20 грудня 2013 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до відповідача про
розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що з 26 березня 2010 року
перебуває з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого
сторони мають малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак сімейне
життя з відповідачем не склалося через
непорозуміння на побутовому ґрунті,
різні погляди на подружні відносини,
сварки, через що втрачене почуття
любові, поваги, припинені шлюбні
відносини і спільне господарство. Спір
з приводу місця проживання дитини та
поділу спільного майна відсутній.
Вважає, що подальше спільне життя з
відповідачем, як подружжя, примирення і
збереження шлюбу неможливе, а тому
просив шлюб розірвати.
Будучи належним чином повідомленим про
час та місце розгляду справи позивач в
судове засідання не з'явився, подавши
через канцелярію суду заяву про
розгляд справи у його відсутності та в
заочному порядку, наполягаючи на
задоволенні позовних вимог з наведених
Відповідач ОСОБА_2 заперечень проти
позову не надала та, будучи належним
чином повідомленою про час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилася, про розгляд справи в її
відсутність не клопотала та про
причини неявки не повідомила, на
підставі чого з урахуванням письмової
згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК
України справа підлягає розглядові
судом з ухваленням цього рішення
На підставі неявки осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, і журнал судового
засідання не ведеться.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи письмові докази, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.
Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України
передбачено, що кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
з 26 березня 2010 року перебувають у шлюбі,
що зареєстрований Індустріальним
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис №108 та підтверджується
свідоцтвом про шлюб в копії (а.с.5).
Сторони є батьками, народженої у цьому
шлюбі дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, наявним в матеріалах
справи в копії (а.с. 6).
Спільне життя з відповідачем не
склалося з причин непорозуміння на
ґрунті побутових проблем, різні
погляди на подружні відносини, сварки,
через що шлюбні стосунки між подружжям
припинені з січня 2013 року, з цього часу
сторони спільне господарство не ведуть
та проживають окремо. Спір з приводу
місця проживання дитини із матір'ю
(відповідачем) відсутній.
Вирішуючи справу, суд зважає на
особливий характер сімейних відносин
та їх об'єктивну недоступність для
оточуючих, при цьому, бере до уваги
наявність у подружжя малолітньої
дитини, враховує також її інтереси та
зазначає про те, що задля охорони її
інтересів є кращим проживання в повній
родині, проте зауважує, що зазначені
вище та дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, категоричне
заперечення позивача проти збереження
шлюбу, вочевидь свідчать про те, що
примирення сторін неможливе, подальше
спільне життя сторін як подружжя і
збереження шлюбу буде суперечити їхнім
інтересам, що мають істотне значення,
тому суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та,
відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст.
110, ст. 112 СК України, наявність підстав
для розірвання шлюбу.
З урахування клопотання позивача, суд
вважає за можливе віднести судові
витрати на його рахунок.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 222, 224-226, 88
ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 26 березня 2010 року
Індустріальним відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис №108 - розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2
Відповідач має право подати до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська письмову заяву про
перегляд цього заочного рішення
протягом десяти днів, починаючи з
наступного за днем отримання його
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська апеляційної скарги
протягом десяти днів, починаючи з
наступного за днем його проголошення, а
так само - відповідачем з наступного за
днем постановлення ухвали про
залишення без задоволення заяви про
перегляд заочного рішення.

Суддя
О.В. Колесніченко