Справа № 144/1309/13-ц Провадження №
22-ц/772/4213/2013Головуючий в суді першої
інстанції:Герман О. С.Категорія:
23Доповідач: Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2013 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючої :
Стеблюк Л.П.

суддів: Нікушина
В.П., Сороки Л.А.

при секретарі:
Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Теплицького
районного суду Вінницької області від
19.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_2
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля", третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог -
відділ Держземагенства у Теплицькому
районі, про визнання договору оренди
землі недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року до суду через
представника за довіреністю звернувся
ОСОБА_2, з позовом до ТОВ "ПК "Зоря
Поділля" м.Гайсин, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог - відділ
Держземагенства у Теплиць кому районі,
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки. Вказав, що він є
власником земельної ділянки, яка
призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується відповідним
державним актом, 23 жовтня 2008 року він
уклав з відповідачем договір оренди
земельної ділянки, договір оренди
зареєстрований у Теплицькому відділі
ДП "Центр ДЗК". При отриманні примірника
реєстраційної справи в жовтні 2010 року
він виявив, що в договорі відсутні
істотні умови: не передбачено в
договорі умов передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки; в договорі
відсутня інформація про об'єкт оренди,
а саме не зазначено кадастрового
номеру земельної ділянки. Крім того, в
акті прийому-передачі не вказаний
договір оренди, за яким передався
об'єкт оренди, та дата коли цей об'єкт
передався, що свідчить про недійсність
акту, так як суперечить вимогам ст. 17
Закону України "Про оренду землі".
Також, відсутні документи, які є
невід'ємною частиною договору, - план
або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду, її кадастровий
план, акт визначення меж земельної
ділянки в натурі(на місцевості), що
унеможливлює її ідентифікацію на
місцевості. Вважає, що вказаний договір
оренди має бути визнаний недійсним,
оскільки в ньому відсутні істотні
умови, які передбачені ч. 1 ст..15 Закону
України "Про оренду землі".

Рішенням Теплицького районного суду
Вінницької області від 19.11.2013 року в
позові ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Продовольча компанія "Зоря Поділля",
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог - відділ Держземагенства у
Теплицькому районі, про визнання
договору оренди землі недійсним -
відмовлено.

В апеляційній скарзі представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставиться питання про
скасування рішення суду та
постановлення нового рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
оскільки судом порушено норми
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що остання не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення
відповідає.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов підставного висновку
про відмову у задоволенні позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, є
власником земельної ділянки, яка
призначена для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку.

Між позивачем та ТОВ "ПК "Зоря Поділля"
м. Гайсин 23 жовтня 2008 року в с. Велика
Мочулка, Теплицького району,
Вінницької області, укладено договір
оренди земельної ділянки, площа якої
2,275 га, строком на 5 років, вказаний
договір зареєстровано у Теплицькому
відділенні ДП "Центр ДЗК" 06 жовтня 2009
року за № 0121.

На час укладення вказаного договору
оренди землі (23 жовтня 2008 року)
істотними умовами договору оренди
землі відповідно ч. 1 ст.15 Закону
України "Про оренду землі" були: об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону

В дослідженому судом договорі оренди,
примірники якого надано для огляду
сторонами у справі, не зазначено чи
існують обмеження (обтяження) щодо
використання земельних ділянок(в
тексті договору не закреслено
відповідну позначку, що унеможливлює
визначення встановлення чи не
встановлення таких обмежень), питання
про які на час укладення договорів
оренди землі регулювались ст. 110, 111 ЗК
України. В акті прийому-передачі
об'єкта оренди (земельної ділянки) не
вказано дату підписання цього акту.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно вимог ч.ч. З, 4, 5 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущеним позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Судом встановлено, що договір оренди
земельної ділянки між сторонами було
укладено 23 жовтня 2008 року. Протягом
більше п'яти років з моменту укладення
договору, який було підписано
позивачем, він не звертався до суду з
позовною заявою. Доказів того, ідо
позивач про порушення свого права
дізнався тільки в жовтні 2010 року, суду
не надано. Також на час винесення
рішення по справі, з жовтня 2010 року,
коли дізнався позивач про порушення, як
зазначено у позовній заяві теж минуло
три роки.

23.10.2013 року згідно умов договору, строк
його дії закінчився, так як він
укладався строком п'ять років.

Позивач не заявив клопотання про
поважність причин пропуску строку
позовної давності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження, та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, оскільки
останні ґрунтуються на повно
з'ясованих обставинах справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Теплицького районного суду
Вінницької області від 19.11.2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: