Справа №784/3703/13 13.11.2013 13.11.2013 13.11.2013
Провадження № 22ц/784/3029/13 Головуючий у
першій інстанції Закревський В.І.
Категорія 2 Доповідач в
апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Яценко Л.В.,

за участю представника позивачки
ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_3

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 15 липня 2013 року по справі за
позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_5, ОСОБА_6

про усунення перешкод в користуванні
надвірними спорудами,

ВСТАНОВИЛА:

30 липня 2012 року представник ОСОБА_4 -
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом,
який в подальшому уточнив, до ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні надвірними спорудами за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом перенесення
огорожі на межу, яка є в плані земельної
ділянки.

Представник позивачки зазначав, що
ОСОБА_4 на праві приватної власності, на
підставі договору дарування,
посвідченого 29 червня 2012 року, належить
жилий будинок АДРЕСА_1. Згідно
державного акту серія ЯБ № 422310, який
було видано на підставі рішення
Підгороднянської селищної ради № 3 від
19 жовтня 2005 року у власності позивачки
знаходиться земельна ділянка площею
0,0870 га. Власниками будинку АДРЕСА_2 є
відповідачі. На протязі тривалого часу
між ним склалися неприязні стосунки
через те, що відповідачі побудували на
своїй території ряд надвірних споруд,
чим порушили діючі будівельні норми.
Крім того, відповідачі захопили
частину належної їй земельної ділянки,
на підставі чого вона позбавлена
проходу до задньої частини своїх
будівель, а саме: сараю і туалету, а
також догляду за цими спорудами та
проведення ремонтних робіт. Вона
неодноразово зверталася до
відповідачів щодо усунення вказаних
перешкод, проте останні не реагують на
вказані звернення.

Посилаючись на вищезазначене,
представник позивачки просив позов
задовольнити.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 15 липня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі. На думку апелянта,
рішення суду є необґрунтованим,
передчасним та ухваленим з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, дослідивши
надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених
вимог, повно з'ясував обставини справи,
дав належну оцінку доказам, які були
представлені сторонами, і дійшов
правильного висновку про
недоведеність позивачкою порушення з
боку відповідачів її права власності, а
тому суд обґрунтовано відмовив в
задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном (ст. 391 ЦК України), а якщо
самочинне будівництво порушує права
інших осіб, майно підлягає знесенню
особою, яка здійснила самочинне
будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376
ЦК України).

Згідно п. 3.25** ДБН 360-92** «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень» допустима
відстань від огорожі повинна становити
не менш 1 метра.

З матеріалів справи вбачається, що
власницею жилого будинку АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 0,0870 га, на
якій знаходиться вказаний жилий
будинок, на підставі договору
дарування від 12 лютого 1987 року та
державного акту на право власності на
земельну ділянку, є ОСОБА_4 (а.с. 21, 23).

Рішенням виконкому Первомайської
районної ради від 01 серпня 1972 року
надано дозвіл ОСОБА_8 (колишній власник)
на забудову земельної ділянки в
АДРЕСА_1 та визначена межа відведеної
земельної ділянки (а.с. 81).

Згідно акту Підгороднянської селищної
ради Первомайського району
Миколаївської області від 28 вересня 2005
року виконано встановлення в натурі
меж земельної ділянки, переданої у
власність ОСОБА_4 загальною площею 0,0870
га для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд. Поворотні точки зовнішніх меж
земельної ділянки закріплені в натурі
межовими знаками довгострокового
зберігання в кількості 7 штук, які
передані під охорону та зберігання
позивачці. Крім того, ОСОБА_4
попереджена про адміністративну
відповідальність за знищення межових
знаків (а.с. 13).

З доповнення до акту від 17 серпня 2011
року погодженої комісії
Підгороднянської селищної ради
вбачається, що у 1986 року робітниками
Первомайського МБТІ виконана
теодолітна квартальна зйомка спірних
присадибних ділянок та були складені
технічні паспорти кожної, а 28 вересня
2005 року складений акт про встановлення
меж земель в натурі та збірний
кадастровий план, на якому вказані усі
проміри, в тому числі і по межі спірних
земельних ділянок. В 2010 році
Первомайське МБТІ оновлювало
техпаспорт на буд. АДРЕСА_1 та
підтвердило усі свої проміри меж, які
зроблені у 1986 році (а.с. 11-12).

З наявних в матеріалах справи збірного
кадастрового плану, зйомки земель
кварталу, схематичного плану
вбачається, що конфігурація спірних
земельних ділянок на теперішній час не
змінилась, всі будівлі знаходяться на
земельних ділянках належних їх
власникам (а.с. 6, 58,59, 82), а тому,
визначити самозахват з боку
відповідачів належної на праві
власності позивачки земельної ділянки
неможливо.

За клопотанням представника позивачки
судом першої інстанції була призначена
судово-будівельна експертизи та на
вирішення експертів було поставлено в
тому числі і питання щодо наявності
порушення з боку відповідачів при
будівництві надвірних споруд (а.с. 64).
Для проведення зазначеної експертизи
експертом було заявлено клопотання про
надання додаткових матеріалів
інвентаризаційних справ БТІ, в зв'язку
з чим представник позивача відмовився
від проведення експертизи (а.с. 70, 78).

Матеріали справи не містять і висновку
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області щодо
самовільного будівництва з боку
відповідачів та самозахвату ними
земельної ділянки позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 Земельного
кодексу України основою для
відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

За наявності земельно-кадастрової
документації відновлення меж фактично
здійснюється в порядку, передбаченому
для їх встановлення відповідно до ст. 55
Закону України «Про землеустрій» з
дотриманням процедури, визначеною
Інструкцією про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої наказом Держкомзему від 18
травня 2010 року № 376 та Інструкцією про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженою наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах
від 04 травня 1999 року № 43.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представником позивача
надано акт про відновлення меж земель в
натурі від 01 серпня 2013 року.

Проте, зазначений акт не містить даних
щодо самозабудови з боку відповідачів
та захоплення частини земельної
ділянки належної на праві власності
позивачці.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, доказів того, що
відповідачі побудували на своїй
території ряд надвірних споруд, чим
порушили діючі будівельні норми та
захопили частину належної позивачці
земельної ділянки, на підставі чого
остання позбавлена проходу до задньої
частини своїх будівель, позивачкою
суду не надано та матеріалами справи не
підтверджується.

Обставини, на які посилається
представник позивачки в апеляційній
скарзі, не можуть бути підставами для
її задоволення, оскільки
спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги, що рішення
суду є необґрунтованим, передчасним та
ухваленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права
безпідставні та не знайшли свого
підтвердження при розгляді справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_3 відхилити, а рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 15 липня 2013
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді