викладеним у письмовій
формі і може бути заявлений у будь-який
час до закінчення виконавчого
провадження.

Питання про відвід державного
виконавця вирішується начальником
відділу, якому підпорядкований
державний виконавець, про що
виноситься постанова

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд оцінюючи, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що вимоги скаржника не знайшли свого
доведення в судовому засіданні, є
такими, що не ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, оскільки судом
не встановлено обставин, визначених в
ст. 16 ЗУ «Про виконавче провадження»
або інших обставин, які б викликали
сумнів в неупередженості державного
виконавця, а тому скарга задоволенню не
підлягає.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку щодо того, що оскаржувана
постанова прийнята відповідно до вимог
ЗУ «Про виконавче провадження», а тому,
проаналізувавши наявні в матеріалах
справи докази та фактичні обставини
справи відмовив у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження при апеляційному
розгляді справи, а тому не беруться до
уваги колегією суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги, залишення ухвали
суду першої інстанції без змін, як
такої, що постановлена з дотриманням
норм матеріального процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312,313 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк Кіпру»
відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 25 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: