Справа № 265/9034/13-ц
Провадження № 2/265/3345/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Хайтуловій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила права користування жилим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

03 грудня 2013 року позивачка ОСОБА_1, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої дитини: ОСОБА_2
звернулася до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області з позовом до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
права користування квартирою АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що вона разом із
своєю донькою, ОСОБА_2 є власницею в
рівних частинах вказаної квартири на
підставі договору дарування від 07
липня 2003 року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_4, а відповідач,
колишній її чоловік, значаться
зареєстрованими у квартирі, що порушує
її права, оскільки вона вимушена нести
матеріальні витрати по оплаті квартири
та комунальних платежів. Посилаючись
на діюче законодавство, просить
визнати відповідача втратившим право
користування зазначеною квартирою.

У відкрите судове засідання позивачка
ОСОБА_1 не з'явилися, направили до суду
заяву з проханням розглядати справу в
їх відсутності, позовні вимоги
підтримали, просили позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до відкритого
судового засідання не з'явився,
направивши до суду заяву з проханням
справу розглянути за його відсутності,
проти задоволення позовних вимог не
заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України від 18
березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЦПК
України) у разі неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи в разі якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Визнання відповідачем позову
не суперечить вимогам закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Дослідивши письмові матеріали,
оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України (що діє з 01 січня 2004
року, зі змінами та доповненнями) (далі
за текстом ЦК України), кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Зокрема,
ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування від 07 липня 2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу Донецької
області ОСОБА_4, зареєстрованого в
реєстрі за номером 2940, на праві
приватної власності належить ОСОБА_1,
ОСОБА_2 кожній по 1/2 частини, право
власності на вказану квартиру
зареєстровано в Маріупольському бюро
технічної інвентаризації від 12 липня
2013 року.

З акту виданого 21 листопада 2013 року
головою КСН «Первомайський»
вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 крім
позивачки значаться зареєстрованим
відповідач по даній справі ОСОБА_3, але
фактично не проживає за місцем
реєстрації з 2007 року, про що свідчать
сусіди.

Згідно з відомостями, які містяться в
домовій книзі будинку АДРЕСА_1 в
вказаній квартирі значиться
зареєстрованим ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30
квітня 2003 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_1, виданого 21 серпня 2007 року
Орджонікідзевським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Маріупольського управління юстиції
Донецької області, шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 розірвано 21 серпня 2007 року,
зроблений актовий запис №306.

Статтею 41 Конституції України
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
та розпоряджатися належним йому
майном, на власний розсуд вчиняти щодо
свого майна будь-які угоди, відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, що знайшло своє
відображення в ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України. Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, хоч би ці порушенні і не були
поєднані з позбавленням володіння.

Разом із тим, відповідно до ст.156 ЖК
України та ст.405 ЦК України право члена
сім'ї власника квартири, який не є її
співвласником, на користування цим
жилим приміщенням обумовлено
наявністю сімейних відносин із
власником і спільним із ним
проживанням у цьому жилому приміщенні.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування житлом у разі відсутності
його без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником
квартири або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3
та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, аналізуючи
наведені норми діючого законодавства,
враховуючи конкретні обставини даної
справи, суд вважає, що позивачем надані
безспірні докази, які свідчать про те,
що відповідач ОСОБА_3, як колишній член
сім'ї, без поважних причин не проживає в
зазначеній квартирі з 2007 року, не
використовує зазначене жиле
приміщення за його призначенням, не
сплачує комунальні платежі, тому
ОСОБА_3 може бути визнаний таким, що
втратив право користування жилою
площею у квартирі АДРЕСА_1, що не
суперечить закону та не порушує
законних прав та свобод інших осіб, а
тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.88, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила права користування жилим
приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено
особами, які брали участь у розгляді
справи в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участі у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ________________________ Т.С.Адамова