№ провадження 2/521/7702/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 19» грудня 2013 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання
Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Одеси
матеріали цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
визнання права власності на спільне
сумісне майно,-

встановив:

Позивач звернулась до Малиновського
районного суду м. Одеси із позовом до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
права власності на спільне сумісне
майно.

З метою вжиття заходів по забезпеченню
позову позивач звернулась до суду із
заявою, в якій просить суд накласти
арешт на нерухоме майно, а саме, будинок
АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення за
адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно п.1 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, які належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Вивчивши подану позовну заяву з
додатками до неї, з урахуванням змісту
позовних вимог позивача, виходячи з
фактичних обставин справи, суд вважає,
що клопотання про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно підлягає
задоволенню; таке застосування заходів
забезпечення позову не суперечить
вимогам закону, і їх невжиття може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.
До
такого висновку суд приходить,
виходячи з розумності, обґрунтованості
й адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову, з урахуванням
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, наявності зв'язку між
конкретним видом, що застосовується
для забезпечення позову, і предметом
позовної вимоги, оскільки такий вид
забезпечення позову спроможний
забезпечити фактичне виконання
рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно
до ч.3 ст. 151 ЦПК України, п.7
постанови № 9 Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 р.
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв
про забезпечення позову»
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Одним із критеріїв
обґрунтованості заяви є наявність
причинного зв'язку між конкретним
видом забезпечення позову, про який
йдеться у відповідній заяві, та
наслідком у формі потенційної загрози
виконанню рішення суду.

Таким чином, оскільки заявлена вимога
відповідає вимогам ЦПК України щодо
підстав та порядку забезпечення
позову, з врахуванням обставин справи,
суд вважає необхідним задовольнити
заяву про забезпечення позову.

Суд роз'яснює, що згідно з п.4 ст.154 ЦПК
України особа, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову без її
повідомлення, протягом десяти днів з
дня отримання копії ухвали може подати
до суду заяву про їх скасування, яка
розглядається судом протягом двох
днів.

Керуючись ч.3 ст.151, ч.1 п.1.ст.152, ст.153
ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву позивача про забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
визнання права власності на спільне
сумісне майно - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову
шляхом накладення арешту на житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1 та
нежитлове приміщення за адресою
АДРЕСА_2.

Копію ухвали направити до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції для відома
та виконання, інші - сторонам по справі
для відома.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 5 - ти
денний строк з дня отримання повного
тексту постановленої ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