Єдиний унікальний номер 205/9410/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Остапенко Н.Г.

при
секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
зацікавлена особа:Новомосковська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту проживання однією
сім*єю, ?

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 12 листопада 2013 року
звернувсь до Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська із заявою про
встановлення факту проживання однією
сім'єю.

В обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що він проживав
однією сім'єю із ОСОБА_2 ,1937 року
народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року, починаючи з 2007 року і до дня його
смерті. Також, заявник зазначив, що є
нерідним племінником померлого, сином
його рідного брата (ОСОБА_3) дружини
(ОСОБА_4) від першого шлюбу. Заявником
було вказано, що крім його сім*ї, у
померлого не було жодного родича. За
життя ОСОБА_2, він наглядав за ним,
купував ліки, вели спільне
господарство, ремонтували квартиру,
купували необхідні речі, тобто
проживали однією сім*єю. ІНФОРМАЦІЯ_3
року помер ОСОБА_2, про що в Книзі
реєстрації смертей 13 березня 2013 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту
Новомосковську реєстраційної служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції у
Дніпропетровській області зроблено
актовий запис №218. Після смерті ОСОБА_2
відкрилась спадщина на належну йому на
підставі Договору дарування від 22
липня 2002 року квартира АДРЕСА_1. У
визначений законом строк, ОСОБА_1
звернувся з заявою до державного
нотаріуса Новомосковської державної
нотаріальної контори з проханням
видати Свідоцтво про право на спадщину,
але нотаріус відмовив у вчиненні
нотаріальної дії, у зв'язку з
відсутністю документів, які б
підтвердили родинний зв'язок зі
спадкодавцем. Після чого він звернувся
до суду з заявою та просив встановити
факт проживання однією сім*єю з ОСОБА_2
з 2007 року.

Представник заявника в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав і
просив їх задовольнити. В
обґрунтування позовних вимог
посилалися на обставини, викладені у
позові.

Третя особа- Новомосковська державна
нотаріальна контора в судове засідання
не з'явилась, про день час проведення
слухання справи повідомлявся належним
чином. Надійшла письмова заява з
проханням слухати справу у його
відсутність.

Суд, вислухавши пояснення
представника заявника,свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню по
наступних підставах.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_3 належить на праві власності
ОСОБА_2 на підставі договору дарування
від 22 липня 2002 року, за реєстровим
номером № 3208 (а.с.6).

Встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
року, помер (а.с.4).

Так, згідно пояснень в судовому
засіданні представника заявника, що
ОСОБА_1 проживав однією сім'єю із ОСОБА_2
,1937 року народження, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, починаючи з 2007 року і
до дня його смерті. Також, представник
заявника зазначив, що заявник є
нерідним племінником померлого, сином
його рідного брата (ОСОБА_3) дружини
(ОСОБА_4) від першого шлюбу.
Представником заявника було вказано,
що крім його сім*ї, у померлого не було
жодного родича. За життя ОСОБА_2, він
наглядав за ним, купував ліки, вели
спільне господарство, ремонтували
квартиру, купували необхідні речі,
тобто проживали однією сім*єю.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_2, про що в
Книзі реєстрації смертей 13 березня 2013
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану по місту
Новомосковську реєстраційної служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції у
Дніпропетровській області зроблено
актовий запис №218. Після смерті ОСОБА_2
відкрилась спадщина на належну йому на
підставі Договору дарування від 22
липня 2002 року квартира АДРЕСА_1. У
визначений законом строк, ОСОБА_1
звернувся з заявою до державного
нотаріуса Новомосковської державної
нотаріальної контори з проханням
видати Свідоцтво про право на спадщину,
але нотаріус відмовив у вчиненні
нотаріальної дії, у зв'язку з
відсутністю документів, які б
підтвердили родинний зв'язок зі
спадкодавцем

Разом з тим, доводи заявника про те,
що він з ОСОБА_2 проживали однією сім»єю
з 2007 року і до дня його смерті є
неспроможними з нижченаведених
підстав.

Метою встановлення факту
проживання однією сім'єю є оформлення
спадщини, що залишилася після смерті
ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Тобто, при вирішенні спору про
встановлення факту проживання однією
сім"єю мають враховуватись усі вище
перераховані докази в сукупності.
Причому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень ( ст.. 58, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України,
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

На підтвердження позовних вимог,
заявник подав свідоцтво про народження
ОСОБА_1 від 05 жовтня 1965р.за
реєстраційним номером №3063(а.с.8) та
свідоцтво про шлюб ОСОБА_3 від 23 лютого
1991р. за реєстраційним номером №106 (а.с.9),

В судовому засіданні встановлено, що
наданий час заявник проживає та
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, що
підтверджується копією пасорта (а.с.10)

Заявником не надано жодного доказу
кровного споріднення або інших
підстав, передбачених законом для
встановлення факту проживання осіб
однією сім»єю.

В судовому засіданні були допитані
свідки з боку заявника, однак з наданих
свідчень не можливо встановити, що
заявник проживав однією сім`єю з 2007
року з ОСОБА_2 до дня його смерті.

За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК
України спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом або
за законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

При вирішенні спору про право на
спадкове майно, з урахуванням
зазначених положень закону, доведенню
у цих правовідносинах підлягають
обставини щодо: належності майна
спадкодавцю; права на спадкування за
заповітом чи за законом; факту
прийняття спадщини; кола спадкоємців,
які прийняли спадщину та розмір їх
часток у праві власності на спадкове
майно.

Державним нотаріусом Новомосковської
державної нотаріальної контори, було
розглянуто заяву ОСОБА_1, про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року на квартиру АДРЕСА_1
та відмовлено, у зв'язку з відсутністю
документів, що підтверджують родинний
зв'язок зі спадкодавцем. (а.с.7)

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за
законом одержують право на спадкування
почергово та кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім*єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

За змістом вказаної норми закону, при
вирішенні питання про зміну черговості
спадкування позивач повинен довести
факт опікування, матеріального
забезпечення спадкодавця протягом
тривалого часу та перебування
спадкодавця в безпорадному стані,
тобто стані, обумовленому похилим
віком, тяжкою хворобою або каліцтвом,
коли особа не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Однак жодних доказів, які б свідчили
про проживання зі спадкодавцем однією
сім*єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини, заявником не
надано.

Стосовно того, що заявник надавав
матеріальну допомогу спадкодавцю, а
саме, купували ліки та інші засоби
необхідні для покращення його стану
здоров`я, то вони є необґрунтованими,
оскільки ці обставини самі по собі не
свідчать про те, що спадкодавець
потребував такої матеріальної
допомоги і, що саме заявник протягом
тривалого часу її надавав, як того
вимагає ч.2 ст.1259 ЦК України.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК
України: кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу;
докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір;
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Оскільки заявник в суді не довів
обставин, на які посилавсь як на
обґрунтування позовних вимог, то у суду
не має підстав для застосування
приписів ст.1264 ЦК України, та
відповідно, задоволення позову в цій
частині.

А тому, враховуюче вищевикладене,
суд вважає, що позовні вимоги є
незаконними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК
України, враховує, що позовні вимоги
оплачені позивачем, судом залишено без
задоволення, позивач не звільнений від
їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 256-259
ЦПК України, ст.ст. 1218, 1261, 1259, 1268 ЦК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1,
зацікавлена особа: Новомосковська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту проживання однією
сім*єю з січня 2007 року з ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року за адресою:
АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які не брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
судового рішення.

Суддя
Н.Г. Остапенко