Справа №784/4881/13 23.12.2013 23.12.2013 23.12.2013
Провадження №22-ц/784/3831/13
інстанції Орлова С.Ф.
Доповідач апеляційного
суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

23 грудня 2013 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Шолох З.Л., Серебрякової Т.В.,

з секретарем судового засідання
Романенко Ю.О.,

за участі представника третьої особи
ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 07 жовтня 2013
року, ухваленого за позовом ОСОБА_5 до
Березнегуватської селищної ради
Березнегуватського району
Миколаївської області, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_3, про відновлення
меж земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_5 звернулась до
суду із позовом до Березнегуватської
селищної ради Березнегуватського
району Миколаївської області про
відновлення меж земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначала, що на підставі рішення №88
Березнегуватської селищної ради від 24
травня 1996 року їй виділено земельну
ділянку, площею 0.09 га за адресою:
АДРЕСА_1. Між тим, межі земельної
ділянки визначено не було. Звернувшись
до відповідача із заявою про
визначення меж її земельної ділянки,
отримала відмову.

У зв'язку з тим, що не встановлені межі
її земельної ділянки в натурі, то між
нею та власником квартири АДРЕСА_2,
виникають суперечки з приводу
користування землею.

Посилаючись на викладені обставини,
ОСОБА_5 просила позов задовольнити та
відновити межі її земельної ділянки.

Ухвалою Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 16
серпня 2013 року до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
залучено ОСОБА_3

Рішенням Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 07 жовтня 2013 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
порушенням порядку дослідження
доказів.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Земельні відносини регулюються
Конституцією України, ЗК України, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Положеннями ст.ст.106-107 ЗК України
передбачений порядок визначення
(відновлення) спільних меж земельних
ділянок.

Положеннями ст.152 ЗК України
передбачено забезпечення державою
громадянам рівні умови захисту прав
власності та право власника земельної
ділянки вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні
ділянки здійснюється, серед іншого,
шляхом відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають
після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
державної реєстрації цих прав.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж в
натурі, одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Згідно з ч ч. 2-5 ст.158 ЗК України виключно
судом вирішується земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

У разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16 квітня 2004 року № 7, згідно
зі ст.158 ЗК України суди розглядають
справи за спорами про межі земельних
ділянок, що перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.

Тобто встановлення меж земельної
ділянки не є компетенцією суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є
власниками квартири АДРЕСА_1 на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло від 17 вересня 1993 року
(а.с.108,180-181).

Вказана квартира розташована у будинку
квартирного типу.

Власником квартири АДРЕСА_1
Миколаївської області є ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі - продажу
від 14 грудня 2010 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Березнегуватського районного
нотаріального округу Миколаївської
області (а.с.216-217).

Відповідно до рішення №88
Березнегуватської селищної ради
Березнегуватського району
Миколаївської області від 24 травня 1996
року «Про надання земельної ділянки»
позивачу виділено земельну ділянку,
площею 0.09 га в АДРЕСА_1 (а.с.5).

Рішенням Березнегуватської
селищної ради Березнегуватського
району Миколаївської області від 29
травня 2013 року за №17 «Про надання
дозволу громадянам України на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
терміном на 49 років для обслуговування
квартир» надано дозвіл на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 для обслуговування
квартири, що є їх власністю (а.с.113).

Рішенням Березнегуватської селищної
ради Березнегуватського району
Миколаївської області від 25 грудня 2012
року за №22 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок в оренду терміном на 49 років
громадянам України ОСОБА_3 для
обслуговування квартири АДРЕСА_2 з
земель державної власності не наданих
у власність або користування в межах
території смт. Березнегувате
Березнегуватської селищної ради
Березнегуватського району
Миколаївської області», затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок в оренду строком на
49 років ОСОБА_3 для обслуговування
належної їй квартири ( а.с.111).

З матеріалів справи слідує, що між
власниками квартир, що розташовані у
вказаному будинку виникає спір з
приводу земельної ділянки наданої для
його обслуговування. Втім, на такій
земельній ділянці відсутні будь-які
встановлені межові знаки чи тверда
межа, а також акти про перенесення меж
земельних ділянок у натурі (на
місцевість).

Отже, на думку колегії суддів, спір
виник щодо встановлення меж між
земельними ділянками, на яких
розташований житловий будинок.

Проте, згідно з п. п. 4.1, 4.3, 4.4 Інструкції
про встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженою Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№376, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16
червня 2010 року за №391/17686, відновлення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється при повній
(частковій) втраті в натурі (на
місцевості) межових знаків, їх
пошкодженні, яке унеможливлює
використання межових знаків, а також
при розгляді земельних спорів між
власниками (користувачами) суміжних
земельних ділянок.

Відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі раніше розробленої та
затвердженої відповідно до ст.186 ЗК
України документації із землеустрою. У
разі відсутності такої документації
розробляється технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

У разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки. Якщо фактичне використання
ділянки встановити неможливо, то
кожному виділяється однакова за
розміром частина спірної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.106 ЗК України види
межових знаків і порядок відновлення
меж визначаються органом виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сфері земельних
відносин.

Отже відсутність будь-яких
встановлених межових знаків чи твердої
межі між спірними земельними
ділянками, а також актів винесення в
натурі границь земельної ділянки,
свідчить про недоведеність порушення
прав позивача на земельну ділянку, а
тому порушене право ОСОБА_5 у обраний
нею спосіб захисту не підлягає.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції, ухваленого з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 07
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: