Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2013 Справа №607/2990/13-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого - судді
Вийванко О.М.

при секретарі с/з
Жара М.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося
в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, обґрунтовуючи це
тим, що 31.07.2006 р. між позивачем та
відповідачем був укладений договір №
б/н, який складається із заяви
позичальника, умови надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною картою.
Відповідно до умов даного договору
відповідач отримала строковий кредит у
розмірі 4 000,00 грн., зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48,00 %
річних. Згідно умов договору,
відповідач зобов'язалася повернути
позивачу кредит та відсотки, в порядку
і в терміни, встановленні договором.
Однак, відповідач не виконує взятих на
себе зобов'язань щодо вчасного
повернення кредиту та відсотків, у
результаті чого, виникла
заборгованість у розмірі 23 637,62 грн., яку
позивач просить стягнути з відповідача
та судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю з мотивів викладених у
позовній заяві та просила позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав та заперечив проти його
задоволення, посилаючись на те, що вона
не підписувала даний кредитний договір
і не отримувала кошти.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши та оцінивши наявні у
справі докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити, виходячи з
наступного.

У судовому засіданні встановлено, що
31.07.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 укладено договір, який
складається із заяви позичальника,
умови надання банківських послуг та
Правил користування платіжною картою,
надалі - договір.

Згідно умов договору позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 4 000,00 грн.,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48,00 % річних, а
відповідач зобов'язалася повернути
кредит і сплатити відсотки та виконати
інші зобов'язання за договором у
повному обсязі.

Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредити) позичальникові у розмірі та
умовах, встановленні договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, надавши відповідачу кредит у
розмірі 4 000,00 грн., на терміни і на
умовах, передбачених у кредитному
договорі.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що
договір є обов'язковий до виконання
сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, при чому зобов'язання має
виконуватися належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору.

Пунктом 6.5 договору зазначено, що
позичальник зобов'язався здійснювати
погашення кредиту та відсотків за його
використання, при завищенні платіжного
ліміту, а також сплачувати комісії на
умовах передбачених договором.

Із статей 610, 611, 612 ЦК України
вбачається, що порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушення умов, визначених змістом
зобов'язання. У разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема зміна умов зобов'язання та
сплата неустойки. Боржник вважається
таким, що прострочив виконання, якщо
він не виконав його у строк,
передбачений умовами договору або
встановлений законом.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона передає іншій у
власність грошові кошти, а інша -
зобов'язується повернути позикодавцю
таку ж суму грошових коштів.

Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК
України, позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України, передбачено
право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
належних процентів у випадку
прострочення повернення чергової
частини позики.

Як вбачається із наданого позивачем
розрахунку заборгованості за
договором, відповідач має загальну
заборгованість у розмірі 23 637,62 грн., яка
складається з: 3 811,00 грн. -
заборгованості за кредитом; 18 224,83 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина); 1 101,79 грн. -
(процентна складова).

Як вбачається із пункту 8.6 договору, при
порушенні позичальником строків
платежів за будь-яким із грошових
обов'язків, передбачених кредитним
договором, більш ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від
суми позову.

Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК
України, штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки, встановлений
законом, може бути збільшений у
договорі. Сторони можуть домовитися
про зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків,
передбачених законом.

Із наданого позивачем розрахунку
нарахованого штрафу вбачається, що
сума штрафних санкцій становить 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); 1 101,79
грн. - (процентна складова).

Згідно висновку експерта за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи №
2106/13-22 від 17.06.2013 р., складеного
експертом НДЕКЦ при УМВС України в
Тернопільській області, встановлено,
що підпис від імені ОСОБА_2 у кредитному
договорі б/н від 31.07.2006 р., укладеного
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2,
виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, а також, посилання
представника позивача на ті обставини,
що відповідач отримав грошові кошти за
кредитним договором № б/н від 31.07.2006 р.,
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2, не було підтверджено
достатніми доказами, які б свідчили про
обґрунтованість позовних вимог, при
цьому судом встановлено, що згідно
висновку експерта за результатами
проведення судово-почеркознавчої
експертизи № 2106/13-22 від 17.06.2013 р., підпис
від імені ОСОБА_2 у кредитному договорі
б/н від 31.07.2006 р. виконано не ОСОБА_2, а
іншою особою, а також, посилання
представника позивача на ті обставини,
що висновок експерта за результатами
проведення судово-почеркознавчої
експертизи № 2106/13-22 від 17.06.2013 р. є
недостатнім доказом, є необґрунтовані,
оскільки зразки підписів ОСОБА_2 були
відібрані у судовому засіданні за
участю представника позивача, також,
судом було зобов'язано Управління
державної міграційної служби України у
Тернопільській області подати
оригінал заяви про видачу паспорта (Ф-1),
а тому, відсутні підстави для
задоволення позову, а отже, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК
України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 614, 629, 1046,
1048-1049, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області.

Головуючий суддяО. М. Вийванко