суді першої інстанції: Литвинова
І.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2013 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника відповідача -
Танчик А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Печерського районного суду
м.Києва від 25 вересня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до Генеральної
прокуратури України, Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
охорони здоров'я України,
Уповноваженої Верховної Ради України з
прав людини, третя особа: Державна
казначейська служба України про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до Генеральної прокуратури
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Міністерства охорони здоров'я
України, Уповноваженої Верховної Ради
України з прав людини, третя особа:
Державна казначейська служба України
про відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на
протязі 12 років органами прокурати,
слідства та суду не прийнято жодного
справедливого рішення щодо обставин,
на думку позивача, умисного вбивства її
сина ОСОБА_5 Крім того, вважає свої
права порушеними як потерпілої у
кримінальній справі, оскільки, як
органами досудового слідства так і
судом вчиняються перешкоди для
встановлення істини у кримінальній
справі.

Просила стягнути з Державного бюджету
України на її користь 20 000 000 грн. в
рахунок відшкодування завданої їй
шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 25 вересня 2013 року - у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 -
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати, посилаючись на
його незаконність і необґрунтованість.

В судове засідання представники
Генеральної прокуратури України,
Міністерства охорони здоров'я України,
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини, Державної казначейської
служби України не з'явилися, будучи
повідомленими про день та час розгляду
справи, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення ( а.с.12, 14-16), у зв'язку з чим
колегія суддів вважає можливим
розглянути справу у їх відсутність.

В судовому засідання ОСОБА_3 апеляційну
скаргу підтримала і просила її
задовольнити, пояснивши, що саме в
такій спосіб, зокрема подачею позову,
вона бажає привернути увагу до справи
загибелі її сина.

Представник Міністерства внутрішніх
справ України проти апеляційної скарги
заперечував і просив рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як убачається зі змісту позовної заяви,
ОСОБА_3 посилаючись на норми ст.56
Конституції України, ч.5 ст.1176 ЦК
України, ст.ст.1-4,12-13 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду, просила стягнути з
державного бюджету на її користь 20 000 000
грн. в рахунок відшкодування завданої
їй шкоди.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що правовідносини, які
є предметом спору Законом України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду» не
регулюються, Вимоги ОСОБА_3 про
стягнення моральної шкоди на підставі
ч.5 ст.1176 ЦК України є безпідставними.
Крім того, позивачем не надано доказів,
які б підтверджували факт порушення її
прав саме відповідачами, спричинення
їй в зв'язку з цим моральної шкоди та
докази на підтвердження та
обґрунтування її розміру.

Такий висновок суду є таким, що
відповідає обставинам справи та нормам
матеріального закону.

Постановою слідчого по особливо
важливим справам Генеральної
прокуратури України від 24 липня 2003 року
закрито кримінальну справу на підставі
ст.6 п.2 КПК України, порушену по факту
вбивства ОСОБА_5

Відповідно до ст.56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження незаконності рішень, дій
чи бездіяльності службових осіб
Генеральної прокуратури України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Міністерства охорони здоров'я України,
Уповноваженої Верховної Ради України з
прав людини позивачем у встановленому
ст.ст.10,60 ЦПК України порядку суду не
надано.

Судом першої інстанції не встановлено
обставин, за наявності яких у позивача
виникло право вимагати відшкодування
шкоди з огляду на ч.5 ст.1176 ЦК України,
якою передбачена можливість
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок постановлення судом
незаконного рішення в цивільній
справі.

Виходячи з обставин, на які посилається
ОСОБА_3 як на підставу своїх вимог,
позивач не відноситься до категорії
суб'єктів, які мають право на
відшкодування шкоди відповідно до
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду».

Доводи апеляційної скарги вказаних
висновків суду першої інстанції не
спростовують і на їх правильність не
впливають, оцінюються судом як обраний
спосіб захисту позивача.

З огляду на викладене
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308,
313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 25 вересня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: