Єдиний унікальний номер № 237/2836/13-ц
Провадження № 2/237/1400/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року
м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді:
Клікунової А.С.,

при секретарі:
Харьковій Л.М.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
Мар'їнського району Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів
за правом спадкування за законом, -

В С Т А НО В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Мар'їнського
районного суду Донецької області з
вказаною позовною заявою, в якій
просить стягнути з ОСОБА_2 грошову суму
в розмірі 19116,03 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 є
племінницею ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та в силу ст. 1265 ЦК
України є спадкоємицею п'ятої черги за
законом. До складу спадщини, відкритої
після смерті ОСОБА_3 входить грошова
сума у розмірі 19116,03 гривень, присуджена
до стягнення з ОСОБА_2 судовим рішенням.
В судовому порядку ОСОБА_1 заявила
вимоги на вказану частину спадщини.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги,
надала пояснення аналогічні
викладеним в заяві, зокрема зауважила
наступне. Так, позивач є єдиною
спадкоємицею своєї рідної тітки за
материнською лінією ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. ОСОБА_2 мала перед
ОСОБА_3 боргові зобов'язання, а саме за
судовим рішенням мала повернути суму
коштів у розмірі 20085,00 гривень. В спосіб
примусового виконання судового
рішення борг повернуто померлій лише
частково на суму 968,97 гривень, та в
зв'язку зі смертю стягувача виконавче
провадження закінчено. Обов'язки
відповідача з відшкодування залишку
заборгованості, за позицією ОСОБА_1,
мають бути виконані вже безпосередньою
їй, як єдиному спадкоємцю, яка мала
добрі стосунки з тіткою та
забезпечувала їй життєву підтримку.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала, надала пояснення аналогічні
викладеним в запереченнях, зокрема
побудувала позицію захисту на повному
поверненню боргу ОСОБА_3 за її життя,
крім того просить застосувати до
спірних відносин наслідки пропуску
позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
належно з'ясувавши дійсні обставини
справи, права та обов'язки сторін,
оцінки їх доводів і наданих ними
доказів, приходить до висновку, що
заявлені вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено
наступні факти та відповідні
правовідносини.

ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_3 за
материнською лінією, що підтверджено
письмовими доказами по справі:
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, витягом з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб щодо підтвердження дошлюбного
прізвища № 1 від 9 квітня 2013 року,
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_2, витягом з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
шлюб щодо підтвердження дошлюбного
прізвища № 6 від 9 квітня 2013 року,
посвідкою про народження серії НОМЕР_3
від 22 березня 1947 року, витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб щодо
підтвердження дошлюбного прізвища №
НОМЕР_4 від 9 квітня 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла
(свідоцтво про смерті серії НОМЕР_5).
Рішенням Мар'їнського районного суду
Донецької області від 16 грудня 2008 року,
зміненого рішенням апеляційного суду
Донецької області від 24 лютого 2009 року
з ОСОБА_2, відповідача по даній
цивільній справі, стягнуто на користь
ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в
розмірі 20085 гривень, судовий збір у
розмірі 200,85 гривень, 30,00 гривень за
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення. Примусове виконання
судового рішення здійснювалось
відділом державної виконавчої служби
Мар'їнського районного управління
юстиції. Постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Мар'їнського
районного управління юстиції від 20
квітня 2011 року виконавче провадження
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 закрито в зв'язку зі смертю
стягувача в порядку п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження".
Дану постанову оскаржено не було.
Згідно довідки відділу державної
виконавчої служби № 2-232 від 20 листопада
2013 року залишок нестягненого боргу
становить 19313,13 гривень.. Враховуючи
вказане, посилання відповідача ОСОБА_2
про повернення заборгованості ОСОБА_4
за її життя є неспроможними.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Оскільки зобов'язання за договором
позики не пов'язано нерозривно з особою
кредитора, смерть ОСОБА_3 не припиняє
зобов'язального правовідношення з
ОСОБА_2, та ці майнові права входять до
складу спадщини та переходять до його
спадкоємців.

Згідно статті 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. ОСОБА_3, померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за життя не
скористалася наданим ст. 1234 ЦК України
правом на залишення заповіту, тому
спадкування здійснюється за законом.
Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці
за законом одержують право на
спадкування почергово. Судом
встановлено, що спадкоємцем п'ятої
черги за законом ОСОБА_3 є її племінниця
ОСОБА_1

Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено
порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 3
ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Доказів прийняття ОСОБА_1 спадщини
після смерті ОСОБА_3 в порядку ч. 3 ст. 1268
ЦК України суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. З
пояснень наданих ОСОБА_1 в судовому
засіданні встановлено, що заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини в шестимісячний строк після
смерті спадкодавця - не подавала.
Відповідно до відомостей наданих
Мар'їнською державною нотаріальною
конторою (інформаційні довідки зі
Спадкового реєстру № 36083194 від 13 грудня
2013 року, № 36083221 від 13 грудня 2013 року) з
заявою про прийняття спадщини та
отримання свідоцтва про право
власності на спадкове майно після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року спадкоємці не зверталися.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, викладені в постанові
Пленуму Верховного суду України № 7 від
30 травня 2008 року вбачається, що
свідоцтво про право на спадщину
видається громадянам, організаціям
державними нотаріальними конторами за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину у встановленому
чинним законодавством порядку. За
наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розглядові
не підлягають. У разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження. Таким чином, суд
вважає, що ОСОБА_1 мала можливість
звернутися до нотаріальної контори із
заявлю про прийняття спадщини,
відкритої після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однак таких
вимог закону не виконав. На думку суду у
позивача не має підстав для звернення
до суду за захистом своїх, як він
стверджує, порушених, невизнаних прав,
свобод чи інтересів, оскільки його
право власності ніким не порушувалось
і не оспорювалось. Позовна заява про
визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку без звернення
до нотаріальної контори, - передчасно
заявлена.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач
ОСОБА_1, заявляючи позов на отримання
майна в порядку спадкування, невірно
визначає спосіб захисту, а саме замість
заявлення вимог визнання права (п. 1 ч. 2
ст. 16 ЦК України), помилково висуває
вимоги стягнення коштів (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК
України).

На підставі наведенного, суд вважає, що
законних підстав для задоволення заяви
ОСОБА_1 не має.

Надавши висновок про
необгрунтованість вимог заявника, суд
вказує, що заява ОСОБА_2 про
застосування наслідків строку
трирічної позовної давності в порядку
ст. 267 ЦК України не підлягає
задоволенню. Так, за змістом частини
першої статті 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення права особи. Отже,
перш ніж застосовувати позовну
давність, суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. Оскільки в судовому
засіданні не встановлено, що право
ОСОБА_1 порушено, підстав для відмови в
заяві в зв'язку зі спливом позовної
давності не має.

На підставі ст. ст. 1230, 1258, 1265, 1269, 1270, 1272,
1276 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів за правом
спадкування за законом відмовити
повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя /підпис/
А.С. Клікунова

З оригіналом згідно

Суддя

Дата документу
13.12.2013