пр. № 2/201/4036/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року
Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді Галічого В.М.

При секретарі - Баштаненко І.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
Управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради,
державний нотаріус Четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Шугаєва Н.С., про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з вищезазначеним
позовом. В обґрунтування заявлених
вимог послався на те, що після смерті
його батьків відкрилася спадщина на
нерухоме майно по АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську, проте за відсутності
документів, які б підтверджували факт
прийняття ним спадщини, а також, у
зв'язку із допущенням помилок в
прізвищі померлих батьків позивача та
його прізвищі, останньому було
відмовлено державним нотаріусом
Четвертої ДДНК у видачі свідоцтва про
право на спадщину, що стало причиною
для звернення до суду з позовом про
визнання за собою права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування
за законом. На підставі викладеного
просив суд визнати за ним в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок, загальною площею 36
кв.м., що знаходиться в районі житлового
будинку АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровську
та домоволодіння АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську, яке складається з
житлового будинку літ. А-1, поз. 1-6,
загальною площею 29,6 кв.м., житловою
площею 13,8 кв.м., тамбуру літ. а-1, сараю
літ. Н, споруд № 1-5.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, на їх задоволені наполягав.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, надала суду нотаріально
посвідчену заяву, в якій позов визнала
та просила суд розглянути справу за її
відсутності.

Представники третіх осіб у судове
засідання не з'явилися, надали суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутності у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Виконкому АНД райради депутатів
трудящихся від 21.03.1950 р. № 513 за батьком
позивача ОСОБА_4 було закріплено
земельну ділянку для особистого
житлового будівництва площею 420 кв.м. в
АДРЕСА_1 на якій останній здійснив
будівництво житлового будинку літ. А-1,
поз. 1-6, загальною площею 29,4 кв.м.,
житловою площею 17 кв.м. з
господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до довідки № 117197 від 05.11.2013
р., виданої Квартальним комітетом № 19,
вул. Нова в 1975 р. була перейменована на
вул. Чернівецьку, у зв'язку з чим
домоволодінню присвоєно нову адресу:
АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, після
смерті якого відкрилася спадщина на
вищевказане нерухоме майно. За життя
останній заповіту не складав, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією спадкової справи № 1026/2013.

Враховуючи, що на момент його смерті та
після неї, дружина померлого ОСОБА_5,
син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 проживали у
спірному домоволодінні по АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську, вони згідно ст. 549 ЦК
УРСР вважаються такими, що прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5, яка за
життя заповіту не склала, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією спадкової справи № 1052.

Відповідно до технічного паспорту,
виготовленого станом на 01.11.2013 р., об'єкт
нерухомості по АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську має наступні
технічні характеристики: житловий
будинок літ. А-1, поз. 1-6, загальною
площею 29,6 м2, житловою площею 13,8 м2,
тамбур літ. а-1, сарай літ. Н, споруди №
1-5, побудовані до 05.08.1992 р., у зв'язку з
чим не підлягають вводу до
експлуатації.

Згідно постанови державного нотаріуса
Четвертої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. про
відмову у вчиненні нотаріальних дій
від 06.11.2013 р. вихідний № 4583/02-31 до с/с
1026/2013, позивачу було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на домоволодіння по АДРЕСА_1
у м. Дніпропетровську, оскільки
останнім не було надано до
нотаріальної контори документів, які б
підтверджували факт прийняття ним
спадщини після померлого ОСОБА_4 В
даній відмові державний нотаріус
звертає увагу на той факт, що документи,
подані до нотаріальної контори
ставлять під сумнів ступінь
споріднення між ОСОБА_1 та його
померлим батьком ОСОБА_4, що також
виключає можливість видачі останньому
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
дійсно наявна різниця в написанні
прізвища померлих батьків позивача та
його власному прізвищі, а саме:

· у рішенні Виконкому АНД райради
депутатів трудящихся від 21.03.1950 р. № 513,
яким за батьком позивача ОСОБА_4 було
закріплено земельну ділянку по
АДРЕСА_1, прізвище останнього зазначено
як «ОСОБА_4»;

· у свідоцтві про
одруження батьків позивача серія
НОМЕР_1, виданого 05.02.1960 р., їх
прізвище зазначено як «ОСОБА_4»;

· у свідоцтві про народження
позивача № НОМЕР_2 його прізвище
вказано як «ОСОБА_4»;

· у свідоцтві про смерть батька
позивача серія НОМЕР_3, актовий запис №
132, виданого 10.03.1959 р., прізвище вказано
як «ОСОБА_4»;

· у свідоцтві про смерть матері
позивача ОСОБА_5 серії НОМЕР_4, актовий
запис № 856, виданого 23.04.1996 р. її
прізвище вказано «ОСОБА_4».

Аналізуючи фактичні обставини справи,
суд приходить до наступного.

Так, згідно ст. 16 ЦК України кожна
сторона має право звернутися за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину
зокрема, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Отже, згідно ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_1
вважається таким, що прийняв спадщину
після смерті своєї матері, оскільки
продовжував фактично проживати в
домоволодінні по АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську.

Частиною 2 статті 553 ЦК УСРС вважається,
що відмовився від спадщини також той
спадкоємець, який не вчинив жодної з
дій, що свідчить про прийняття спадщини
(стаття 549 цього Кодексу).

Статтею 182 Цивільного кодексу України
передбачено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Згідно до Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», Постанови КМУ
«Про затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та
їх обтяжень і Порядку надання витягів
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» від 22 червня 2011 р. № 703,
рішення судів про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна є
правовстановлюючим документом, на
підставі якого проводиться реєстрація
прав власності на таке майно.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2
жодної дії щодо прийняття спадщини не
вчиняла, на свою частку у спадщині не
претендує та претензій до позивача не
має, при цьому позивач, проживаючи в
домоволодінні по АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську, здійснював його
розбудову, суд вважає за можливе
визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
домоволодіння АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську.

Разом з цим приймаючи до уваги, що
позивачем не надано суду жодних
доказів на підтвердження його позовних
вимог щодо визнання за ним права
власності в порядку спадкування за
законом на житловий будинок, що
знаходиться в районі житлового будинку
АДРЕСА_2 у м. Дніпропетровську, підстав
для задоволення позову в цій частині
суд не вбачає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати у справі підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача,
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись,
ст. ст. 11, 16, 182 ЦК України, ст. ст. 549, 553 ЦК
УРСР, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську, яке складається з
житлового будинку літ. А-1, поз. 1-6,
загальною площею 29,6 м2, житловою площею
13,8 м2, тамбуру літ. а-1, сараю літ. Н,
споруд № 1-5.

У задоволені решти позовних
вимог - відмовити.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3.441,
00 грн. (три тисячі чотириста сорок одну
гривню 00 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.М. Галічий