АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3

представника
третьої особи ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача
Прокурора Центрального регіону
України з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 вересня 2013 року в
справі за позовом Прокурора
Центрального регіону України з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України та
Київського квартирно -
експлуатаційного управління
Міністерства оборони України до
ОСОБА_5, треті особи: Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по м. Києву, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8. ОСОБА_9, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хвилі Весни»,
Колективне підприємство «Тесла» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Центрального регіону України
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Міністерства оборони України та
Київського квартирно-експлуатаційного
управління Міністерства оборони
України звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5, треті особи: Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по м. Києву, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хвилі весни»,
Колективне підприємство «Тесла», про
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Справа №761/11092/2013 № апеляційного
провадження:22-ц-796/15191/2013 Головуючий у
суді першої інстанції: Кравець
Д.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що на підставі рішення
Міністра оборони України від 07
листопада 2011 року № 12746з, у зв'язку з
ліквідацією, на підставі директиви
Міністра оборони України від 16 червня
2011 року № Д-322104,

Державного департаменту адаптації
військовослужбовців, звільнених у
запас або відставку, нерухоме майно у
вигляді нежитлових приміщень, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
використовувалось Департаментом та
перебувало на балансовому обліку
останнього, передано на балансовий
облік Київського
квартирно-експлуатаційного
управління. Акт приймання-передачі
затверджено 12 жовтня 2011 року.

При цьому, рішенням Господарського
суду м. Києва від 10 серпня 2009 року по
справі № 36306 визнано за Колективним
підприємством «Тесла» право власності
на об'єкти нерухомого майна - групу
приміщень № 4, які знаходяться по вул.
Мельникова, 81 (літера Б) у м. Києві,
загальною площею 210,40 кв.м. Даним
рішення встановлено, що 25 вересня 2003
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Хвиля Весни» та
Колективним підприємством «Тесла»
було укладено договір купівлі-продажу,
згідно якого нерухоме майно у вигляді
нежитлових приміщень, загальною
площею 210 кв.м., розташованих за
адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 81 було
відчужено ТОВ «Хвиля Весни» на користь
КП «Тесла».

Разом з тим, позивач зазначає, що ТОВ
«Хвиля Весни» власником вказаного
майна не являлось, користування
зазначеним майном не здійснювало,
жодних правових підстав для
розпорядження нежитловими
приміщеннями не мало. Водночас, орган
управління майном - Міністерство
оборони України дозволу на відчуження
майна не надавало і до розгляду справи
№ 36306 не залучалось, чим порушено
інтереси держави та незаконно виведено
нерухоме майно з державної власності.

На момент винесення судового рішення
спірне майно знаходилось у державній
власності та у розпорядженні
Міністерства оборони України, на
обліку та на праві оперативного
управління використовувалось за
призначенням Державним департаментом
адаптації військовослужбовців
звільнених у запас. При цьому, з Фондом
державного майна України відчуження
майна також не погоджувалось.

Далі право власності на спірні
приміщення перейшли від КП «Тесла» до
ОСОБА_9 на підставі Договору
купівлі-продажу від 10 вересня 2009 року.
Згодом право власності на спірні
приміщення перейшло до ОСОБА_8 на
підставі Договору купівлі-продажу від
25 вересня 2009 року. Згідно Договору
купівлі-продажу від 13 жовтня 2009 року
власниками нежилих приміщень стали
ОСОБА_7 та ОСОБА_6

При цьому, на даний час, відповідно до
довідки Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 21 грудня 2011 року №
56768 (И-2011) на підставі договору
купівлі-продажу від 16 листопада 2011 року
власником 1/2 частини вказаних спірних
нежилих приміщень є відповідач по
справі - ОСОБА_5

Таким чином, позивач вважає, що
оскільки застосовувалась завуальована
схема відчуження незаконно
привласненого військового майна, на
даний час існує необхідність визнати
за державою право власності на вказане
майно та повернути його у державну
власність.

На підставі зазначеного та враховуючи
те, що на даний час держава не може
здійснювати належне їй право власності
на вищевказані об'єкти нерухомого
майна, а ОСОБА_5 вказане право не визнає
та добровільно повертати незаконно
набуте майно наміру не має, а також те,
що вказане майно вибуло із володіння
держави в особі Міністерства оборони
України незаконно, прокурор просив
позов задовольнити та витребувати з
чужого незаконного володіння ОСОБА_5 до
державної власності в особі
Міністерства оборони України та
поставити на балансовий облік
Київського квартирно-експлуатаційного
управління частину нежитлових
приміщень площею 105,2 кв.м., які є 1/2
частини нежитлових приміщень - групи
приміщень АДРЕСА_2.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 вересня 2013 року в
задоволенні позову Прокурора
Центрального регіону України з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави в особі
Міністерства оборони раїни та
Київського квартирно-експлуатаційного
управління Міністерства оборони раїни,
до ОСОБА_5, треті особи: Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по м. Києву, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хвилі весни»,
Колективне підприємство «Тесла», про
витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивачем прокурором Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері -
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій
він просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Зокрема, посилається на те, що рішення
ухвалено при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права.

В судовому засіданні
представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3,
проти доводів апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на законність
та обґрунтованість рішення суду.

Представник третьої особи
ОСОБА_4 посилався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку, апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів
справи та встановлено судом, 18 квітня
2011 року Міністром оборони України на
виконання вимог Указу Президента
України від 09 грудня 2010 року № 1085 «Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» та постанови
Кабінету Міністрів України від 28
березня 2011 року № 346 «Про ліквідацію
урядових органів» видано директиву №
Д-322/1/1 «Про проведення організаційних
заходів у МО України в 2011 році»,
відповідно до умов якої, згідно з
планом проведення організаційних
заходів, ліквідовано Державний
департамент адаптації
військовослужбовців, звільнених у
запас або відставку, та конверсії
колишніх військових об'єктів (т.1 а.с.
9-15).

Згідно Акту приймання (передачі)
будинків, споруд і територій
військового містечка від 12 жовтня 2011
року дев'ять службових приміщень
Департаменту загальною площею 157 м2,
розташованих на АДРЕСА_1, які
перебували на балансі останнього,
передано до Київського
квартирно-експлуатаційного управління
МО України (т. 1 а.с. 39-40).

Відповідно до рішення Господарського
суду м. Києва від 10 серпня 2009 року,
ухваленого у справі № 36/306, задоволено
позовні вимоги КП «Тесла» до КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
та визнано право власності на об'єкт
нерухомого майна - групу приміщень
АДРЕСА_2, загальною площею 210,40 м2 за КП
«Тесла» та зобов'язано Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» зареєструвати за КП
«Тесла» права власності на об'єкт
вищезазначеного нерухомого майна (т. 1
а.с. 20-23).

На даний час вказане рішення
Господарського суду м. Києва від 10
серпня 2009 року набрало законної сили,
що підтверджується матеріалами справи
та не заперечувалось в судовому
засіданні.

10 вересня 2009 року між КП «Тесла» та
ОСОБА_9 було укладено Договір
купівлі-продажу групи нежилих
приміщень АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 24-26).

Відповідно до Договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 25 вересня 2009 року
укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_8,
останній набув право власності на
спірні приміщення (т.1 а.с. 27-28).

В подальшому право власності на спірне
приміщення перейшло до ОСОБА_7 та
ОСОБА_6, про що свідчить Договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
укладений 13 жовтня 2009 року між
останніми та ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 30-31).

На даний час власником Ѕ частини
приміщень з АДРЕСА_2, є відповідач
ОСОБА_5 на підставі Договору
купівлі-продажу 32/200 частини нежилих
приміщень від 16 листопада 2011 року,
укладеного між ним та ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 19,
33-34).

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися: і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.
Громадяни для задоволення своїх потреб
можуть користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права приватної власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього і
повного відшкодування їх вартості.
Примусове відчуження таких об'єктів з
наступним повним відшкодуванням їх
вартості допускається лише в умовах
воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного
кодексу України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно положень ч.ч. 1, 4 ст. 334 ЦК України
право власності у набувача за
договором виникає з моменту передачі
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
прокурор просить витребувати спірне
нерухоме майно з чужого незаконного
володіння ОСОБА_5, тобто на підставі ст.
387 ЦК України, згідно положень якої
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06 листопада
2009 року № 9, «відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК
України добросовісність набувача
презюмується. Якщо судом буде
встановлено, що набувач знав чи міг
знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі й те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна».

Суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясувавши обставини справи,
надавши вірну оцінку наданим сторонами
доказам, дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог, оскільки не знайшли
свого підтвердження ті обставини, що
відповідач знав чи міг знати про
наявність перешкод до вчинення
правочину - Договору купівлі-продажу
32/200 частини нежилих приміщень від 16
листопада 2011 року, що могло б свідчити
про його недобросовісність.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність, а тому не
можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 324,
325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача
Прокурора Центрального регіону
України з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: