Справа № 266/3809/13-ц
Провадженя № 2/266/1292/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2013 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

при секретарі Зіберовій К.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Воєвутко К.В.,

треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4

представник третіх осіб ОСОБА_5

розглянувши у відритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Маріупольської міської ради треті
особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом про відновлення меж
земельної ділянки згідно фактичного
користування. В обґрунтування
посилаючись на те, що в земельна
ділянка по АДРЕСА_1 належала її
чоловіку, ОСОБА_7, на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії ДН від 02.09.1998р.,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за 1701 № 1208, виданого
на підставі рішення виконкому
Маріупольської міської ради народних
депутатів від 18.02.1998р. за № 53/16. У 2008 році
вона після смерті свого чоловіка
прийняла спадщину та отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 02.10.2008р.. зареєстроване в
реєстрі за № 1-1791, а також свідоцтво про
право на спадщину за законом від
02.10.2008р.. зареєстроване в реєстрі за №
1-1789 та витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданий
міським комунальним підприємством
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації» від 03.10.2008р. за № 23623157.
Тобто на сьогоднішній день до неї
перейшло право власності на нерухоме
майно, а саме: земельну ділянку площею
0,0713 га, надану для обслуговування
жилого будинку, розташовану в АДРЕСА_1
(кадастровий номер :02:002:0371) та
жилий будинок АДРЕСА_1. Так вона
користувалася земельною ділянкою весь
цей час, не розуміючи факту відсутності
правовстановлюючого документу на неї,
що в свою чергу позбавляє її у повному
обсязі реалізувати усі правомочності
по володінню, користуванню та
розпорядженню своїм нерухомим майном.
На теперішній час, у зв'язку з
реформуванням земельно-кадастрової
системи України правовстановлюючим
документом на земельну ділянку,
підтверджуючим право власності на
нерухоме майно, є свідоцтво про право
власності на нерухоме майно та витяг з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності. Для того, щоб отримати
зазначене свідоцтво необхідно
звернутися до землевпорядної
організації, що володіє необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та у складі якої є
сертифікований інженер-землевпорядник
і розробити вищевказану технічну
документацію із землеустрою, що вона і
зробила звернувшись до ТОВ "ПЕФ "Землі
Приазов'я", як однієї із землевпорядних
організацій, для розробки даного виду
технічної документації. Спеціалістами
даного підприємства була складена
технічна документація із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для подальшою оформлення
права власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 у Приморському районі м.
Маріуполя. В ході виготовлення
документації із землеустрою були
оформлені наступні графічні матеріали:
план встановлених меж, акт обстеження
та узгодження меж земельної ділянки та
кадастровий план вказаної земельної
ділянки. Згідно даних вимірів довжина
меж та площа вказаної земельної
ділянки по фактичному користуванню не
відповідають даним державного акту на
право приватної власності серії ДН від
02.09.1998р., що унеможливлює подальше
оформлення технічної документації та
внесення інформації про земельну
ділянку до Державного земельного
кадастру до визнання нових меж та площі
моєї земельної ділянки згідно
фактичного користування. Фактично
довжина меж з т. 1 до т. 3 складає 11.35 м; з
т. 3 до т. 5 - 51,9 м; з т. 5 до т. 6 - 11,60м; з т. 6 до
т. 7 - 4,51м; з т. 7 до т. 8 - 21,93 м; з т. 8 до т. 9 -
10,90 м: з т. 9 до т. 10 - 11,10м; з т. 10 до т. 11 - 7,65
м; з т. 11 до т. 12 - 5.30 м; з т. 12 до т. 13 - 0.30м; з
т. 13 до т. 14 - 0.50 м: з т. 14 до т. 1 - 24,41 м та
площа складає 0.0700га. Вказані межі
земельної ділянки визначено по
фактичному користуванню за згодою
суміжних землекористувачів:
представників садиб АДРЕСА_2, АДРЕСА_3.
АДРЕСА_4; АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6. У зв'язку з
цим вона як власниця земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 не маю
можливості переоформити право
власності та правовстановлюючі
документи на своє ім'я для можливості
реалізації свого конституційного
права володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, а
тому змушена звернутися з даним
позовом до суду. Просила позов
задовольнити, визнати, що сторони
земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно
фактичного користування складають: з
т. 1 до т. 3 -11.35 м; з т. 3 до т. 5 - 51,9 м; з т. 5 до
т. 6 - 11,60м; з т. 6 до т. 7 - 4,51м; з т. 7 до т. 8 -
21,93 м; з т. 8 до т. 9 - 10,90 м: з т. 9 до т. 10 -
11,10м; з т. 10 до т. 11 -7,65 м; з т. 11 до т. 12 -5.30 м;
з т. 12 до т. 13 - 0.30м; з т. 13 до т. 14 - 0.50 м: з т.
14 до т. 1 - 24,41 м та площа вказаної
земельної ділянки складає 0,0700га. В
подальшому позов уточнила, просила суд
окрім первісних позовних вимог,
визнати за нею право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 з
наступними розмірами з т. 1 до т. 3 -11.35 м;
з т. 3 до т. 5 - 51,9 м; з т. 5 до т. 6 - 11,60м; з т. 6
до т. 7 - 4,51м; з т. 7 до т. 8 - 21,93 м; з т. 8 до т. 9
- 10,90 м: з т. 9 до т. 10 - 11,10м; з т. 10 до т. 11 -7,65
м; з т. 11 до т. 12 -5.30 м; з т. 12 до т. 13 - 0.30м; з
т. 13 до т. 14 - 0.50 м: з т. 14 до т. 1 - 24,41 м та
площа 0,0700га.

Позивач в судовому засідання не
з'явилася, але з'явився її представник
за довіреністю. Представник позивача
за довіреністю ОСОБА_1 в судовому
засіданні уточнену позовну заяву
підтримала в повному обсязі, надала
пояснення аналогічні викладеним в
уточненій позовній заяві.

Представник відповідача Воєвутко К.В. в
судовому засіданні від 13.12.2013 р.,
зазначила, що Маріупольська міська
рада не є належним відповідачем по
даній справі у зв'язку з тим, що спірною
земельною ділянкою відповідач
розпорядився ще 1998 році. На даний час
земельна ділянка знаходиться у
приватній власності і Маріупольська
міська рада не може втручатися в
діяльність громадян в здійсненні
користування, володіння, розпорядження
своїм майном. В зв'язку зі смертю
власника спірної земельної ділянки,
позивач ОСОБА_6, як спадкоємець мала
законне право прийняти спадщину, що
вона і зробила. Але у зв'язку зі зміна у
законодавстві, при оформленні
правовстановлюючих документів
виникли проблеми які пов'язані з тим, що
на момент оформлення приватизації
земельної ділянки у 1998 році заміри
земельної ділянки робилося за
допомогою рулетки, а зараз
спеціальними приладами і ці розміри
відрізняються від тих , що були
зроблені раніше. Але у зв'язку з тим, що
даний позов зачіпає інтереси третіх
осіб, становиться питання можливо межі
спірної земельної ділянки
переносилися і можливо за рахунок 3
осіб саме змінилися межі спірної
земельної ділянки, тому проти
задоволення позову заперечувала, а в
подальше до суду не з'явилася надавши
заяву з проханням розглянути справу
без її участі.

Треті особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 та
представник третіх осіб ОСОБА_5 про
задоволення позову заперечували та
зазначили, що ОСОБА_3 є власником
земельної ділянки, суміжною зі
спірною земельною ділянкою, яка
розташована за адресою АДРЕСА_3.
Відповідно до норм чинного Земельного
законодавства поновленням суміжних
меж земельних ділянок є виключно дані
земельно-кадастрової документації, а
не фактичне їх використання. При цьому
кадастрова зйомка, це цілий комплекс
робіт, який виконується для узгодження
та поновлення меж земельної ділянки, в
тому числі узгодження меж земельної
ділянки зі суміжними власниками та
землекористувачами. Однак позивач в
порушення норм чинного законодавства
при проведенні кадастрової зйомки не
узгоджувала з ними ці межі про що
свідчить відсутність їх підписів в
акті обстеження та узгодження меж
земельної ділянки по вул..Рожевій, 36
від 04.06.2013р. Окрім того між позивачем та
3 особами спір відносно суміжної межі
земельних ділянок вже триває більш ніж
7 років і на даний час його ще не
вирішено.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
письмові матеріали справи, вважає
позов не обґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню. Цей висновок
робиться на підставі наступних норм
закону та з урахуванням встановлених в
ході розгляду справи фактів.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від
02.10.2008р. виданого державним нотаріусом
Другої маріупольської державної
нотаріальної контори №1-1789 є
спадкоємцем ОСОБА_7, спадкове майно
складається з жилого будинку номер
тридцять шість за всіма належними до
нього будівлями подвір'я,
розташованого в АДРЕСА_1 ( а. с. 7).

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно
зареєстрованого МКП «Маріупольське
бюро технічної інвентаризації» від
03.10.2008р. реєстраційний номер 23623157
ОСОБА_6 зареєструвала свідоцтво про
право на спадщину 1-1789 від 02.10.2008 р.
видане другою Маріупольською
державною нотаріальною конторою ( а. с.
8).

Згідно державного акту на право
приватної власності на землю від 02.09.1998
р. ОСОБА_7 на підставі рішення
виконкому Маріупольської міської ради
від 18.02.98р. за № 53/16 передана у приватну
власність земельна ділянка площею 0,0713
га для обслуговування житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1, про що в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю зроблено
запис №1208 ( а. с. 16).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 02.10.2008р.
виданого державним нотаріусом Другої
маріупольської державної нотаріальної
контори №1-1791 ОСОБА_6 є спадкоємцем
ОСОБА_7, спадкове майно складається з
земельної ділянки площею 0,0713 га,
наданої для обслуговування жилого
будинку, розташованої в АДРЕСА_1 в
кордонах слідуючих меж: від А до Б ,
домоволодіння АДРЕСА_6, від Б до В
домоволодіння АДРЕСА_7, від В до Г,
домоволодіння АДРЕСА_4, від Е до Ж
домоволодіння АДРЕСА_2 ( а. с. 15).

Рішенням Маріупольської міської
ради від 27.01.2009р. №5/28-4951 про
утвердження «Словнику улиць міста
Маріуполя (по адміністративним
районам), селищ Сартана, Старий Крим,
Талаковка» АДРЕСА_1, на українській
мові є АДРЕСА_1 ( а. с. 17-18).

Згідно до плану встановлених меж
виконаного ТОВ «ПЕФ «Землі Приазов'я»
в 2013 р. та кадастровому плану земельної
ділянки, площа земельної ділянки
розташованої по АДРЕСА_1 в межах від А
до Б землі Маріупольської міської ради
, від Б до В землі садиби АДРЕСА_3 , від В
до Г землі садиби АДРЕСА_2, від Г до Д
землі садиби АДРЕСА_5, від Д до Е землі
садиби АДРЕСА_6, від Е до Ж землі садиби
АДРЕСА_7, від Ж до А землі садиби №
АДРЕСА_4 дорівнюється 0,0700 га ( а. с. 19, 21).

Згідно до акту обстеження та
узгодження меж земельної ділянки
громадянки ОСОБА_6 для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд ( присадибна ділянка) по
АДРЕСА_1 у графі представник садиби
АДРЕСА_3 відсутній підпис ( а. с. 20).

Відповідно до ліцензії Державного
агентства земельних ресурсів України
серія АГ №579077 ТОВ «Проектно-експертна
фірма «Землі Приазов'я» має право
проведення робіт із землеустрою, земле
оціночних робіт ( а. с. 60).

Відповідно до наказу Державного
агентства земельних ресурсів України
від 03.01.2013 р. № 2 кваліфікаційний
сертифікат №000318 підтверджує
відповідність ОСОБА_8 як інженера -
землевпорядника ( а. с. 61).

Відповідно до витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку № НВ-013 від 25.04.2013 р.
власником земельної ділянки
розташованої за адресою АДРЕСА_3,
кадастровий номер 602:002:0156
суміжною зі спірною земельною ділянкою
є ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 50% власності ( а. с.
44-48).

Відповідно до виписки з
протоколу № 2 засідання комісії
Маріупольської міської ради від 06.08.98 р.
зобов'язано гр.. ОСОБА_7 поновити межі
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1
згідно документів( а. с. 80).

Як вбачається з листа
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради № 14ш-4315-2 від 25.10.2006 р. на
звернення ОСОБА_3 по результатам
інструментальної зйомки ( а. с. 83)
встановлено, що площа її земельної
ділянки зменшено у порівнянні з
державним актом з 0,0600 га до 0,0581 га за
рахунок змішення меж в сторону ділянки
зі сторони сусіда ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1), що
призвело до захвату приватної
власності а саме земельної ділянки
ОСОБА_3 на 19 кв. м. ( а. с. 82).

