Провадження № 2/742/1293/13
унікальний № 742/4796/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого - судді Рябота
В.І.,

при секретарі Риндя Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ТОВ
«Давір-Фінанс», представник позивача
ОСОБА_1, до ОСОБА_2, представник
відповідача ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди завданої
працівником, та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ТОВ «Давір-Фінанс» про
визнання недійсним договору про повну
матеріальну відповідальність, -

В С Т А Н О В И В:

Як зазначає позивач за первинним
позовом ТОВ «Давір-Фінанс» відповідач
по справі ОСОБА_2 працював на посаді
заступника генерального директора їх
підприємства з 1 грудня 2011 року по 27
січня 2012 року. 7 грудня 2011 року з
відповідачем було укладено договір про
повну матеріальну відповідальність і в
цей же день йому було передано для
службового використання автомобіль LEXUS
LX-470. В ніч з 14 на 15 грудня 2011 року
зазначений автомобіль було викрадено
зі стоянки біля будинку, де проживає
відповідач. Мотивуючи тим, що
відповідач зберігав автомобіль у
невідповідному місті, визначеному
навіть у реєстраційному талоні, і не
створив належних умов для зберігання
автомобіля, що потягло за собою його
крадіжку, чим підприємству завдано
значних матеріальних збитків, та
враховуючи, що з відповідачем укладено
договір про повну матеріальну
відповідальність, позивач і просить
суд стягнути з відповідача суму
вартості викраденого автомобіля.

В зустрічній позовній заяві
ОСОБА_2 зазначає, що договір про повну
матеріальну відповідальність ним було
підписано в результаті обману з боку
генерального директора підприємства 15
грудня 2011 року, тобто вже після
викрадення автомобіля, а не 7 грудня 2011
року, як зазначено в договорі.
Мотивуючи тим, що його посада не
відноситься до посад тих осіб, з якими
можливо укладення договору про повну
матеріальну відповідальність, і що
договір він підписав в наслідок обману
та вже після викрадення автомобіля,
позивач і просить суд визнати
недійсним договір про повну
матеріальну відповідальність від 7
грудня 2011 року, укладений між ним та ТОВ
«Давір-Фінанс».

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що
вона працювала головним бухгалтером
ТОВ «Давір-Фінанс», і їй відомо, що в
ніч з 14 на 15 грудня 2011 року було
викрадено автомобіль LEXUS LX-470, якім
користувався відповідач, проте даний
автомобіль на балансі не перебував,
оскільки ніяких документів для
прийняття даного автомобіля на баланс
підприємства їй не надавалося, і ніяких
коштів будь-якій організації чи то
особі за придбання зазначеного
автомобіля вона не перераховувала.
Наявну в матеріалах справи
довідку-рахунок вона бачить вперше, і
дана довідка не є підставою для
прийняття автомобіля на баланс
підприємства. Про договір з ТОВ
«Вервіт» їй нічого не відомо. Також
свідок повідомила, що відповідач не
перебував в штаті працівників
підприємства, і вона не нараховувала
йому заробітну плату. Про те що ОСОБА_2
підписав договір про повну матеріальну
відповідальність вона дізналася саме в
день підписання цього договору, тобто 15
грудня 2011 року саме від відповідача,
про що стала докоряти останньому. Також
свідок зазначила, що автомобілем, окрім
ОСОБА_2 користувалися і інші особи, в
тому числі і генеральний директор.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи,
та оцінюючи їх в сукупності, суд
приходить до висновку, що заявлені
первинним позивачем ТОВ «Давір-Фінанс»
вимоги задоволенню не підлягають, а
заявлені за зустрічним позовом ОСОБА_2
вимоги підлягають до задоволення з
таких підстав:

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_4, головний бухгалтер ТОВ
«Давір-Фінанс», пояснила суду, що на
момент крадіжки автомобіля останній на
балансі підприємства не перебував і
коштів за його придбання вона ніякій
організації вона не перераховувала,
оскільки ніяких документів на
придбання зазначеного автомобіля їй не
надавали, а наявної в матеріалах справи
довідки-рахунку не достатньо для
прийняття майна на баланс
підприємства, оскільки дана довідка
має значення лише для РЕП ДАІ для
реєстрації автомобіля. Згідно наявної
в матеріалах справи довіреності від 15
липня 2011 року, посвідченої приватним
нотаріусом Ірпінського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зазначений автомобіль належить ОСОБА_6
( а.с. 74, 94 ), і даною довіреністю він
уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_7
розпоряджатися зазначеним
автомобілем. Такім чином, оскільки
позивачем не надано суду ніяких
доказів, не зважаючи на вимогу суду, які
б підтверджували факт купівлі даного
автомобіля ( договір купівлі-продажу,
платіжне доручення про перерахування
суми вартості автомобіля продавцю, акт,
чи інші документи, підтверджуючи факт
прийняття автомобіля на баланс
підприємства, та інші документи, які б
підтверджували, що власником
автомобіля на момент його крадіжки
дійсно був ТОВ «Давір-Фінанс» ), то суд
приходить до висновку, що власником
зазначеного автомобіля був і
залишається ОСОБА_6, і саме йому
належить право звернення до суду з
питання відшкодування шкоди, завданої
крадіжкою належного йому автомобіля.

Суд не може прийняти до уваги
довідку ТОВ «Давір-Фінанс» від 6
листопада 2013 року, що спірний
автомобіль був взятий на облік
підприємства 11 листопада 2011 року ( а.с. 72
), оскільки, як зазначено вище ніяких
доказів стосовно прийняття спірного
автомобіля на баланс підприємства суду
не надано, і крім того дана довідка
спростовується показами свідка ОСОБА_4,
головного бухгалтера ТОВ
«Давір-Фінанс», яка в судовому
засіданні підтвердила, що спірний
автомобіль на баланс підприємства не
приймався.

Таким чином, оскільки викрадений
автомобіль, вартість якого просить
відшкодувати позивач за первинним
позовом, фактично належить іншій особі,
ОСОБА_6, і даний факт в судовому
засіданні не спростовано, та
враховуючи, що позивачем не надано суду
ніяких доказів стосовно придбання
спірного автомобіля і його перебуванні
на балансі підприємства, то суд вважає,
що в позові має бути відмовлено.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_2 до ТОВ «Давір-Фінанс» про
визнання недійсним договору про повну
матеріальну відповідальність, то даний
позов, на думку суду підлягає до
задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 135-1 КЗпП
України письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено між підприємством та
працівником, якій займає посаду або
виконує роботу, безпосередньо
пов'язану з застосуванням переданих
йому цінностей, при цьому перелік таких
посад і робіт затверджується Кабінетом
Міністрів України. Проте як посада
заступника генерального директора, так
і виконувана ним робота не входять в
перечень осіб, з якими може укладатися
договір про повну матеріальну
відповідальність. Крім того, зазначена
стаття Кодексу прямо передбачає
передачу матеріальних цінностей особі,
з якою укладено договір, а в даному
випадку суду не надано ніяких доказів (
акт прийняття-передачі ) передачі
автомобіля в користування ОСОБА_2, а
тому, оскільки посада заступника
генерального директора і виконувана
ним робота не входять в перечень осіб, з
якими може укладатися договір про
повну матеріальну відповідальність, то
відповідно позовні вимоги підлягають
до задоволення.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 213, 214, 215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ТОВ «Давір-Фінанс» в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої працівником - В І Д М О В И Т И в
повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ТОВ
«Давір-Фінанс» про визнання недійсним
договору про повну матеріальну
відповідальність ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Визнати договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність укладений 7 грудня 2011
року між ТОВ «Давір-Фінанс» та ОСОБА_2 -
НЕДІЙСНИМ з моменту його укладення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя: