Єдиний унікальний номер 205/4129/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2013 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Остапенко Н.Г.

при
секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Дніпроінмед» про стягнення
суми, ?

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2013 року позивач звернувся до
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Дніпроінмед» про стягнення
суми, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь вартість
відновлювального ремонту в розмірі 10
603,94 грн., 500 гривень в рахунок оплати
вартості експертного дослідження
пошкодженого автомобіля та 5000 гривень
заподіяного морального збитку, а
всього стягнути 16 103,94 грн. та покласти
судові витрати на відповідача..

В обґрунтування своїх позовних вимог
в позовній заяві позивач послався на
те, що 16 листопада 2012 року на пр.. ім..
Петровського в м. Дніпропетровську ,
водій ОСОБА_2, керуючи транспортним
засобом «БАЗ А 07924», д/н НОМЕР_1 не вибрав
безпечну швидкість , не врахував
дорожню обстановку, порушив вимоги п.12.1
Правила дорожнього руху України та
допустив зіткнення з автомобілем
«Опель Вектра», д/н НОМЕР_2, який
належить позивачу на праві приватної
власності. Внаслідок вищезазначеної
пригоди, автомобілю «Опель Вектра», д/н
НОМЕР_2, що належить позивачу, завдано
механічних пошкоджень. Вина
відповідача у скоєному правопорушенні
та обставини вчиненого правопорушення
встановлені та підтверджуються
постановою Ленінського районного суду
м .Дніпропетровська від 10.12.2012 року.
Відповідно до Звіту спеціаліста
автотоварознавця №17/11/12 від 23.11.2012 р.,
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого з вини відповідача
автомобіля «Опель Вектра», д/н НОМЕР_2
складає 23 065,74 грн. Позивач зазначив, що
цивільно-правова відповідальність
позивача застрахована у ПРАТ СК
«Дніпроінмед», згідно полісу №АВ/4610774
від 20.08.2012 року. Позивач надав
страховику всі необхідні документи для
виплати страхового відшкодування, який
в свою чергу здійснив виплату
страхового відшкодування на користь
позивача у розмірі 12 461,80грн. Так як,
розмір страхового відшкодування , яке
сплачене страховиком складає 12 461,80 грн.
то відповідач має сплатити позивачу
різницю, між розміром вартості
відновлювального ремонту і страховою
виплатою, що становить 10 603, 94 грн. У
зв'язку з чим позивач вимушений
звернутися до суду про стягнення суми.

В судове засідання позивач не
з'явився, подав заяву слухати справу у
відсутність, позовні вимоги підтримав
в повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача надав до
суду заперечення на позов, в якому
позовні вимоги не визнав та просив
відмовити в їх задоволенні посилаючись
на те, що згідно Полісу №АВ/4610774 від
20.08.2012 року , цивільно-правова
відповідальність відповідача
застрахована у ПрАТ СК «Дніпроінмед»
за лімітом відповідальності за шкоду
заподіяну майну у розмірі 50.000 грн.

Представник третьої особи - Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Дніпроінмед» у судове
засідання не з'явився, подав заяву
слухати справу у відсутність та
вирішити спір відповідно до чинного
законодавства.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
наявні у справі докази, вирішивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
всіх доказів у їх сукупності й оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному з'ясуванню всіх обставин
справи, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судому засіданні та
підтверджено матеріалами справи, що 16
листопада 2012 року на пр.. ім..
Петровського в м. Дніпропетровську ,
водій ОСОБА_2, керуючи транспортним
засобом «БАЗ А 07924», д/н НОМЕР_1, не
вибрав безпечну швидкість , не врахував
дорожню обстановку, порушив вимоги п.12.1
Правила дорожнього руху України та
допустив зіткнення з автомобілем
«Опель Вектра», д/н НОМЕР_2, який
належить позивачу на праві приватної
власності. Внаслідок вищезазначеної
пригоди, автомобілю «Опель Вектра», д/н
НОМЕР_2, що належить позивачу, завдано
механічних пошкоджень , постраждалих
немає.

10 грудня 2012 року постановою
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська по адміністративній
справі № 3/422/2446/ відносно ОСОБА_2,
останнього було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП та піддано
адміністративному стягненню у вигляді
штрафу у розмірі 340,00 гривень (а.с. 4).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
зазначена постанова є підставою
звільнення від доказування, оскільки
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також судом було встановлено, що
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії РАР №070452
виданого 21.07.2006 року, автомобіль «Опель
Вектра», реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований за позивачем ОСОБА_1
(а.с. 5).

Відповідно довідки, складеної ст.
ІСОН ДТП ВДАІ капітаном міліції
Василенко В.В..сектору оформлення
матеріалів ДТП, дізнання та розшуку
транспортних засобів, що зникли з місця
ДТП, відділу ДАІ ДМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 16
листопада 2012 року, о 08.05 год. по
просп..Петровського,1 у м.
Дніпропетровську внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль «Опель Вектра», номерний
знак НОМЕР_2, отримав механічні
пошкодження: кришка багажника, задній
бампер,задня панель (а.с. 5 на звороті).

06 березня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед»
з повідомленням потерпілої особи про
подію з транспортним засобом (а.с. 4 на
звороті).

Відповідно до висновку суб'єкта
оціночної діяльності про визначення
вартості матеріального збитку КТЗ від
23 листопада 2012 року, №17/11/12, складеного
експертом - автотоварознавцем ОСОБА_4,
вартість матеріального збитку,
нанесеного власнику автомобіля «Опель
Вектра», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, пошкодженого в наслідок ДТП,
становить 23 065,74 гривень (а.с. 6-10).
Вартість проведення даного
дослідження складала 500,00 гривень (а.с. 11
зворот).

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
ОСОБА_2, як володільця наземного
транспортного засобу перед третіми
особами здійснюється Приватним
акціонерним товариством «Страховою
компанією «Дніпроінмед», згідно Полісу
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів від 20 серпня 2012
року №АВ/4610774, строк дії з 20 серпня 2012
року по 19 лютого 2013 року, ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих 50000,00
гривень; франшиза 1000,00 гривень.

17 квітня 2013 року між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Дніпроінмед» та ОСОБА_1 був
підписаний страховий акт № 252/13/ГО,
згідно якого матеріальний збиток,
завданий власнику транспортного
засобу «Опель Вектра», державний номер
НОМЕР_2, складає 11 598, 22 гривень; на
підставі умов Полісу з врахуванням
франшизи (безумовної), підлягає виплаті
страхове відшкодування у розмірі 10 598,22
гривень.(а.с.21)

Згідно п. 2.4 страхового акту від 17
квітня 2013 року № 252/13/ГО, після усіх
взаєморозрахунків, зазначених вище,
потерпілий ОСОБА_1 претензій до ПрАТ
«СК «Дніпроінмед» по даній страховій
події не має.

Позивач на вказаному страховому акті
власноручно написав, що він згоден з
сумою відшкодування у разі її сплати до
17 квітня 2013 року.

Згідно квитанції, яка наявна в
матеріалах справи, 17 квітня 2013 року
ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед»
сплатила на користь позивача суму
страхового відшкодування у розмірі
10598,22 гривень (а.с. 23).

Правовідносини, які виникли між
сторонами у справі, врегульовані
постановою пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» зі змінами та
доповненнями, нормами Законом України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Законом України «Про
страхування» та Цивільним кодексом
України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Нормою частини 1 статті 1172 ЦК України
встановлено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з п. 4 Постанови пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27
березня 1992 року зі змінами та
доповненнями «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», під володільцем
джерела підвищеної небезпеки
розуміються юридична особа або
громадянин, що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки в силу
права власності, повного
господарського відання, оперативного
управління або з інших підстав
(договору оренди, довіреності тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником застрахованого
транспортного засобу, з вини якого
відбулася дорожньо-транспортна
пригода.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтею 978 ЦК України, предметом
договору страхування можуть бути
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з: життям, здоров'ям,
працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування);
володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування); відшкодуванням шкоди,
завданої страхувальником (страхування
відповідальності).

Згідно ст. 979 ЦК України, договір
страхування може укладатись шляхом
видачі страховиком страхувальникові
страхового свідоцтва (поліса,
сертифіката).

Відповідно до ст. 985 ЦК України,
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у разі
досягнення нею певного віку або
настання іншого страхового випадку.

Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» є спеціальним у
сфері страхування цивільно-правової
відповідальності, яка здійснюється з
метою забезпечення відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників шляхом здійснення
такого відшкодування страховиком при
настанні страхового випадку.

