Апеляційний суд міста Києва
Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Кабанченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Білич І.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 18 липня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЛМС ГРУП»,
третя особа: Київська міська кредитна
спілка «Київське кредитне товариство»
про солідарне стягнення
заборгованості за договорами
споживчих кредитів від 21 жовтня 2008 року
№ 129/к, від 22 жовтня 2008 року № 130/к та від
23 жовтня 2008 року № 134/к.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 18 липня 2013
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ТОВ «ЛМС ГРУП», третя
особа: Київська міська кредитна спілка
«Київське кредитне товариство», про
солідарне стягнення заборгованості за
договорами споживчих кредитів від 21
жовтня 2008 року № 129/к, від 22 жовтня 2008
року № 130/к та від 23 жовтня 2008 року №
134/к.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог. Вважає,
що рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим, не
відповідає нормам процесуального
права. Посилається на те, що суддя
всупереч вимогам п.5, п.6 ч.2 ст.119 та ст.121,
ст. 10 ЦПК України під час розгляду даної
справи не склала жодних процесуальних
документів та не висунула вимог
позивачу щодо усунення недоліків, які,
на її думку, існували в наданих доказах,
тобто в порушення ст. 10 ЦПК України не
сприяла позивачу у здійсненні його
прав. Також позивачу не було роз'яснено
його права з акцентом на ст. 10 ЦПК
України щодо можливої відмови у
задоволенні позову у разі
недоведеності позовних вимог
належними доказами.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені в
установленому процесуальним законом
порядку, від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи у його
відсутність.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2008 року
між Київською міською кредитною
спілкою «Київське кредитне
товариство» (кредитодавець) та ОСОБА_3
(позичальник) укладено договір
споживчого кредиту № 129/к, за яким
кредитодавець зобов'язався надати
позичальнику грошові кошти у кредит у
розмірі 71 000 грн., а позичальник
зобов'язався повернути кредитні кошти
та сплатити 58% річних. Договором
визначено, що погашення кредиту та
сплата відсотків здійснюється
відповідно до графіку, наведеному у п.4.2
договору, з кінцевим терміном
погашення кредиту 21 жовтня 2011 року.

22 жовтня 2008 року між тими ж сторонами
укладено договір споживчого кредиту №
130/к, за яким кредитодавець зобов'язався
надати позичальнику грошові кошти у
кредит у розмірі 78 000 грн., а позичальник
зобов'язався повернути кредитні коти
та сплатити проценти в розмірі
58%річних, порядок погашення кредиту та
сплати відсотків визначений п.4 2
договору, здійснюється за графіком з
кінцевим терміном погашення кредиту 22
жовтня 2011 року.

23 жовтня 2008 року тим ж сторонами
укладено договір споживчого кредиту №
134/к, за яким кредитодавець зобов'язався
надати позичальнику ОСОБА_3 грошові
кошти у кредит в розмір 43 000 грн., а
останній зобов'язався повернути
кредитні кошти та сплатити проценти в
розмірі 58% річних відповідно до
графіку, наведеному у п.4.2 договору, з
кінцевим терміном погашення кредиту 23
жовтня 2011 року.

Відповідно до видаткових касових
ордерів, кредитна спілка надала
позичальнику суми кредитів, обумовлені
кредитними договорами (а.с 13).

З метою забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань за
вказаними кредитними договорами, між
кредитною спілкою та ТОВ «ЛМС ГРУП»
укладено відповідні договори поруки №
16/10-08 від 21 жовтня 2008 року, № 17/10-08 від 22
жовтня 2008 року та № 18/10-08 від 23 жовтня 2008
року.

Договором про відступлення права
вимоги № 26/09/11Ц від 26 вересня 2011 року,
кредитна спілка «Київське кредитне
товариство» змінила кредитора у
зобов'язанні та передала ОСОБА_2, як
новому кредитору, право вимагати
належного виконання боржником всіх
зобов'язань повністю за вказаними
кредитними договорами.

У вересні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з даним позовом до
відповідачів ОСОБА_3, ТОВ «ЛМС ГРУП». В
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що ОСОБА_3 в порушення
умов укладених з ним договорів свої
зобов'язання за договорами по
поверненню кредитів виконував
неналежним чином, внаслідок чого
станом на 7 липня 2013 року утворилась
заборгованість за вказаними
кредитними договорами в розмірі 887 053,38
грн., з яких 192 000 грн. - заборгованість по
тілу кредиту, 627 451 грн. 25 коп. - договірні
нарахування та 67 602 грн. 13 коп.
інфляційні втрати. Просив постановити
рішення , яким стягнути з відповідачів
солідарно зазначену заборгованість за
кредитними договорами в розмірі 887 053,38
грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх недоведеності. Висновок суду
ґрунтується на тому, що позивачем не
було надано документів, які
підтверджують дійсність вимог
первісного кредитора кредитної спілки
«Київське кредитне товариство», якою
право вимоги за кредитними договорами
було відступлене позивачеві, а саме
документів бухгалтерського обліку,
здійсненого на їх підставі розрахунку
заборгованості, виписок по рахункам
позичальника тощо.

Наданий позивачем розрахунок
заборгованості судом визнано
необґрунтованим також з тих підстав, що
у договорі про відступлення права
вимоги від 26 вересня 2011 року
заборгованість була визначена на
майбутнє - станом на 17 вересня 2012 року,
при цьому - з урахуванням інфляційних
втрат на майбутнє.

Розрахунок, здійснений первісним
кредитором - кредитною спілкою
«Київське кредитне товариство» у
письмових вимогах до позичальника,
заборгованості станом на 1 березня 2012
року, оскільки станом на вказану дату
право вимоги за кредитними договорами
за договором від 26 вересня 2011 року було
нею передане позивачу, отже у
первісного кредитора були відсутні
правові підстави проводити
нарахування заборгованості та
вимагати її сплати.

Договори поруки, на підставі яких
позивач просив стягнути
заборгованість з ТОВ «ЛМС ГРУП»,
позивачем надані не були.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про допущені
судом порушення норм процесуального
права, а саме положень ст. ст. 119 ч. 2 , 121,
ст. 10 ч. 4 ЦПК України, судова колегія
відхиляє, зважаючи на наступне.

Статтями ст. ст. 119, 121 ЦПК України
визначені вимоги до форми та змісту
позовної заяви та дії судді у випадку,
якщо позовна заява подана без
дотримання вимог до її форми та змісту
або не оплачена судовим збором, яким
зостановлюється ухвала про залишення
позовної заяви без розгляду.

Враховуючи наведені положення закону,
а також положення ст. ст. 10, 11 ЦПК
України, якими визначено, що сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів
та доведення перед судом їх
переконливості, та них покладений
обов'язок по доведенню обставини, на
які вони посилаються, а суд розглядає
справи на підставі доказів, наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, отже діючим
процесуальним законом не надано суду
право за своєю ініціативою вимагати
від учасників судового процесу чи
інших осіб надання доказів на
підтвердження або спростування
позовних вимог, в тому числі і шляхом
постановлення ухвали із залишенням
позовної заяви без руху із зазначенням
недоліків - доказів, які необхідно
подати позивачу.

Статтею 10 ч. 4 ЦПК України визначено, що
суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, а саме
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджає про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
передбачених цим Кодексом. Даною
нормою закону не визначено, що суд
зобов'язаний надати роз'яснення
стороні з питання, які саме докази їй
необхідно подати суду.

Крім того, обов'язок сторони подавати
докази до початку розгляду справи по
суті визначений ст. 131 ЦПК України.

У разі неможливості подання потрібних
стороні доказів або існування
складнощів у поданні цих доказів, за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі, суд сприяє здійсненню прав цієї
особи шляхом забезпечення доказів в
порядку, визначеному ст. ст. 133 - 137 ЦПК
України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з такими клопотаннями до суду
не звертався.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд зобов'язаний був роз'яснити
позивачу його права та обов'язки,
зробивши акцент на положеннях ст. 10 ч. 3,
ч. 4 ЦПК України, не є підставою для
скасування рішення суду, оскільки в
даній справі позивач участі в судовому
засіданні не брав, направив до суду
клопотання про розгляд справи у його
відсутності, не заперечував проти
заочного розгляду справи, а відповідно
до норм ЦПК України суд роз'яснює права
та обов'язки особам, які беруть участь у
справі, в судовому засіданні.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги з мотивів, що в ній
наведені, та скасування рішення суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 18 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: