АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
у 1-й інстанції: Зарицька Ю.Л..
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Стрижеуса А.М., Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 22 жовтня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства «
БТА Банк» про визнання договорів
недійсними,-

в с т а н о в
и л а:

В грудні 2009 року позивач пред»явив
вказаний позов до відповідача , в якому
зазначав, що 07.12.2006 року між ним та
відповідачем був укладений кредитний
договір № 029/06к,за умовами якого йому
були надані грошові кошти в розмірі 121000
доларів США зі сплатою 13 % річних з
метою виконання ремонтних робіт за
вказані кошти та здійснення
розрахунків за їх проведення. В
забезпечення виконання умов
кредитного договору між ПАТ «БТА Банк»
та ОСОБА_2,ОСОБА_3 укладено договір
іпотеки і було передано в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те,що умови вказаних
договорів є невідповідними вимогам
законодавства,що у подальшому призвело
до істотного порушення його прав як
споживача кредитних послуг та
істотного погіршення його
становища,просив визнати їх
недійсними.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 22 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове,яким
позовні вимоги задовольнити.
Зазначає,що судом при вирішенні даного
спору не враховано, що на даний момент
валютне кредитування заборонено і
законодавчих актів, які б дозволяли
таке кредитування взагалі не було, крім
того суд не врахував вимоги ст. ст. 11,19
Закону України «Про захист прав
споживачів.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення представника відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
обставини справи, колегія суддів
приходить до наступного.

Встановлено, що 07.12.2006 року між
сторонами був укладений кредитний
договір для ремонту нерухомості,
відповідно до умов якого ВАТ «БТА банк»
, правонаступником якого є ПАТ «БТА
банк» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 121
000 доларів США з процентною ставкою за
користування кредитом 13 % та кінцевим
строком повернення не пізніше 07.12.2021
року. В свою чергу позивач
зобов'язувався здійснювати погашення
кредиту щомісячно згідно графіку,
затвердженому банком.

В цей же ж день в забезпечення
виконання умов кредитного договору між
ВАТ «БТА Банк» та ОСОБА_2,ОСОБА_3 був
укладений договір іпотеки, предметом
якої є квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог, суд виходив з того, що
при укладенні спірних договорів,
порушень , які б давали підстави
вважати їх недійсними, не встановлено.

Такі висновки суду є законними та
обґрунтованими, відповідними
обставинам справи та вимогам закону, що
регулюють правовідносини, які виникли
між сторонами.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність у відповідача на момент
укладення кредитного договору
індивідуальної ліцензії, виданої НБУ
на використання іноземної валюти при
здійсненні платежів за вказаним
договором , висновків суду не
спростовують з наступних підстав.

Так, Національним банком України
на виконання положень статті 11 Декрету
про валютне регулювання, статті 44
Закону України "Про Національний банк
України" в межах своїх повноважень
прийнято Положення про порядок видачі
Національним банком України
індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
затверджене постановою Правління
Національного банку України від 14
жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 9
листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з
пунктом 1.5 цього Положення
використання іноземної валюти як
засобу платежу без ліцензії
дозволяється, якщо ініціатором або
отримувачем за валютною операцією є
уповноважений банк, якому на
здійснення таких операцій
Національний банк видав банківську
ліцензію та письмовий дозвіл на
здійснення операції з валютними
цінностями .

На момент укладення спірного
кредитного договору ВАТ «БТА банк» мав
відповідну ліцензію та письмовий
дозвіл ( а.с.211, 212-214 ).

Тобто, в даній справі надання та
одержання кредиту в іноземній валюті,
сплата процентів за таким кредитом не
потребували наявності індивідуальної
ліцензії на використання іноземної
валюти на території України як засобу
платежу у жодної зі сторін кредитного
договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
заперечує дійсність укладеного
кредитного договору з підстав його
невідповідності вимогам чинного
законодавства, однак зазначені доводи
висновків суду не спростовують та на
увагу не заслуговують, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Таким чином у разі,
коли воля суб»єкта правочину
формувалася не вільно і (або) не
відповідала його волевиявленню
правочин визнається недійсним.

Згідно зі ст. 627 ЦК України,
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як вбачається з оспорюваного
договору кредиту, його положеннями
визначені усі істотні умови, додержано
його письмової форми, визначено розмір
та валюту кредиту, отримавши який в 2006
році саме в іноземній валюті , позивач
проти цього не заперечував.

Будь-яких доказів, відповідно до
вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України на
спростування вказаного, позивачем не
надано.

Крім того, підписанням даного
договору , що підтверджує розділ
«Заяви та гарантії сторін»,
позичальник (ОСОБА_1) засвідчив ту
обставину, що зміст, умови , порядок
виконання цього договору та наслідки
його укладення позичальникові
роз»яснені і зрозумілі. Укладаючи цей
договір, позичальник усвідомлює та
підтверджує, що умови договору для
нього зрозумілі, відповідають його
інтересам, є розумними і справедливими;
надані позичальником документи для
розгляду питання про кредитування та
інші документи , пов»язані з укладенням
цього договору, не містять будь-яких
недостовірних відомостей, складені
та/або отримані в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України. Укладаючи цей договір,
позичальник свідчить, що під час
укладання та виконання цього договору
позичальник не знаходиться під впливом
омани, обману, насильства, погрози,
зловмисної угоди або збігу тяжких
обставин.

Наведене спростовує посилання
позивача на порушення відповідачем
вимог ст. ст. 11, 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» при укладанні
кредитного договору.

За вказаних обставин колегія
суддів вважає,що укладаючи
вищезазначену угоду, сторони діяли
вільно у виборі контрагента та
визначенні умов цієї угоди відповідно
до вимог чинного законодавства і
підстави визнавати цю угоду недійсною,
за вказаними вимогами позивача ,
відсутні.

Та обставина, що на даний момент
валютне кредитування заборонено
висновків суду не спростовують,
оскільки відповідно до ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, а на час укладання
кредитного договору між ОСОБА_1 та
відповідачем, вказаної заборони не
існувало.

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв»язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про законність та
обґрунтованість рішення
постановленого по даній справі та
відсутність підстав до його
скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Подільського районного
суду м. Києва від 22 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -