Справа № 209/6569/13-ц
Провадження № 2/209/1947/13
РІШЕННЯ

іменем України

"27" грудня 2013 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Ковальової
А.Б.

при секретарі Золотих
Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи - Перша Дніпродзержинська
державна нотаріальна контора,
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції про визначення
спадкової частки у праві спільної
сумісної власності -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачі до судового розгляду
справи надали заяви про визнання
позову.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просить суд
визначити спадкову частку після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/2 частки
зазначеної квартири, визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
чоловіка ОСОБА_4, на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 50,4 кв.м.,
житловою площею 26,2 кв.м. В
обґрунтування позову посилається на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік та
батько відповідачів ОСОБА_4 і після
його смерті відкрилася спадщина у
вигляді частки квартири, розташованої
по АДРЕСА_1. Вона та відповідачі, які є
спадкоємцями першої черги померлого
ОСОБА_4, у встановленому порядку
звернулися до нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини, але у
видачі свідоцтва про право на спадщину
їм було відмовлено, оскільки не
визначена спадкова частка померлого
та частки співвласників у праві
спільної сумісної власності на
квартиру. Вважає, що померлому
чоловікові належала 1/2 частка
зазначеної квартири, право власності
на яку було набуто ним разом із своїм
рідним братом ОСОБА_6 на підставі
договору міни квартири на жилий
будинок, в якому не були визначені
частки співвласників квартири. І
враховуючі відсутність будь-яких
домовленостей між померлим чоловіком
та його братом щодо розміру часток у
праві спільної власності на квартиру,
кожен із співвласників при укладенні
договору міни отримав у власність 1/2
частку квартири по АДРЕСА_1. Вона,
позивач, постійно проживала із
померлим чоловіком як на момент
відкриття спадщини, так і після смерті
ОСОБА_4, а тому вважається такою, що
прийняла спадщину після його смерті, а
тому має право просити суд визнати за
нею право на спадщину у вигляді 1/2
частку вказаної квартири, як
спадкоємець першої черги за законом.
Враховуючі, що відповідачі, хоча і
звернулися із заявами про прийняття
спадщини, але в теперішній час не
бажають її отримувати, і не мають
можливості надати заяви про відмову
від спадщини, вона вимушена вирішувати
питання щодо визнання за нею права на
спадщину в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_7, яка діє на підставі
нотаріально посвідченої довіреності
(а.с.4,5), в судове засідання не
з'явилися, до судового розгляду справи
від представника позивача надійшла
заява з клопотанням про розгляд справи
за її відсутності та відсутності
позивача, позов ОСОБА_1 по суті та за
обставинами підтримала в повному
обсязі, просить ухвалити рішення про
задоволення позову.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. в судове
засідання не з'явилися, до судового
розгляду справи надали заяви з
клопотанням про розгляду справи за їх
відсутності, позов по суті та за
обставинами справи визнали в повному
обсязі, не заперечують проти ухвалення
рішення про задоволення позову.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності позивача та
відповідачів згідно вимог частини 2 ст.
158 ЦПК України, відповідно до якої
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Представники третіх осіб - Першої
дніпродзержинської державної
нотаріальної контори, реєстраційної
служби Дніпродзержинського міського
управління юстиції в судове засідання
не з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, до
судового розгляду справи заперечення
проти позову від третіх осіб не
надійшли. Суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представників третіх осіб, враховуючі
відсутність заперечень проти позову.

Судом досліджені письмові докази по
справі:

- свідоцтво про смерть (а.с. 6), яким
підтверджується факт і дата смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4;

- письмова довідка з питань
діючого законодавства (а.с. 7), якою
підтверджується факт відмови у видачі
свідоцтва про право на спадщину
померлого ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 та
відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

- нотаріально посвідчений договір
міни квартири на жилий будинок (а.с. 8-9),
яким підтверджується факт набуття 02
жовтня 1997 року права спільної
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1;

- технічний паспорт (а.с. 10-11), яким
підтверджуються технічні
характеристики квартири по АДРЕСА_1, її
загальна площа 50,4 кв.м., житлова площа
26,2 кв.м.;

- копія паспорту позивача (а.с. 14),
якою підтверджується її особа
громадянина України;

- копії паспортів відповідачів (
а.с. 15-16), якими підтверджуються їх особи
громадян України.

Вивчивши письмові докази та
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши їх доказами, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
у повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні судом
встановлені наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 02 жовтня 1998 року
чоловік позивача - ОСОБА_4 та його брат
ОСОБА_6 за договором міни квартири на
житловий будинок придбали у спільну
сумісну власність квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується договором міни,
посвідченим приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованим в реєстрі за № 859, і
право приватної власності за ОСОБА_4
та ОСОБА_6 у встановленому законом
порядку було зареєстровано
Дніпродзержинським бюро технічної
інвентаризації в реєстраційний книзі
№ 169 за реєстровим номером 22491, що
підтверджується відповідним записом
на договорі міни (а.с. 8-9).

Судом встановлено, що в договорі міни
дійсно не були визначені частки
квартири, що належать кожному
співвласнику в праві спільної
власності на квартиру, і будь яким
договором правовий режим спільної
сумісної власності співвласниками не
визначався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - ОСОБА_4
помер, що підтверджується свідоцтвом
про смерть, виданим відділом
реєстрації актів громадянського
стану виконкому Дніпровської районної
ради м. Дніпродзержинська 12 січня 1998
року, актовий запис № 49 ( а.с. 6 ).

Після його смерті відкрилася спадщина
у вигляді частки квартири по АДРЕСА_1,
яка належала померлому в праві
спільної сумісної власності на
квартиру.

Позивач та відповідачі, які є
спадкоємцями першої черги після
смерті свого чоловіка та батька
фактично прийняли спадщину, оскільки
на момент смерті спадкодавця
проживали та були зареєстровані в
АДРЕСА_1 разом із померлим, і крім
цього, у встановленому законом
порядку, звернулися до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини після померлого чоловіка та
батька ОСОБА_4

Але у видачі свідоцтва про право на
спадщину на частку квартири сторонам
у справі було відмовлено в зв'язку з
тим, що не визначені частки квартири
за співвласниками квартири і
відповідно не визначена частка
померлого ОСОБА_4 у праві спільної
сумісної власності, яка є спадковим
майном, що підтверджується письмовою
довідкою з питань діючого
законодавства, що видана державним
нотаріусом Першої дніпродзержинської
державної нотаріальної контори Троцій
Н.Г. (а.с. 7).

Зважаючи на надані позивачем докази,
судом встановлено, що померлому
ОСОБА_4 на момент його смерті дійсно
належала 1/2 частка квартири по АДРЕСА_1,
і саме ця частка квартири є його
спадковим майном, на яку позивач
дійсно має право як спадкоємець
першої черги, в порядку спадкування за
законом, після свого померлого
чоловіка, з урахуванням відмови
відповідачів, які також є спадкоємцями
першої черги після смерті свого
батька, від спадщини, що
підтверджується їх заявами про
визнання позову ОСОБА_1

А тому визнання за позивачем права
власності на 1/2 частку квартири по
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після померлого чоловіка
ОСОБА_4 направлене на захист прав
позивача, як спадкоємця за законом.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України,
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України
здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадщину мають
діти, батьки спадкодавця та той з
подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч.3 ст. 1267 ЦК України
спадкоємці за письмовою угодою між
собою, посвідченою нотаріально, якщо
це стосується нерухомого майна або
транспортних засобів, можуть змінити
розмір частки у спадщині когось з них.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може отримати свідоцтво про право на
спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна. Право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

На підставі вивчених судом матеріалів
справи, з'ясованих обставин справи, які
досліджені доказами, суд вважає, що
визнання відповідачами позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, і тому
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 355, 368, 369, 372, 1216, 1217, 1223,
1261, 1267, 1268, 1296-1299 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 8, 10, 57, 59, 60, 158, 208, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи - Перша Дніпродзержинська
державна нотаріальна контора,
Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції про визначення
спадкової частки у праві спільної
сумісної власності - задовольнити

Визначити частку спадкову частку
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві
спільної сумісної власності на
квартиру, загальною площею 50,4 кв.м.,
житловою площею 26,2 кв.м., розташовану
за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі
однієї/другої частки зазначеної
квартири.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4,
на одну/другу частку квартири,
загальною площею 50,4 кв.м., житловою
площею 26,2 кв.м., розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, що є підставою для реєстрації
та ОСОБА_1 права власності на
зазначену частку квартири в
державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
А.Б. Ковальова