АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2877/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30, 31 Компанієць
О.В. Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. РІШЕННЯ
13 листопада 2013 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючого Охріменко Н. І. суддів
Качан О. В. , Скіць М. І. при секретарі
Котолуп А.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси
апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне
рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 03 жовтня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, законний представник ОСОБА_7 -
ОСОБА_8, третя особа - служба в справах
дітей виконавчого комітету
Смілянської міської ради про
відшкодування шкоди,

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

01 листопада 2012 року ОСОБА_6 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_7 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок скоєння злочину, в якому
просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь
7 899 грн. 79 коп. матеріальної шкоди
заподіяної пошкодженням автомобіля та
1000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
29.09.2012 р. близько 15 год. 00 хв. з вини
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка керувала
велосипедом в м. Сміла по вул.
Свердлова, сталася дорожньо -
транспортна пригода, внаслідок якої
належний їй автомобіль - ЗАЗ-110218
реєстраційний №НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_9 отримав механічні пошкодження.
ОСОБА_6 зазначає, що розмір заподіяної
шкоди згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження
становить 7 302 грн. 79 коп., витрати
понесені з проведенням огляду та
виготовленням висновку становлять 597
грн. Крім того, внаслідок ДТП їй
завдано моральної шкоди, що полягає у
душевних стражданнях та хвилюванні,
пов'язаних із значними пошкодженнями
її майна, що призвели до стану
депресії, розмір якої позивачка
визначає в 1000 грн.

Заочним рішенням Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 03 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 -
відмовлено, обґрунтовуючи тим, що
позивачка як власник джерела
підвищеної небезпеки не надала суду
докази неправомірності дій
відповідачки, що відповідачка керувала
велосипедом, який не є джерелом
підвищеної небезпеки, а тому не може
нести відповідальність на підставах
передбачених ст..ст.1187,1188 ЦК України,
недоведенням розміру збитків, та тим,
що шкода заподіяна внаслідок ДТП
повністю відшкодована ТОВ «НВФ
«Енергопласт» і за ремонт автомобіля
згідно з рахунком № 057 від 24 жовтня 2012
року сплачено ПП. ОСОБА_10 7300 грн., а
також тим, що позивачка також не надала
докази, які б підтверджували факт
заподіяння їй моральної шкоди та її
розмір.

Не погоджуючись з ухваленим у справі
рішенням ОСОБА_6 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 03 жовтня 2013
року, як ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та з підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи, скасувати,
постановити нове рішення по справі,
яким задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_6 в повному обсязі з наступних
підстав: що велосипед, яким керувала
відповідачка являється джерелом
підвищеної небезпеки, а тому
відповідачка повинна нести
відповідальність на підставах
ст.ст.1187,1188 ЦК України; що обов»язок
доказування відповідно до даних норм
права покладається на відповідачку; що
висновок експертного
автотоварознавчого дослідження є
належним доказом, що всі розрахунки
вартості відновлення автомобіля
проводилися з урахуванням фактичного
пробігу автомобіля, а саме 112113 км; що
кошти сплачені ТОВ «НВФ «Енергопласт»
ПП ОСОБА_10 в сумі 7300 грн. за ремонт
автомобіля були стягнені з
позивачки,що підтверджується
прибутковим касовим ордером №24 від 30
жовтняч 2012 року, що позивачка має право
на відшкодування моральної шкоди в
зв»язку з пошкодженням її автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
по справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, заочне рішення
суду скасувати з підстав
неправильного застосування норм
матеріального права, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст..213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд, серед
іншого, вирішує питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалене в справі судове рішення
зазначеним вимогам не відповідає.

Судом апеляційної інстанції
встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 29 вересня 2012
року біля 15 години дня в м. Сміла по
вул. Свердлова відбулося зіткнення
транспортного засобу автомобіля
ЗАЗ-110218 реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_9 з транспортним
засобом - велосипедом, яким керувала
неповнолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 із
пасажиркою ОСОБА_11,ІНФОРМАЦІЯ_2. В
результаті зіткнення неповнолітня
ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, а
автомобіль ЗАЗ-110218 механічні
пошкодження.

Вирішуючи питання про правовий режим
відповідальності володільця
автомобіля ЗАЗ-110218 ОСОБА_9 та
велосипедиста ОСОБА_7 суд керується ч.1
ст.1187 ЦК України та п.5 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року, відповідно до яких джерелом
підвищеної небезпеки належить
визнавати будь-яку діяльність,
здійснення якої створює підвищену
небезпеку завдання шкоди через
неможливість контролю за нею людини, а
також діяльність пов'язану з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухово- і
вогненебезпечних та інших речовин.

Виходячи з наведеного, автомобіль ЗАЗ
-110218, яким керував в момент зіткнення
ОСОБА_9, являється джерелом підвищеної
небезпеки, а велосипед, яким керувала в
момент зіткнення транспортних засобів
ОСОБА_7, не вважається джерелом
підвищеної небезпеки, оскільки
транспортний засіб-велосипед не має
двигуна, а рухається внаслідок дії
мускульної сили людини, яка
знаходиться на ньому, а тому його
експлуатація є повністю
контрольованою.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа,
яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Поняття непереборної сили
розкривається у ч.1 ст.263 ЦК України,
відповідно до якої непереборною силою
визнається надзвичайна або
невідворотна за даних умов подія.
Наявність умислу потерпілого означає
свідоме бажання потерпілого отримати
шкоду завдяки джерелу підвищеної
небезпеки. Інші загальні підстави
звільнення особи від відповідальності
за завдану шкоду, в тому числі
відсутність вини завдавала шкоди, не
застосовуються, якщо шкоду завдано
джерелом підвищеної небезпеки.

Отже відповідальність володільця
джерела підвищеної небезпеки настає
незалежно від його вини.

Згідно з абз.2 п.10 постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року №4 « у
випадках, коли разом із завданням
шкоди джерелом підвищеної небезпеки (
не внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки) завдано також
шкоди джерелу підвищеної небезпеки і
цьому сприяла груба необережність
потерпілого, згідно з положеннями ст.
1193 ЦК України може бути зменшено розмір
відшкодування шкоди потерпілому.
Покладення на нього з цих підстав
відповідальності за шкоду, завдану при
цьому джерелу підвищеної небезпеки,
статтею 1193 ЦК України не передбачено».

Тобто, груба необережність потерпілого
є підставою тільки для зменшення
розміру відшкодування потерпілому за
рахунок володільця джерела підвищеної
небезпеки, однак не тягне за собою
відповідальності потерпілого за
заподіяння шкоди транспортному засобу.

Аналізуючи вищезазначені правові
норми, що регулюють спірні
правовідносини, відповідачка не може
нести відповідальність по
відшкодуванню заподіяної шкоди
позивачу.

Враховуючи вищенаведене та приведені
вимоги закону, судова колегія
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 303 , 304, 307 , 309, 314, 316, 317, 319, 218 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 03 жовтня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, законний
представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8, третя
особа - служба в справах дітей
виконавчого комітету Смілянської
міської ради про відшкодування шкоди -
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про відшкодування шкоди
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :