Справа № 2-175/373/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2013 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі :

Головуючого судді Бойко О.М.

при секретарі Карпенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ЗАТ «Будіндустрія», ОСОБА_4,
треті особи: приватний нотаріус
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_5,
Партизанської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області про
визнання договору купівлі-продажу
частково недійсним.

в с т а н о в и в :

Сторони в судове засідання не
з'явились, про причини неявки не
повідомили. При вирішенні питання про
поважність їх неявки в судове
засідання, суд керується наступним.

Згідно з ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Відповідно до статті 157 ЦПК України суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більш
як на один місяць.

З матеріалів справи вбачається, що
справа тривалий час не може знайти
свого вирішення. Сторони ігнорують
виклики в суд, в судове засідання не
з'являються, рухом справи не
цікавляться, про причини неявки суд не
повідомляють та заяв про можливість
розгляду справи у їх відсутність до
суду не направили.

Систематична неявка сторін у судові
сідання без належного обґрунтування
поважності їх причин свідчить про
неналежне виконання ними
процесуальних обов'язків, що є
порушенням ч.3 ст. 27 ЦПК України.

Враховуючи конкретні обставини справи,
встановлені ст. 157 ЦПК України строки
розгляду справи та те, що повторна
неявка сторін без поважних причин
згідно ст. 169 ЦПК України не тягне
відкладення розгляду справи, суд
вважає можливим розглянути справу у їх
відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1, по домовленості
з адміністрацією був переведений з
тресту «Дніпронерудпром» у перший
загін професійної пожежної охорони у
професійну пожежну частину №63 з
охорони Балівського промвузла та
прилеглих до нього населених пунктів у
1984 році. Згодом він звернувся до
начальника Управління пожежної
охорони УВС Дніпропетровської області
із заявою про надання його родині
житлової площі у житловому будинку при
ППЧ-63.

Відповідно рішенню житлово-побутової
комісії управління пожежної охорони
УВС облвиконкому (протокол за №120 від
20.11.1991 р.) узгодженим з керівництвом та
профорганізацією УПО, родині ОСОБА_1
офіційно була надана двохкімнатна
квартира за АДРЕСА_1, у який його родина
мешкає з 1984 року.

Рішенням виконкому Партизанської
сільської ради за №40 від 18 серпня 1999
року пожежному комплексу було
присвоєно юридичну адресу:
с.Партизанське, вул. Леніна, №11, це
підтверджується листом БТІ за №327 від
08.02.2007 року.

На першому поверсі будівлі по вул.
Леніна, №11 знаходяться
адміністративно-побутові приміщення
пожежної частини, а другий поверх
будівлі, на якому розташована АДРЕСА_1
де мешкають позивачі, займають ще п'ять
житлових квартир, наданих іншим
працівника пожежної хорони.

Будинок, у якому розташовані житлові
квартири, раніше знаходився на
балансовому обліку Виробничого
об'єднання «Дніпросільбудіндустрія»,
яке згодом змінило назву на Закрите
акціонерне товариство «Будіндустрія»,
, юридична адрес якого:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, с.
Партизанське, вул. Леніна, буд. №25.

Відповідно з постановою Кабінету
Міністрів Україні за №202 від 24 лютого
2003 року, виданою відповідно зі ст. 27
Закону України «Про пожежну безпеку»
(3745-12), протоколом засідання правління
ЗАТ «Будіндустрія» від 02.06.2003 року було
прийняте рішення про передання
пожежної охорони з балансу ЗАТ
«Будіндустрія» в комунальну власність
Партизанської сільської ради
Дніпропетровського району,
Дніпропетровське області.

З протоколу засідання правління ЗАТ
«Будіндустрія» зрозуміло, що до складу
пожежної частини входить також
житловий фонд, але з порушенням діючого
законодавства не було вказано про
передавання його у комунальну
власність Партизанської сільської
ради.

Партизанською сільською радою було
видане Свідоцтво про право власності
на нерухоме майно від 16.08.2006 року на
виробничий комплекс, який знаходиться
по вул. Леніна, №25 в с. Партизанське,
Дніпропетровський район,
Дніпропетровської області, на ім'я ЗАТ
«Будіндустрія», де зазначено, що йому
належить 839/100 (частин цього комплексу,
де І- поверх, пожежної частини №63,
зазначений у Свідоцтві про право
власності на нерухоме майно від 16.08.2006
року (виробничий комплекс по вул.
Леніна, №25) під літерою «Ф», як
виробниче приміщення, а житлові
квартири серед перелічених об'єктів у
ньому не значаться, це підтверджує як
Новомосковське МБТІ відповідно своїх
даних, так і те, що Партизанська
сільська рада не надала даних, про
зміну призначення, правового статусу
пожежного депо, бо цих даних немає в
інвентаризаційній справі, але згодом
Дніпропетровське БТІ у новій
проектно-технічній документації вже
зазначає і житлові квартири під
літерою «Ф». Як вбачається з матеріалів
справи пожежний комплекс, частину
якого віддано в комунальну власність, а
частину продано ОСОБА_4, знаходиться на
одному фундаменті і не може вважатися
окремими будівлями, як це зазначають
відповідачі, що ця Професійна пожежна
частина (ППЧ-63) була побудована на паї
Партизанського промвузла і
утримувалася за рахунок коштів
підприємств та селищних рад, які
обслуговувались згідно договорів і
являвся єдиним неділимим комплексом,
який складався з адміністративної
будівлі в якій на другому поверсі було
шість житлових квартир, а з другої
сторони будівлі приміщення пожежного
депо (для пожежних автомобілів), це
видно з плану забудови, юридична адреса
пожежної професійної частини була с.
Партизанське, ППЧ-63, а потім згідно
рішення виконкому Партизанської
сільської ради за №40 від 18 серпня 1999
року пожежному комплексу було
присвоєно юридичну адресу: с.
Партизанське, вул.Леніна, №11.

Згідно з п. 1 «Положення про професійну
пожежну охорону (ППО) МВС СРСР»
професійна пожежна охорона
Міністерства внутрішніх справ СРСР
організується в містах, селищах
міського типу, районних центрах та на
об'єктах народного господарства у
порядку, визначеному Радами Міністрів
союзних республік. Згідно п. 5, 6, 7 цього
Положення, структура ППО країни та її
служб визначається та затверджується
Міністерством внутрішніх справ.
Загони, часті ППО МВС СРСР є юридичними
особами і мають печатку з зображенням
Державного Герба союзної республіки та
з своїм найменуванням, а також поточні
або бюджетні рахунки в установах
Держбанку СРСР. Пожежна охорона
об'єктів народного господарства
відбувається за договорами, які
укладенні керівництвом підприємств,
організацій та установ з органами МВС
СРСР. Таким чином, всі професійні
пожежні частини, та їх майно, які
знаходилися на території СРСР
вважалися державною власністю.

Як встановлено у судовому засіданні, в
1992 році увесь особовий склад пожежної
частини був переведений в Виробниче
об'єднання «Дніпросільбудіндустрія»,
нині Закрите акціонерне товариство
«Будіндустрія», це підтверджується
записами в трудовій книжці ОСОБА_1, це
відбулося в результаті передачі
пожежного комплексу на баланс ЗАТ
«Будіндустрія».

ЗАТ «Будіндустрія» на балансі якого
знаходиться пожежний комплекс в
будівництві пожежного комплексу не
приймала участь, а утримувала його
разом з іншими підприємствами які
знаходилися на територіях Кіровської
селищної та Партизанської сільської
рад народних депутатів, дане
підтверджується з плану забудови,
розташований поза межами ЗАТ
«Будіндустрія», тому незрозуміло яким
чином та на яких підставах ЗАТ
«Будіндустрія» привласнила
адміністративну будівлю пожежної
частини. Також в Рішенні виконавчого
комітету Дніпропетровської районної
ради народних депутатів про утворення
міжоб'єктової пожежної команди району
№161 від 21.07.1995 року зазначено, що для
забезпечення охорони від пожеж
об'єктів народного господарства і
населених пунктів на території
Кіровської селищної і Партизанської
сільської Рад народних депутатів
згідно ст. 27 Закону України «Про
пожежну безпеку» виконком районної
Ради народних депутатів вирішив:
створити на базі пожежного депо
виробничого об'єднання
«Дніпросільбудіндустрія» міжоб'єктову
пожежну команду за рахунок коштів: ВО
«Дніпросільбудіндустрія», обласної
бази «Агротехсервіс», спільного
підприємства «Флора», виробничого
підприємства «Глоріус», виробничої
фірми «Галактика», фірми
«Агробудпромкомплектація»,
Дніпропетровського районного
будівельного управління, виробничого
об'єднання «Проекс», автопідприємства
0461, виробничого об'єднання
«Укрспецзалшляхбуд», Партизанської
сільської Ради, Кіровської селищної
Ради.

З даного Рішення виконавчого комітету
Дніпропетровської районної ради
народних депутатів вбачається, що
професійну пожежну частину (ППЧ-63)
утримували дванадцять підприємств
Дніпропетровського району, також
згідно Свідоцтва, яке було видане
сільській пожежній команді у 2001 році,
ППЧ-63 зазначена як окреме комунальне
підприємство, це також зазначено у
довідці №5102 про реєстрацію в
облуправлінні статистики.

На підставі Постанови Кабінету
Міністрів Україні за №202 від 24 лютого
2003 року виданою відповідно зі ст. 27
Закону України «Про пожежну безпеку»
(3745-12), про передачу всіх пожежних
частин у комунальну власність місцевих
рад, протоколом засідання правління
ЗАТ «Будіндустрія» від 02.06.2003 року було
прийняте рішення про передання
пожежної охорони з балансу ЗАТ
«Будіндустрія» в комунальну власність
Партизанської сільської ради
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області.

З протоколу засідання правління ЗАТ
«Будіндустрія» вбачається, що до
складу пожежної частини входить також
житловий фонд, але з порушенням діючого
законодавства не було вказано про
передавання його у комунальну
власність Партизанській сільській
раді, тобто передали частину пожежної
охорони адміністративної будівлі, де
на першому поверсі знаходились
кабінети, їдальня, санвузол, камора та
інші приміщення, а на другому поверсі
шість житлових квартир для працівників
пожежного депо, про це зазначено в
положенні про ППЧ-63, що працівники
повинні проживати при пожежній частині
для більш швидчого реагування на
випадок пожежі.

30 травня 2008 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського райони
нотаріального округу ОСОБА_5 був
посвідчений договір купівлі-продажу
26/1000 частини виробничого комплексу, між
ЗАТ «Будіндустр (продавець) та ОСОБА_4
(покупець). До об'єктів продажу увійшло
і виробниче приміщення «Ф», загальною
площею 261,40 кв.м., зареєстровано в
реєстрі за №1206.

У листі №1127 від 21.08.2008 року
Дніпропетровського районного
комунальні підприємства «Бюро
технічної інвентаризації» зазначено,
що згідно Свідоцтва про право
власності від 02.08.2002 року та
схематичного плану, літера «Ф» - це
виробниче приміщення (І поверх будинку
заг. пл. 281,4 кв.м), на II поверху будинку
знаходяться житлові квартири, на які
право власності не оформлено.

Будь-які правовстановлюючі документи
щодо виробничого комплексу по
вул.Леніна, №25 в с. Партизанське
відсутні. Отже є всі підстави вважати
Договір купівлі-продажу 26/1000 частини
виробничого комплексу, між ЗАТ
«Будіндустрія» та ОСОБА_4 недійсним в
частині продажу об'єкту виробничого
приміщення «Ф», загальною площею 261,40
кв.м. за адресою: Дніпропетровська
область, Дніпропетровський район, с.
Партизанське, вул.Леніна, буд. №11,
оскільки ця будівля відносилася до
пожежного комплексу.

Таким чином, відповідач ЗАТ
«Будіндустрія» порушило норми ст. 328 ЦК
України, якою передбачено що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
законом. В даному випадку ЗАТ
«Будіндустрія» набула право власності
неправомірно, оскільки Законом України
«Про передачу об'єктів права державної
та комунальної власності» від 03.03.1998
року, регулюються відносини, пов'язані
з передачею об'єктів права державної
власності у комунальну власність
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах, статті 4 та 5 цього
Закону визначають перелік об'єктів
передачі, серед яких є житловий фонд та
інші об'єкти соціальної
інфраструктури, що перебувають у
повному господарському віданні чи
оперативному управлінні державних
підприємств, установ, організацій.
Стаття 7 цього ж Закону передбачає
безкоштовну передачу в комунальну
власність вищезгаданих об'єктів разом
з інфраструктурою. Також, ЗАТ
«Будіндустрія» порушено Постанову
Кабінету Міністрів Україні за №202 від 24
лютого 2003 року, виданою відповідно зі
ст. 27 Закону України «Про пожежну
безпеку» (3745-12), про передання пожежної
охорони з балансу ЗАТ «Будіндустрія» в
комунальну власність Партизанської
сільської ради Дніпропетровського
району, Дніпропетровської області.

На підставі вищезазначеного, та
відповідно п. З ч. 1 ст. 346 ЦК України,
право власності припиняється на майно,
яке за законом не може належати цій
особі.

Крім того, позивач ОСОБА_1 є акціонером
ЗАТ «Будіндустрія» і впродовж 25 років
його родина мешкає у квартирі, яка
знаходиться у будівлі, перший поверх
якої був проданий, отже йому, як
акціонеру не було надано, передбачених
ст. 362 ЦК України переважне право
купівлі частки у праві спільної
часткової власності. ЗАТ
«Будіндустрія» не повідомило
акціонерів про наміри продажу майна.

Таким чином ЗАТ «Будіндустрія» при
укладанні Договору купівлі - продажу
26/1000 частин виробничого комплексу від
30.05.2008 року не попередило покупця
ОСОБА_4 про права третіх осіб
(акціонерів) на відчужене майно.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити нормам
Цивільного кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Таким чином, позовні вимоги позивачів
суд вважає обґрунтованими та
підлягаючими задоволенню частково.

Що стосується позовних вимог про
закриття незаконного виробництва в
приміщенні «Ф», то зазначені вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки не
підтверджено знаходження незаконного
виробництва, матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК
України з відповідачів на користь
позивача ОСОБА_1 підлягають
солідарному стягненню сума судового
збору в розмірі 68 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 гривень,
сплачені позивачем при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212, 215, 214,
ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15-16, 203, 215, ЦК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до ЗАТ «Будіндустрія», ОСОБА_4, треті
особи: приватний нотаріус
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_5,
Партизанської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області про
визнання договору купівлі-продажу
частково недійсним - задовольнити
частково.

Визнати Договір купівлі - продажу 26/1000
частин виробничого комплексу від 30.05.2008
року між Закритим акціонерним
товариством «Будіндустрія» (продавець)
та ОСОБА_4 (покупець) в частині
передання у власність ОСОБА_4 -
виробничого приміщення «Ф», загальною
площею 261,40 кв.м. (по тексту Договору Ф1 -
виробниче приміщення із цегли,
загальною площею 281,40 кв.м.), недійсним.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути у дольовому відношення з
ОСОБА_4 та ЗАТ «Будіндустрія» на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 68
гривень та 30 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.М. Бойко