АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/3751/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2452/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді
Спірідонової Т.В.,

суддів - Переверзєвої Н.І., Кізюн
О.Ю.,

при секретарі - Чебан О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 10 жовтня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
комунального підприємства «Житловик»
про визнання дій неправомірними,

встановила:

В травні 2013 року позивач звернулась до
суду з позовом та просила визнати
протиправною дію директора КП
«Житловик» щодо відмови надати
належним чином завірену копію
посадової інструкції директора КП
«Житловик» за 2012-2013 роки, зобов'язати
відповідача надати їй належним чином
завірені копії посадових інструкцій
директора КП «Житловик» за 2012-2013 роки. В
обґрунтування позовних вимог вказала,
що 22.04.2013 року вона звернулась із
запитом до КП «Житловик», в якому
просила надати належним чином завірену
копію посадової інструкції директора
КП «Житловик» за 2012-2013 роки. Копія
посадової інструкції директора КП
«Житловик» необхідна їй у зв'язку з
пожежею на горищі будинку, де проживає
позивачка та несанкціонованим
доступом до її житла 04.01.2013 року.
Відповідач відмовив у наданні копії
посадової інструкції, мотивуючи тим, що
вона є службовою документацією.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 10 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання про стягнення
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення про відмову у позові,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт посилається на те, що відмовою
відповідача у наданні документів
порушено її право на доступ до
інформації, гарантоване ч.1 ст.10
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ст.3, п.2 ч.1 ст.4,
п.6 ч.1 ст.14, ч.2 ст. 19

________________________________________________________________________
________

Головуюча у першій інстанції - Барабаш
К.А.

Доповідач - Спірідонова Т.В.
Категорія 57

Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

ОСОБА_1 повідомлена належним чином про
час і місце слухання справи, в судове
засідання не з'явилася, причини неявки
не повідомила.

Відповідач - Кам'янець-Подільське
комунальне підприємство «Житловик»
повідомлений належним чином про час і
місце слухання справи, представник в
судове засідання не з'явився.
Представником відповідача подано
заперечення на апеляційну скаргу та
зазначив про слухання справи за
відсутності представника
Кам'янець-Подільського КП «Житловик».

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи,
та порушенням судом норм матеріального
права оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до
комунального підприємства «Житловик»
з інформаційним запитом про надання їй
належним чином завіреної копії
посадової інструкції директора
комунального підприємства «Житловик»
за 2012-2013 роки.

Листом від 23 квітня 2013 року №01-03/538
підприємство відмовило позивачу
ОСОБА_1 у наданні запитуваної нею
інформації, обґрунтовуючи тим, що
посадова інструкція є документом,
призначеним для службового
використання.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі письмовими доказами.

Статтею 34 Конституції України
встановлено, що кожен має право вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
«Про інформацію» основними принципами
інформаційних відносин є:
гарантованість права на інформацію;
відкритість, доступність інформації,
свобода обміну інформацією;
достовірність і повнота інформації;
свобода вираження поглядів і
переконань; правомірність одержання,
використання, поширення, зберігання та
захисту інформації; захищеність особи
від втручання в особисте та сімейне
життя.

Одними з основних напрямків державної
інформаційної політики є: забезпечення
доступу кожного до інформації;
забезпечення рівних можливостей щодо
створення, збирання, одержання,
зберігання, використання, поширення,
охорони, захисту інформації (ч. 1 ст.3 ЗУ
«Про інформацію»).

Згідно із ст.5 Закону України «Про
інформацію» кожен має право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів. Реалізація права на
інформацію не повинна порушувати
громадські, політичні, економічні,
соціальні, духовні, екологічні та інші
права, свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Відповідно до ст.20, ч.1 ст.21 Закону
України «Про інформацію» за порядком
доступу інформація поділяється на
відкриту інформацію та інформацію з
обмеженим доступом. Будь-яка
інформація є відкритою, крім тієї, що
віднесена законом до інформації з
обмеженим доступом. Інформація з
обмеженим доступом є конфіденційна,
таємна та службова інформація.

Стаття 9 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» відносить до
службової інформації інформацію: 1) що
міститься в документах суб'єктів
владних повноважень, які становлять
внутрівідомчу службову
кореспонденцію, доповідні записки,
рекомендації, якщо вони пов'язані з
розробкою напрямку діяльності
установи або здійсненням контрольних,
наглядових функцій органами державної
влади, процесом прийняття рішень і
передують публічному обговоренню
та/або прийняттю рішень; 2) зібрану в
процесі оперативно-розшукової,
контррозвідувальної діяльності, у
сфері оборони країни, яку не віднесено
до державної таємниці. Документам, що
містять інформацію, яка становить
службову інформацію, присвоюється гриф
«для службового користування».

Статтею 1 Закону України «Про захист
прав споживачів» визначено, що: послуга
- діяльність виконавця з надання
(передачі) споживачеві певного
визначеного договором матеріального
чи нематеріального блага, що
здійснюється за індивідуальним
замовленням споживача для задоволення
його особистих потреб (п. 17); продукція -
будь-який виріб (товар), робота чи
послуга, що виготовляються,
виконуються чи надаються для
задоволення суспільних потреб (п. 19).

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживачі під
час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на необхідну, доступну,
достовірну та своєчасну інформацію про
продукцію, її кількість, якість,
асортимент, а також про її виробника
(виконавця, продавця).

У відповідності до ст.1 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»:
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил;
виконавець - суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору; споживач -
фізична чи юридична особа, яка отримує
або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Споживач має право одержувати в
установленому законодавством порядку
необхідну інформацію про перелік
житлово-комунальних послуг, їх
вартість, загальну вартість місячного
платежу, структуру ціни/тарифу, норми
споживання, порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх
споживчі властивості тощо (п.2 ч.1 ст.20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги»). Виконавець зобов'язаний
надати в установленому законодавством
порядку необхідну інформацію про
перелік житлово-комунальних послуг, їх
вартість, загальну вартість місячного
платежу, структуру цін/тарифів, норми
споживання, режим надання
житлово-комунальних послуг, їх
споживчі властивості тощо (п.4 ч.2 ст. 21
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги»).

Чинне законодавство визначає право
ОСОБА_1 вільно збирати, зберігати та
використовувати інформацію. Документи,
які ОСОБА_1 просила надати відповідача,
не віднесені законом до інформації з
обмеженим доступом. ОСОБА_1 як споживач
житлово-комунальних послуг намагалась
з'ясувати у відповідача інформацію
щодо повноважень і відповідальності
його посадової особи. Ці відомості є
інформацією про виконавця
житлово-комунальних послуг, а право
позивача на цю інформацію не може бути
обмежене.

Суд першої інстанції не врахував
зазначені норми чинного законодавства
та помилково виходив з того, що відмова
Кам'янець-Подільського комунального
підприємства «Житловик» у наданні
ОСОБА_1 інформації є правомірною.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
запитувана позивачкою інформація не є
публічною, тому суд неправомірно
застосував до спірних правовідносин
положення цього Закону.

На підставі вищевикладеного
апеляційний суд дійшов висновку, що
позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
Кам'янець-Подільського комунального
підприємства «Житловик» в дохід
держави слід стягнути 114 грн. 70 коп.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 10 жовтня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати відмову Кам'янець-Подільського
комунального підприємства «Житловик»
у наданні ОСОБА_1 інформації
неправомірною.

Зобов'язати Кам'янець-Подільське
комунальне підприємство «Житловик»
надати ОСОБА_1 належним чином завірену
копію діючої посадової інструкції
директора підприємства.

Стягнути з Кам'янець-Подільського
комунального підприємства «Житловик»
на користь держави 114 грн. 70 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуюча:/підпис/
Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

суддя апеляційного суду
Т.В.Спірідонова