Апеляційний суд міста Києва
інстанції - Васильченко О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт» на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 16 травня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт» про
стягнення коштів за ремонт
автомобіля.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 16 травня 2013 року частково
задоволено позов ОСОБА_2 до ТОВ
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт» про
стягнення коштів за ремонт
автомобіля.

Стягнуто з ТОВ
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт» на користь
ОСОБА_2 кошти за ремонт автомобіля в
розмірі 29 302 грн. 68 коп. та судовий збір в
сумі 293 грн. 03 коп., всього - 29 595 грн. 71
коп. (з урахуванням ухвали суду від 2
липня 2013 року про виправлення
арифметичної помилки в рішенні(.

В задоволені решти позовних вимог,
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт» просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. Вважає, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим, не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Зазначає те, що
суд не взяв до уваги той факт, що згідно
п. 5 договору оренди транспортного
засобу від 3 вересня 2010 року,
орендований автомобіль повинен
передаватися по акту прийому-передачі.
Позивачем не надані акти
прийому-передачі, як докази того, що він
дійсно передавав автомобіль в оренду і
в якому технічному стані. Суд не дав
оцінку тому факту, що доручення на
ремонт автомобіля ТОВ «Татнєфть -
Укрнєфтєпродукт» ОСОБА_2 не надавало,
договірних стосунків з суб'єктами
підприємницької діяльності, які
ремонтували автомобіль у відповідача
не було.Суд не з'ясував те, яким чином в
період дії договорів оренди
автомобіль, який знаходився у
володінні і користуванні відповідача
перейшов у володіння і користування
позивача. Тобто позивач в
односторонньому порядку змінив умови
договорів оренди, самостійно виконав
ремонт автомобіля без необхідності в
такому ремонті, що прямо заборонене ст.
525 ЦК України.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені в
установленому законом порядку, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2009 року
між ОСОБА_2 та ТОВ
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт» було
укладено договір оренди транспортного
засобу (а.с. 32).

Об'єктом договору є автомобіль Volkswagen
Passat B6, 2007 випуску, колір сірий, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, власником
якого є ОСОБА_2 згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу.

Згідно п. 7 цього договору, строк оренди
становить 1 рік, з 22 липня 2009 року по 22
липня 2010 року.

П. 15 договору оренди визначено, що
порядок відновлення транспортного
засобу, переданого в оренду за цим
договором, сторонами встановлюється
наступним чином: при необхідності
капітального та поточного ремонту
транспортного засобу останній
робиться орендарем.

3 вересня 2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт» знову було
укладено договір оренди транспортного
засобу. Об'єктом договору є автомобіль
Volkswagen Passat B6, 2007 випуску, колір сірий,
номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, власником
якого є ОСОБА_2 згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу. (а.с.
31).

Строк та умови договору оренди від 3
вересня 2010 року, порівняно з умовами
договору оренди від 22 липня 2009 року, не
змінилися, тобто строк дії договору 1
рік з 3 вересня 2010 року по 3 вересня
2011року; порядок відновлення
транспортного засобу, переданого в
оренду за цим договором, сторонами
встановлюється наступним чином: при
необхідності капітального та
поточного ремонту транспортного
засобу останній робиться орендарем (п.
15).

Відповідно до актів прийому-передачі
виконаних робіт СПД фо. ОСОБА_3 від
18 листопада 2010 року, 10 грудня 2010 року,
19 лютого 2011 року, 26 березня 2011 року, 29
березня 201 року, 4 травня 2011 року, 10
травня 2011 року, 3 червня 2011року, 12
серпня 2011року вартість ремонтних робіт
автомобіля Volkswagen Passat B6 д.н.з. НОМЕР_1
становить 4 730,00 грн., 1 224,00 грн., 2 817,00 грн.,
2 246,00 грн., 7 024,00 грн., 3 345,00 грн., 2 227,00 грн.,
649,00 грн., 3 277,00 грн., відповідно (а.с. 33, 37,
38, 39, 40, 41, 42, 43, 44).

Позивачем також понесені витрати по
ремонту автомобіля на суму 1 763,68 грн., що
підтверджується рахунками ТОВ
«Автодом Харків» від 21 серпня 2009 року
на суму 917,68 грн. та від 22 квітня 2011 року
на суму 846,00 грн. (а.с. 47,48, 49, 50).

Загальна сума витрат за зазначеними
актами прийому-передачі та рахункам
становить 29 302,68 грн.

Суд визнав встановленою ту обставину,
що відповідач, який був орендарем
транспортного засобу, відмовився в
добровільному порядку виконати умови
договорів оренди та виплатити
позивачеві суму коштів, витрачених на
ремонт автомобіля.

У лютому 2012 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, посилаючись на те,
що в період дії договору оренди він
здійснив поточний ремонт свого
автомобіля на загальну суму 43 659,00 грн.
У зв'язку з тим, що відповідачем не
відшкодовано вартість за здійснення
поточного ремонту орендованого
автомобіля, просив стягнути з
відповідача на свою користь зазначену
суму коштів, посилаючись на ст. 526 ЦК
України.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення з відповідача вартості
ремонту автомобіля, який належав
позивачу та був останнім переданий в
оренду відповідачеві, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
належно виконувались, а відповідачем
не виконувались умови договорів
оренди.

Судова колегія не погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він не
відповідає встановленим судом
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 776 ч. 1 ЦК
України та умов договорів оренди, що
були укладені сторонами, при
необхідності капітального та
поточного ремонту транспортного
засобу, переданого в оренду, останній
робиться орендарем.

Доказів про те, що автомобіль позивача,
переданий відповідачу на праві оренди,
під час дії договорів оренди,
потребував ремонту, що заперечується
відповідачем, та що проведення ремонту
за рахунок позивача - орендодавця
будь-яким чином було узгоджене з
відповідачем- орендарем, позивач не
надав, отже позивачем не було доведено,
що відповідачем порушувались умови
договору оренди, а саме п. 10 договору,
яким встановлено, що орендар
зобов'язується підтримувати
автомобіль у належному технічному
стані, та п. 15, яким визначено, що
орендар здійснює ремонт автомобілю у
разі виникнення такої необхідності.

Крім того, надані позивачем на
підтвердження понесених ним витрат на
ремонт автомобілю надані акти
прийому-передачі виконаних робіт, які
не є платіжними документами, що
свідчать про те, що витрати позивачем
були фактично понесені.

З огляду на наведене, судова колегія
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачем не доведені, отже
підстави для їх задоволення відсутні, в
зв'язку з чим рішення суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в їх
задоволенні.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт»
задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 16 травня 2013 року в частині
задоволення позовних вимог скасувати.

Ухвалити в справі в цій частині нове
рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Татнєфть-Укрнєфтєпродукт» про
стягнення коштів за ремонт автомобіля
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: