Справа №333/3684/13-ц
Провадження № 2/333/1968/13
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2013 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Мовчан Д.В.,

за участю позивачів
ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника позивача
ОСОБА_4,

відповідача
ОСОБА_5

представника відповідача
ОСОБА_6,

третьої особи
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Запоріжжя,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи:
ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8
та ОСОБА_9, Комунарський районний
відділ управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_7, про усунення перешкод у
користуванні власністю та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до ОСОБА_5, треті
особи: ОСОБА_7, котра діє самостійно та в
інтересах свої двох неповнолітніх
дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_9, Комунарський
районний відділ управління державної
міграційної служби України, про
визнання особи такої, що втратила право
користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позивних вимог
позивачі зазначили наспутне.

Їм на праві приватної власності
належить житловий будинок АДРЕСА_2 За
вказаною адресою вони своєю родиною, до
складу котрої ще входять ОСОБА_7, третя
особа по справі та двоє неповнолітніх
дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані, разом
проживають та користуються зазначеним
житловим будинком.

З 02.04.1998 року, з дозволу попереднього
власника, в житловому будинку АДРЕСА_2
зареєстрована ОСОБА_5. Однак, з цього
часу і до теперішнього, вона ніколи за
вказаною адресою не проживала, своїх
особистих речей, меблів, побутових
предметів в житловий будинок не
завозила, оплату за комунальні послуги
не вносила.

З часу реєстрації в житловому будинку
АДРЕСА_2 і по теперішній час, відповідач
ніколи не мала наміру в ньому жити.
Будь-яких договірних правовідносин між
ними та відповідачкою не існує.

Відповідач не є членом їх родини,
мешкає зі своєю родиною за іншою
адресою. Проте, згідно відомостей
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
УДМС України в Запорізькій області, до
теперішнього часу вона з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1 не знята, тобто добровільно
вона цього робити не бажає. Вказаними
діями відповідачка порушує їх права
власності, тому за захистом своїх прав
та законних інтересів вони вимушені
звернутися до суду з зазначеним
позовом, в котрому просять суд визнати
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_2

В серпні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя із зустрічним позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_7, про вселення та усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням членами сім'ї колишнього
власника.

В своєму зустрічному позові зазначила,
що дозвіл на реєстрацію у відповідному
будинку надавала її бабуся ОСОБА_11, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_14 року, котра була
власницею ? частини будинку. Запис про
реєстрацію її, як постійного
користувача, з постійним місцем
проживання було внесено до будинкової
книги із відповідними особистими
даними.

ОСОБА_11 є її рідною бабусею по маминій
лінії ОСОБА_9 яка померла у віці 24 роки,
ІНФОРМАЦІЯ_13 року. У первісній позовній
заяві сім'ї ОСОБА_7 до неї вказано, що
вона ніколи не проживала у зазначеному
будинку і ніколи не мала наміру в ньому
жити, але ці дані не відповідають
дійсності. Позивачі за первісним
позовом чинять їй перешкоди у
користуванні житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 не надають можливості
проживати, належним чином
користуватися житлом, змінили замки у
будинку, в якому вона зареєстрована
належним чином. Дійсно ні меблів, ні її
особистих речей, ні побутових
предметів у вказаному будинку немає,
так як доступу до житла вона не має, бо
сім'я усілякими методами перешкоджають
у реалізації та її законному праві
користуватися житлом. Попереднім
власником, її бабусею, її було внесено і
зареєстровано до будинку, що
підтверджується відповідними записами
у будинковій книзі із відповідними
змінами її прізвища, у зв'язку із
реєстрацією шлюбу. В документах
наданих до суду є подальші зміни
записів до адресної книги, але її
прізвища там не має, хоча вона за
власним бажанням не знімалася з
реєстрації і відповідної заяви не
надавала.

Згідно із запитом адресно-довідкового
сектора, вона дійсно зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2 але проживає за іншою
адресою, бо позивачі всіляко чинять
перешкоди у користуванні відповідним
будинком, і тому вона не має можливості
проживати за місцем реєстрації.
Відповідно у старій будинковій книзі є
запис про її постійне місце проживання
та її сина, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5. Але,
згідно наданих нових записів з нової
будинкової книги, ні її, а ні сина в тих
даних не має. Вона звернулася до
відповідного органу, з питанням
вписати її сина на основі будинкової
книги за адресою матері, її паспортним
столом Комунарського району була
видана довідка начальника відділу О.А.
Бєлік від 27.07.2013 року, її дитину
зареєстрували за адресою матері.

В своєму зустрічному позові просить
суд прийняти її позов до розгляду з
первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, зобов'язати ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкоди у
користуванні житловим приміщенням, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
вселити її, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у
будинок, в якому вона зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2 та зобов'язати
відповідачів надати ключі від
квартири.

В судовому засіданні позивачі по
первісному позову: ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_15 на
задоволенні первісного позову
наполягали, просили суд його
задовольнити, проти зустрічного позову
заперечували, підтвердили обставини,
викладені у первісному позову,
додатково пояснивши, що вони
неодноразово зверталася до
відповідача з проханням знятися з
реєстрації, але остання її прохання
ігнорує, відповідну заяву до сектору
громадянства, імміграції, реєстрації
фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ
ГУМВС України в Запорізькій області не
подає. Ніяких перешкод в проживанні
відповідачу ОСОБА_5 в їх будинку за
адресою: АДРЕСА_2, вони ніколи не чинили.
Сама ОСОБА_5 ніколи не мала наміру там
проживати.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_5
та її представник ОСОБА_16 проти
задоволення первісного позову
заперечували, а на задоволенні
зустрічного позову наполягали,
пояснюючи тим, що ОСОБА_5 хоч і проживає
зі своєю сім'єю в іншому місці в
квартирі її свекрові та чоловіка, а
саме за адресою: АДРЕСА_1, однак на
протязі чотирьох місяців вона була
вимушена проживати у найманому житлі,
оскільки вона посварилася зі своїм
чоловіком, а могла б в цей час проживати
і за місцем своєї реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1 де вона іноді
проживала у дитинстві, зокрема в віці
десяти років проживала там на протязі
одного року, а потім відвідувала свою
бабусю ОСОБА_11 до часу її смерті. Зараз
вона знову проживає зі своєю сімє'ю в
квартирі її свекрові та чоловіка, однак
в любий час може стати людиною без
певного місця проживання.

Проте, ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснила, що коли вона була ще не
одружена, її бабуся ОСОБА_11
зареєструвала її за адресою: АДРЕСА_1
однак на протязі шістнадцяті років
вона там не проживає, особистих її
речей у цьому домі не має. Після
народження її сина ОСОБА_13, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, мати
позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_17, з
дозволу бабусі ОСОБА_11 вписала його у
будинкову книгу, потім було необхідно
віддати її та інші документи
квартальній для подальшого оформлення,
але цього зроблено не було, тобто його
реєстрацію не закінчили, талону на
дитину не надали. Дійсно у вказаний
будинок зі своєю дитиною вона не
вселялася. Заважала їй вселитися до
будинку за адресою: АДРЕСА_2 та
обставина, що позивачі звернулися в суд
з позовом до неї. До звернення з позовом
до суду позивачка ОСОБА_2 дзвонила їй та
прохала добровільно припинити
реєстрацію в їх будинку, поясняючи тим,
що там їй нічого не належить. Про
наявність яких-небудь інших дій з боку
позивачів, котрі б чинили їй перешкоди
у користуванні вказаним житловим
приміщенням суду не повідомила.

Третя особа ОСОБА_7, котра діє
самостійно та в інтересах свої двох
неповнолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_9
Представник третьої особи в судове
засідання з'явилася, підтримала
первісний позов, проти зустрічного
позову заперечувала.

Представник третьої особи
Комунарський районний відділ
управління державної міграційної
служби України в Запорізькій області в
судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи були повідомлені
своєчасно та належним чином, жодних
заяв та клопотань на адресу суду не
надходило.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_19 пояснила, що проживає
все своє життя в будинку навпроти
будинку позивачів. Відповідача ОСОБА_5
пом'ятає з п'ятирічного віку останньої,
вона приїжджала в гості до бабусі.
ОСОБА_5 проживала зі своїм батьком
окремо. Останній раз бачила ОСОБА_5 на
похоронах її бабусі. Вона не бачила,
щоб ОСОБА_5 коли-небудь вселялася в
будинок АДРЕСА_2 і не чула про такий
намір з її боку. Їй нічого невідомо про
те, щоб сім'я ОСОБА_7 чинила б їй якийсь
перешкоди у вселенні та проживанні в
зазначеному будинку.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_20 пояснила, що проживає по
сусідству із сімє'ю ОСОБА_7. Відповідача
ОСОБА_5 пом'ятає, з двох-трьохрічного
віку останньої. В дорослому віці її не
пам'ятає. Ніяких особистих речей,
належних ОСОБА_5 в будинку ОСОБА_7 не
знаходиться.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_21 пояснив, що протягом шести
років проживає по сусідству з родиною
ОСОБА_7. Він є пенсіонером і майже весь
час проводить вдома. Вікна його будинку
виходять у двір Апаннасових і він
бачив, що там проживають тільки той
склад сім'ї ОСОБА_7, котрі присутні в
залі суду та ще двоє неповнолітніх
дитини: хлопчик і дівчинка. Йому нічого
не відомо про те щоб якась особа
намагалася вселитися в будинок, де
мешкають ОСОБА_7, а останні чинили в
цьому перешкоди.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_22, пояснила, що ОСОБА_5 є її
падчеркою. З дозволу бабусі ОСОБА_11
ОСОБА_5 була зареєстрована в будинку
АДРЕСА_2 Вона постійно не проживала там.
Жила там до четвертого класу, потім
приїжджала до бабусі на канікулах. Їй
відомо, що ОСОБА_5 возила якісь
документи до бабусі, але вона їх не
бачила. ОСОБА_5 вважала, що її син теж
зареєстрован разом з нею у бабусі. У
ОСОБА_5 не було наміру та бажання
реально жити в цьому будинку. З 1997 року
вона постійно в ньому не проживала, бо
її там не хотіли. Після смерті бабусі
ОСОБА_11 вона зверталася в інтересах
ОСОБА_5 до сім'ї ОСОБА_7 з проханням
надати їй певні документи і ОСОБА_7 їй
сказали, що у разі якщо ОСОБА_5 прийде до
них, то вони спустять на неї собак.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_23 пояснила, що ОСОБА_5 її
невістка. Із сім'єю сина вони сумісно
проживають за адресою: АДРЕСА_1. За час
життя бабусі ОСОБА_5 - ОСОБА_11 вона
їздила у гості до неї за адресою:
АДРЕСА_2, де зареєстрована її невістка
ОСОБА_5, а її онук ніде не зареєстрован і
про це стало відомо під час розгляду
цієї справи. За вказаною адресою ОСОБА_5
зареєструвала її бабуся. Іноді вона
залишалася там ночувати. Це було до
того, як у ОСОБА_1 з'явилася нова сім'я.
Ніяких конфліктів і претензій не було.
Її невістка нічого їй не казала про
свій намір вселитися у будинок АДРЕСА_2
вона лише казала, що вона там ніхто. З
часу одруження вона проживає з її сином
в їх квартирі. В цьому році на протязі
приблизно чотирьох - п'яти місяців вони
проживали окремо, у зв'язку зі сваркою
її сина із невісткою. Потім ОСОБА_5
повернулася жити до них. Свого онука
вона не зареєструвала за місцем свого
мешкання у належній їй квартирі у
зв'язку з тим, що про таку необхідність
їй стало відома лише декілька місяців
назад і вона готова його зареєструвати
у належній їй квартирі, якщо це буде
потрібним.

Суд, заслухавши пояснення сторін у
справі, допитавши свідків, вивчивши
матеріали справи та дослідивши
письмові докази, приходить до
наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124
Конституції України, юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносин, що
виникають у державі.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується
судовий захист його прав і свобод.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно зі ст.ст. 58, 59 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно право установчих документів
ОСОБА_1 належить 1/16 частина будинку
АДРЕСА_2, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить
кожній по 15/32 частині в цьому будинку.

Відповідно довідки, наданої головою
квартального комітету № 14
Комунарського району м. Запоріжжя,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2, але фактично вона там
ніколи не проживала. ЇЇ неповнолітній
син ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, ніколи не
проживав за зазначеною адресою

Згідно акту обстеження житлових умов
будинку АДРЕСА_2 встановлено, що за
адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані та
проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Також зареєстрована
ОСОБА_5, але з часу реєстрації по
теперішній час вона там не проживає. Її
неповнолітня дитина - син ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ніколи не проживав за
зазначеною адресою. Яких-небудь
особистих речей, меблів, предметів
побуту, належних ОСОБА_5 та її сину в
будинку немає.

Відповідно листу голови квартального
комітету № 14 Комунарського району м.
Запоріжжя на запит адвоката надана
інформація про те, що ОСОБА_5 не
зверталася по будь-яким питанням, в
тому разі і по питанню вселення до
будинку АДРЕСА_2 Їй нічого невідомо про
наявність перешкод у користуванні
вказаним житловим приміщенням ОСОБА_5 з
боку сім'ї ОСОБА_9.

Відповідно записів у будинковій книжці
за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. В
старій будинковій книжці також внесено
запис і про ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_13.

Згідно відомостей адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС УДМС України в
Запорізькій області від 19.04.2013 року,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована з 1998
року за адресою: АДРЕСА_2 Син - ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_5, в адресний талон матері не
вписаний.

Згідно довідки, наданої начальником
Комунарського районного відділу
міграційної служби України в
Запорізькій області від 27.07.2013 року
вказано, що ОСОБА_5 зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2 Разом з нею
зареєстрована дитина до 15 років:
ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до відповіді завідуючого
сектору адресно-довідкової роботи УДМС
України в Запорізькій області від
01.11.2013 року на запит суду, наданого з
метою встановлення інформації про
зареєстроване місце проживання особи,
вказано, що за обліками
адресно-довідкового сектору УДМС в
Запорізькій області ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1 не значиться.

Згідно зі ст.72 Житлового кодексу
України визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного
кодексу України член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в України» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою
або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в ході судового розгляду справи
позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
доведено, що відповідач ОСОБА_5 понад
рік не проживала в житловому будинку №
АДРЕСА_2 а її неповнолітня дитина - син
ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, зовсім ніколи не
проживав за зазначеною адресою та не
був, належним чином, там
зареєстрований. Враховуючи викладене,
первісний позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне у задоволенні
зустрічного позову відмовити, оскільки
факти та доводи позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_5, викладені нею в своїй
позовній заяві і покладені в основу
своїх вимог, об'єктивно нічим не
доведені та не підтверджені.

На підставі викладеного, керуючись ст.
405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст.ст. 3, 4,
10, 11, 15, 28, 30, 57, 60, 88, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
Комунарський районний відділ
управління державної міграційної
служби України в Запорізькій області,
про визнання особи такою, що втратила
право користування - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_2

Зустрічний позов ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_7, про усунення перешкод у
користуванні власністю та вселення -
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення до Апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва