Справа № 2/463/1794/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого судді -
Лакомської Ж. І.

при секретарі - Метелля Б.Б.

за участі: представника позивача -
ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третіх осіб Львівської
міської ради,

управління архітектури департаменту
містобудування

Львівської міської ради - Гринихи Х.А.

представника третьої особи -
Личаківської районної

адміністрації Львівської міської ради
- Бойко Я.А.

у відкритому судовому засіданні в залі
суду у м. Львові розглянувши цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третіх осіб Управління архітектури
Львівської міської ради, Львівської
міської ради, Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про визнання права власності на
самочинно збудоване майно суд, -

встановив:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із
позовом до відповідача ОСОБА_7, третіх
осіб Управління архітектури
Львівської міської ради, Львівської
міської ради, Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про визнання права власності на
самочинно збудоване майно.

Позов мотивує тим, що проживає в
будинку за адресою: АДРЕСА_1. Даний
будинок був зареєстрований та належав
на праві власності батькові позивача,
земля на якій знаходиться будинок
виділена для його обслуговування. У 1991
році за згодою батьків позивач
здійснив добудову до будинку площею 39.2
м2, яка складається з двох ванних
кімнат, двох кухонь та двох житлових
кімнат, дане будівництво проводилось
повністю за рахунок трудових і
грошових затрат і було закінчено
позивачем у 1992 році. В 2007 році помер
батько позивача ОСОБА_8, спадщину після
його смерті прийняла лише мати
позивача та відповідача ОСОБА_9. У 2011
році померла його мати ОСОБА_9, після її
смерті залишилась спадщина - будинок
АДРЕСА_1, житловою площею 50,3 кв.м.,
загальною площею 80,2 кв.м. Самовільна
добудова до складу спадщини не увійшла.
Після смерті матері спадщину прийняли
позивач та його сестра - відповідач
ОСОБА_7. Самовільно збудовані
приміщення позначені на плані будівлі:
1-7, 1-6, 1-5, 2-5, 2-6, 2-7, були збудовані та
облаштовані позивачем повністю за його
кошти та батькам не належали. Проте
відповідач ОСОБА_7 заперечує проти
набуття ним у власність вказаних
самовільно збудованих приміщень та
вважає, що дані приміщення увійшли до
складу спадщини після смерті їх матері.
Таж позивач зазначає, що у 1981 році
відповідач ОСОБА_7 виїхала з будинку
АДРЕСА_1 в м. Житомир та жодної участі у
будівництві наведених вище приміщень
не брала. Право власності на добудовані
приміщення не оформлене, згідно з
технічним висновком від 26 червня 2013
року спірні споруди відповідають
нормам пожежної безпеки, санітарним,
будівельним і технічним нормам та
готові до експлуатації. Технічний стан
конструкцій та мереж нормальний,
дефекти відсутні. Спірні споруди не
порушують права інших осіб. В
адміністративному порядку позивач не
може ввести в експлуатацію та оформити
право власності на створене майно,
оскільки інший спадкоємець заперечує
право позивача на спірне майно. Тому з
врахуванням наведеного просить
ухвалити рішення, яким визнати за ним
право власності на самочинно збудовані
приміщення позначені на плані будівлі:
1-7, 1-6, 1-5, 2-5, 2-6, 2-7, загальною площею 38,9м2 ,
які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та
доручити реєстраційній службі
Львівського МУЮ здійснити державну
реєстрацію права власності на вказане
нерухоме майно в державному реєстрі
речових прав.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі
довіреності від 17.05.2013р. та ОСОБА_2, який
діє на підставі договору про надання
юридичних послуг від 17.05.2013р. позов
підтримали, дали пояснення аналогічні
наведеним мотивам позову, просили
позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3, який
діє на підставі довіреності від 06.12.2013р.
в судовому засіданні проти задоволення
позову заперечив та пояснив, що вважає
даний позов безпідставним так як
позивач має на меті набути право
власності на самовільно збудоване
майно в цілому, проте в будівництві
спірного майна крім позивача брали
участь відповідач та їх батьки, після
смерті яких залишилась спадщина.
Відтак вважає, що відповідач має право
на відповідну частку майна, яке
залишилось після смерті батьків в тому
числі і на спірні самочинно збудовані
приміщення тому в задоволенні позову
просив відмовити.

Представник третіх осіб Львівської
міської ради та Управління архітектури
департаменту містобудування
Львівської міської ради, яка діє на
підставі довіреностей від 04.09.2013р. та
23.10.2013р. проти задоволення позову
заперечила та пояснила, що право
власності на спірне майно не може бути
визнано ні за позивачем ні за
відповідачем, оскільки спірні
приміщення збудовані самочинно, в
адміністративному порядку питання про
оформлення права власності на спірне
майно не вирішено. Доказів звернення до
відповідних органів з приводу
оформлення права власності відмови в
оформленні права власності на спірне
майно суду не представлено. Тому в
задоволенні позову просила відмовити.

Представник третьої особи
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради Бойко Я.А., який
діє на підставі довіреності від 06.12.2013р.
в судовому засіданні проти задоволення
позову заперечив та пояснив, що спірне
майно було збудовано самочинно, проти
чого не заперечують сторони. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває право власності на нього.
Відтак вважає, що відсутні підстави для
задоволення позову, тому просив в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, представників третіх осіб,
дослідивши письмові докази по справі,
суд відмовляє в задоволенні позову з
таких підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п.2, 3 ст. 10 ЦПК
України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом

У відповідності до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК
України визначено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 03 жовтня 2011
року посвідченого державним
нотаріусом Четвертої Львівської
державної нотаріальної контори
Ярошенко Ж.С. (а.с.4-5) спадкоємцями майна
гр. ОСОБА_9, 1935 р.н., яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5., є її син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає в АДРЕСА_1,
особняк, який є спадкоємцем до ? (однієї
другої) частини спадкового майна та її
дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає в
АДРЕСА_2, особняк, яка є спадкоємцем ?
(однієї другої) частини спадкового
майна. Спадщина, на яку видано це
свідоцтво складається з : житлового
будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Житловий цегляний будинок, позначений
в плані літерою А-1, складається з
чотирьох кімнат, житловою площею 50,3
кв.м., та двох кухонь. Загальна площа
будинку складає 80,2 кв.м. До будинку
відносяться: деревяні сараї - Б,В;
цегляний сарай - Г; деревяний навіс - Д;
цегляна вбиральня - У; цегляний погріб -
Е; огорожі з металевої сітки -
№1,№2,№6,№7; металеві хвіртки - №3, №4, №5;
асфальтове мощення - І. Самовільні
добудови в дане свідоцтво не входять.

Як вбачається з плану будівлі: 1-7,
1-6, 1-5, 2-5, 2-6, 2-7, загальною площею 38,9м2, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-13)
є самочинним будівництвом, про що
ствердили самі сторони в судовому
засіданні.

З представленого суду звіту про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об»єкту від 26 червня 2013 року
спірні споруди відповідають нормам
пожежної безпеки, санітарним,
будівельним і технічним нормам та
готові до експлуатації. Технічний стан
конструкцій та мереж нормальний,
дефекти відсутні (а.с.27-43).

Відповідно до ч.1,2 ст. 376 ЦК України
визначено, що житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Згідно абз.2 п.9 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» від 30
березня 2012 року №6, за загальним
правилом кожна особа має право на
захист свого цивільного права лише у
разі його порушення, невизнання або
оспорювання. У зв'язку із цим звернення
до суду з позовом про визнання права
власності на самочинне будівництво має
здійснюватись за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Згідно п.9 розділу 5 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», прийняття в експлуатацію
збудованих до 31 грудня 2009 року
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків I та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт і заяви про
прийняття в експлуатацію яких
подаються до 31 грудня 2012 року,
здійснюється безоплатно інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю за результатами технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж таких об'єктів за
наявності документа, що посвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
такий об'єкт, протягом 30 днів з дня
подання заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що спірні приміщення позначені
на плані будівлі: 1-7, 1-6, 1-5, 2-5, 2-6, 2-7,
загальною площею 38,9м2, які знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1 є самочинним
будівництвом, доказів того, що позивач
звертався до компетентних органів із
питанням узаконення даного
самочинного будівництва та що
компетентними органами у вирішенні
питання узаконення самочинного
будівництва було відмовлено суду не
представлено. Тому у відповідності до
вимог ст.376 ЦК України у позивачів право
власності на самочинне будівництво не
виникає і їх вимоги є безпідставними,
відтак в задоволенні даного позову суд
відмовляє.

Керуючись п.9 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» від 30
березня 2012 року №6, ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209,
212-215 ЦПК України ст.ст. 319, 328,346,376, 380, 392 ЦК
України, п.9 розділу 5 ЗУ «Про
регулювання містобудівної
діяльності», суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третіх осіб Управління архітектури
Львівської міської ради, Львівської
міської ради, Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про визнання права власності на
самочинно збудоване майно - відмовити
за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в порядку
та строки передбачені ст. 294 ЦПК
України.

Суддя:
Лакомська Ж. І.