Справа № 266/3754/13-ц
Провадженя№ 2/266/1272/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2013
м. Маріуполь

Приморський районний суд м.
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

при секретарі Зіберовій К.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду про
стягнення матеріальної шкоди в розмирі
93000 грн., та моральної шкоди в сумі 10000
грн. обґрунтовуючи сої вимоги тим, що ця
шкода йому завдана під час розгляду в
Жовтневому райсуді м. Маріуполя
цивільної справи №2-1628/12 від 20.03.2012р. за
якою винесено рішення від 28.12.2012р. про
відмову позовних вимог ОСОБА_4 у зв'язку
із поданням ОСОБА_4 сфальшованих
документів, завідомо неправдивої
інформації під час цього судового
процесу. 06.06.2010р. 03.12.2011р. ним з ТОВ
«Чорнобиль-Допомога», ТОВ «Нові
технології» були укладені договори
про надання послуг за якими його
консультували, збирали інформацію під
час судового процесу з ОСОБА_4. Моральна
шкода полягає в порушенні
конституційних прав, приниженні
гідності, ділової репутації, оскільки
ініціюючи позови відповідач змушує
його морально страждати, тому що маючи
рішення суду, яким зобов'язано
відповідача повернути борг, відповідач
протиправними діями уникає
відповідальності повернення боргу.

Позивач до суду не з'явився, надавши
заяву про розгляд справи за його
відсутності, в якій просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 у
судовому засіданні надала заяву якою
збільшила позовні, вимоги про
стягнення матеріальної шкоди до 114000
грн., підтримала позов з урахуванням
збільшених позовних вимог, та пояснила,
що матеріальна шкода пов'язана у тому,
що позивач вимушений був укласти
договори які зазначені у позові для
отримання ним юридичної допомоги яка
пов'язана із розглядом справи у
Жовтневому суді м. Маріуполі, а також із
підготовкою та проведення цієї справи.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надавши заву про розгляд
справи за її відсутності, проти
задоволення позову заперечувала.

Представник відповідача ОСОБА_2
позовні вимоги не визнала та вказала,
що при розгляді справ про які йде мова
у позові в жодному рішенні не йде мова
про те, що ОСОБА_4 надані неправдиві або
сфальшовані докази. Окрім того Позивач
звертався до кваліфікаційної комісії з
заявою про позбавлення її
кваліфікаційного свідоцтва адвоката
та при розгляді кваліфікаційною
комісією скарги було встановлено, що
жодного неправдивого або
сфальшованого доказу при розгляді
спору між Позивачем та Відповідачем не
було надано. Що до моральної шкоди, то
Позивач веде активне життя і спір між
сторонами не впливає на його життя.
Вважає позов необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню.

Суд вислухав сторони, дослідивши
матеріали справи вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Донецької області
№22-1252/08 від 25.12.2008 р. в порядку
апеляційного перегляду рішення
Приморського райсуду м. Маріуполя від
29.10.2008р. позовні вимоги ОСОБА_3 про
стягнення з ОСОБА_4 суми боргу, пені,
індексації та відшкодування моральної
шкоди задоволено частково, та стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу у
розмірі 155800 грн., пені у розмірі 15000 грн.,
а всього 170800 грн., в решті частини
позовних вимог відмовлено. (а.с. 3-4).
Рішення сторонами не оскаржувалося.

Як вбачається з ухвали Господарського
суду Донецької області №5/144Б від 05.04.2005
р. Господарським судом Донецької
області порушена справа про
банкрутство ТОВ «Маріупольська
фармацевтична фабрика» м. Маріуполь
(а.с. 6).

Як вбачається із договору про надання
послуг від 06.06.2010 р. між ОСОБА_3 та ТОВ
«Чорнобиль-Допомога» предметом
договору є надання позивачу
інформаційно-консультативної допомоги
з питань пов'язаних з судовими
процесами з громадянкою ОСОБА_4
Вартість послуг складає 3000 грн.
щомісячно, строком до 06.06.2011р. (а.с. 7).
Додатковою угодою строк зазначеного
договору подовжено до 01.12.2011 р. (а.с. 8).
Із змісту прибуткових ордерів
вбачається, що на виконання договору
ОСОБА_3 в період з червня 2010р. по грудень
2011р. сплатив ТОВ «Чорнобиль-Допомога»
на загальну суму 53596,77 грн. (а.с.42-52).

Як вбачається з наказу №87 від 12.06.2008 р.
ОСОБА_5 прийнято з 12.06.2008р. прийнято на
посаду заступника ТОВ
«Чонобиль-Допомога» з окладом згідно
штатного розпису (а.с. 40).

Як вбачається із договору про надання
послуг від 03.12.2011 р. між ОСОБА_3 та ТОВ
«Нові технології» предметом договору є
надання позивачу
інформаційно-консультативної допомоги
з питань пов'язаних з судовими
процесами з громадянкою ОСОБА_4
Вартість послуг складає 3000 грн.
щомісячно, строком до 31.12.2013р. (а.с. 9). Із
змісту прибуткових ордерів вбачається,
що на виконання договору ОСОБА_3 в
період з грудня 2011р. по серпень 2013р.
сплатив ТОВ «Нові технології» на
загальну суму 62805,45 грн. (а.с.55-64).

Згідно посвідчення серія НОМЕР_1,
ОСОБА_3 є особою, яка постраждала
внаслідок чорнобильської катастрофи
категорія 1 (а.с. 10).

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 від
01.10.2001 р. ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи, має
право на пільги встановлені
законодавством України для ветеранів
війни інвалідів війни (а.с. 10).

Відповідно до ст..11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Як вбачається з вимог позову позивач
просить стягнути матеріальну шкоду в
сумі 114000 грн., що є відповідно до ст..16 ЦК
України одним із видів способу захисту
його цивільних прав та інтересів .

У відповідності до частин першої ст.1166
Цивільного Кодексу України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим не майновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Однак з обставин на які посилається
позивач та його представник
вбачається, що позивач просить
відшкодувати йому матеріальну шкоду в
сумі 114000грн., яка полягає у витратах які
пов'язані з отриманням ним послуг про
надання правової допомоги у цивільній
справі, що розглядалася Жовтневим
районним судом м. Маріуполя №2-162812, та
витрат пов'язаних з підготовкою та
розгляду судом цієї справи, що
розглядалися у суді за його участю та
участю відповідача.

З цього слід зазначити, що види судових
витрат (до яких віднесено витрати на
правову допомогу - ст. 84 ЦПК України)
визначені у ст. 79 зазначеного Кодексу, а
їх розподіл здійснюється судом
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом (статті 88, 89 ЦПК). Крім цього,
суд під час ухвалення рішення вирішує,
зокрема, питання про розподіл судових
витрат, про що зазначається в його
резолютивній частині (п. 6 ч. 1 ст. 214, п. 4
ч. 1 ст. 215 ЦПК України).

У разі невирішення питання про судові
витрати суд, що ухвалив рішення, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
чи з власної ініціативи може ухвалити
додаткове рішення (п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК
України). Ухвали суду щодо визначення
розміру судових витрат окремо від
рішення суду можуть бути оскаржені в
апеляційному порядку відповідно до п. 9
ч. 1 ст. 293 ЦПК України.

Згідно зі змістом зазначених положень
ЦПК України види, зміст судових витрат,
порядок їх розподілу судом та
оскарження ухвал суду з цього питання у
цивільному судочинстві регулюються та
підпорядковані нормам ЦПК України.

Отже, пов'язані з оплатою правової
допомоги витрати, понесені особою у
зв'язку з реалізацією своїх
процесуальних прав при розгляді справ
у порядку цивільного судочинства,
процесуальним законом віднесено до
судових витрат. Вони відшкодовуються в
порядку, передбаченому відповідним
процесуальним законом і не є шкодою в
розумінні ст. 1166 ЦК і не можуть бути
стягнуті за позовною вимогою про
відшкодування шкоди.

Такої ж позиції притримався ВСУ в
ухвалі від 15 квітня 2009р. у справі
№6-3009св09 про відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Інших доказів та обставин, що
стосується завдання відповідачем
позивачу матеріальної шкоди в
розумінні ст..16, 1166 ЦК України стороною
позивача суду не надано.

Як вбачається з позовної заяви позивач
просить стягнути 10000 грн. моральної
шкоди, що полягає у поданій завідомо
неправдивої інформації ОСОБА_4 під час
слухання цивільної справи №2-1628/12 від
20.03.2012, що розглядалася в Жовтневому
районному суді м. Маріуполя, та по якій
винесені рішення від 28.12.2012 р. про
відмову позовних вимог ОСОБА_4 та у
порушенні його конституційних прав,
принижені гідності та ділової
репутації.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, спричиненої їй внаслідок
порушення її прав яка полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до положень п. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
25.05. 2001 року № 5 "Про судову практику в
правах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної(немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ст.. 59, 60 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до положень п. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
25.05. 2001 року № 5 Відповідальність
заподіювача шкоди без вини може мати
місце лише у випадках, спеціально
передбачених законодавством.

Позивач так само і його представник на
вимогу суду доказів на підтвердження,
наявності моральної шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні, в т.ч. і рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя по
цивільній справі №2-1628/12 на якє він
посилається - суду не надав.

Таким чином, з урахуванням положення
статті 214 ЦПК України, яка передбачає,
що під час ухвалення рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин, а
також положення ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
якою передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, суд
приходить до висновку, що позивач не
надав належних та допустимих доказів в
обґрунтування своїх вимог, що саме
діями відповідача заподіяно йому
матеріальну та моральну шкоду.

За таких обставин суд дійшов висновку
про необґрунтованість заявленого
позову і вважає його таким, що
задоволенню не підлягає.

Оскільки в позов задоволенню не
підлягає в повному обсязі відповідно
до ст. 88 ЦПК України не підлягають
задоволенню вимоги про стягнення
судових витрат на правову допомогу по
цій справі.

Керуючись ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК, ст. 6, 10, 11, 60,
213-215 ЦПК,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області в м. Маріуполі, через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, у разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Шишилін О. Г.