Нормами ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 6 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про страхування», страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

За приписами ст. 990 Цивільного кодексу
України, ст. 25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до п. 36.2 36.2ст. 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»страховик має право
здійснювати виплати без проведення
експертизи (у тому числі шляхом
перерахування коштів особам, які
надають послуги з ремонту пошкодженого
майна), якщо за результатами
проведеного ним огляду пошкодженого
майна страховик і потерпілий досягли
згоди про розмір та спосіб здійснення
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

17 квітня 2013 року між ПрАТ «Страхова
компанія «Дніпроінмед» та позивачем
був підписаний страховий акт № 252/13/ГО,
згідно якого матеріальний збиток,
завданий власнику транспортного
засобу «Опель Вектра», державний номер,
НОМЕР_2, складає 11 598,22 гривень. Позивач,
підписуючи страховий акт був
попередньо обізнаний з оціночною
вартістю матеріального збитку,
нанесеного його транспортному засобу
внаслідок ДТП та визначеного висновком
експертного дослідження
автотоварознавця від 23 листопада 2012
року № 17/11/12, проте добровільно
погодився з визначеною в страховому
акті сумою страхового відшкодування,
про що власноручно написав на акті з
умовою сплати відшкодування до 17
квітня 2013 року.

В судовому засіданні позивач
зазначив, що акт про згоду на отримання
такої суми підписав власноручно та
добровільно.

Відповідно до п. 2.4 підписаного
сторонами страхового акту після усіх
взаєморозрахунків потерпілий
претензій до ПрАТ «СК «Дніпроінмед» по
даній страховій події не має.

17 квітня 2013 року ПрАТ «Страхова
компанія «Дніпроінмед» сплатила на
користь позивача суму страхового
відшкодування у розмірі 10598,22 гривень.

Позивач в судовому засіданні не
заперечував той факт, що була погоджена
зі страховиком сума матеріального
відшкодування шкоди нанесеної
внаслідок ДТП у розмірі меншому, ніж
визначено в експертному дослідженні,
складеному попередньо.Визначене
страхове відшкодування було сплачено
страховою компанією у строки
обумовлені в страховому акті, що також
не заперечувалося позивачем.

Враховуючи добровільне погодження
позивачем суми страхового
відшкодування та виконанням взятого на
себе зобов'язання у розмірах та у
строки погоджені сторонами страховою
компанією, суд не вбачає порушень вимог
чинного законодавства в діях страхової
компанії при виплаті страхового
відшкодування позивачу.

За таких обставин, враховуючи
вищезазначене, суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог позивача до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків та
відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Розглянувши позовні вимоги
позивача про стягнення з ОСОБА_2_5 000
гривень, в рахунок відшкодування
моральної шкоди, що виразилась у
переживаннях із приводу пошкодження
транспортного засобу та неможливості
ним користуватися, що негативно
вплинуло на звичайний режим роботи та
життя позивача, суд вважає за можливе у
їх задоволенні відмовити, при цьому
виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої в наслідок
порушення її прав.

Згідно зі ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995 року, відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діяннямзаподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
тощо. При цьому суд має виходити із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Наявність моральної шкоди доводиться
потерпілим, який в позовній заяві має
зазначити, які моральні страждання та у
зв'язку з чим він поніс і чим
обґрунтовується розмір компенсації.

Таким чином, суд дійшов висновку про
те, що позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем не
надано жодних належних доказів, що
можуть об'єктивно довести завдання
моральної шкоди.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті наведених вище норм
цивільного законодавства, суд
приходить до висновку про не
доведеність позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Дніпроінмед» про стягнення
вартості відновлювального ремонту в
розмірі 10 603 грн. 94 коп., 500 грн. в рахунок
оплати вартості експертного
дослідження пошкодженого автомобіля
та 5000 грн. моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 11, 16, 22 - 23, 979, 980, 988 - 991, 1166
- 1167, 1187 - 1188 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 10, 11, 26, 30, 57, 60, 61, 88, 110, 209, 212-215, 223
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Дніпроінмед» про стягнення
вартості відновлювального ремонту в
розмірі 10 603 грн. 94 коп., 500 грн. в рахунок
оплати вартості експертного
дослідження пошкодженого автомобіля
та 5000 грн. моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які не брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
судового рішення.

Суддя
Н.Г. Остапенко