Згідно рішення виконавчого
комітету Маріупольської міської ради
від 15.08.2007 р. №218 про припис прокурора м.
Маріуполя встановлені межі земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 ,
згідно державного акту на право
власності від 10.05.2006 р. № 01:066162:00226
виданого ОСОБА_3 та зобов'язано
гр..ОСОБА_7 усунути порушення
земельного законодавства та
встановити межу між земельними
ділянками № 36 та №36а по вул..Розова
відповідно до державного акту на право
власності від 10.05.2006 р. № 01:066162:00226
виданого ОСОБА_3 ( а. с. 84).

Як вбачається з кадастрового плану
земельної ділянки приватизована
земельна ділянка по АДРЕСА_3 складає
загальною площею 0,0581 га (а. с. 85,86).

Відповідно до ст.. 106, 107 ЗК України
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними. Види межових знаків
і порядок відновлення меж визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері земельних відносин.
Витрати на встановлення суміжних меж
несуть власники земельних ділянок у
рівних частинах, якщо інше не
встановлено угодою між ними. Основою
для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації. У
разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки. Якщо фактичне використання
ділянки неможливо встановити, то
кожному виділяється однакова за
розміром частина спірної ділянки. У
випадках, коли в такий спосіб
визначення меж не узгоджується з
виявленими обставинами, зокрема з
встановленими розмірами земельних
ділянок, то межі визначаються з
урахуванням цих обставин.

Відповідно до ст.. 55 ЗУ «Про
землеустрій» Встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться відповідно до
топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів.
Встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
основі технічної документації із
землеустрою, якою визначається
місцеположення поворотних точок меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). Документація із
землеустрою щодо встановлення меж
житлової та громадської забудови
розробляється у складі генерального
плану населеного пункту, проектів
розподілу територій і є основою для
встановлення меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості). Межі земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
закріплюються межовими знаками
встановленого зразка. У разі, якщо межі
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) збігаються з природними та
штучними лінійними спорудами і
рубежами (річками, струмками, каналами,
лісосмугами, шляхами, шляховими
спорудами, парканами, огорожами,
фасадами будівель та іншими лінійними
спорудами і рубежами тощо), межові
знаки можуть не встановлюватися.
Власники землі та землекористувачі, у
тому числі орендарі, зобов'язані
дотримуватися меж земельної ділянки,
закріпленої в натурі (на місцевості)
межовими знаками встановленого зразка.
Межові знаки здаються за актом під
нагляд на збереження власникам землі
та землекористувачам, у тому числі
орендарям.

Згідно розділу 4 та п.4.1-4.5 інструкції
«Про встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками» затвердженої Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№ 376 Відновлення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) здійснюється
при повній (частковій) втраті в натурі
(на місцевості) межових знаків, їх
пошкодженні, яке унеможливлює
використання межових знаків, а також
при розгляді земельних спорів між
власниками (користувачами) суміжних
земельних ділянок. Власник земельної
ділянки має право вимагати від
власника сусідньої земельної ділянки
сприяння встановленню твердих меж, а
також відновленню межових знаків у
випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.
Відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі раніше розробленої та
затвердженої відповідно до статті 186
Земельного кодексу України
документації із землеустрою. У разі
відсутності такої документації
розробляється технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). У разі неможливості
виявлення дійсних меж їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки. Якщо
фактичне використання ділянки
встановити неможливо, то кожному
виділяється однакова за розміром
частина спірної ділянки. У разі коли в
такий спосіб визначення меж не
узгоджується з виявленими обставинами,
зокрема зі встановленими розмірами
земельних ділянок, то межі
визначаються з урахуванням цих
обставин. Закріплення відновлених меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) межовими знаками
здійснюється відповідно до розділу III
цієї Інструкції.

Відповідно до ст..11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивач не надав суду доказів,
які встановлюють розмір
землекористування позивачем земельною
ділянкою АДРЕСА_1 при передачі її у
власність і як встановлено судом
суміжна ділянка АДРЕСА_3 є власністю
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і не є власністю
територіальної громади, а з поданої
нової розробленої технічної
документації вбачається, що межі з
власниками ОСОБА_3, ОСОБА_4 позивач не
узгодив і позовних вимог до них не
заявляє суд приходе до висновку, що
Маріупольська міська рада не є
належним відповідачем по справі, тому
позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212, 213, 215, 367 ЦПК
України

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог
ОСОБА_6 до Маріупольської міської ради
про визнання права власності на
земельну ділянку - відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду Донецької
області в м. Маріуполі через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, у разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Шишилін О. Г.