АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/443/14
Головуючий 1 інстанції Іванова
Справа № 639/5990/13-ц
Доповідач - Коровін С.Г.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Коровіна С.Г.

суддів - Овсяннікової А.І.,
Довгаль А.П.,

при секретарі - Костенко Я.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

14 березня 2013 року до
Червонозаводського районного суду м.
Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди, заподіяної в
наслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Ухвалою Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 26 червня 2013 року
справу передано для розгляду до
Жовтневого районного суду м. Харкова за
підсудністю.

У обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 10 липня 2011
року на 7 км. під'їзної дороги до
аеропорту м. Харкова сталося
дорожньо-транспортна пригода за його
участю та участю відповідача, який не
видержав безпечної дистанції та
допустив зіткнення з його автомобілем
Nisan Note держ. номер НОМЕР_1. Внаслідок
цього автомобілю Nisan Note держ. номер
НОМЕР_1, що належить йому на праві
приватної власності, завдано технічних
пошкоджень. Дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини ОСОБА_2, який
керував автомобілем ПЕЖО-406, держ. номер
НОМЕР_2, який належить дружині
відповідача. Про це свідчать матеріали
перевірки, проведеної ДАЇ та
підтверджено постановами Харківського
районного суду Харківської області від
31 січня 2012 року про визнання вини
відповідача, та його не винуватості.
Згідно з калькуляцією вартості ремонту
його автомобіля становить: вартість
робіт 89276 грн. 88 коп., у тому числі
вартість деталей , які підлягають
заміни та матеріалів 48358,00 грн..
Страхова компанія сплатила йому 33919,00
грн. , а усі інші витрати повинен
сплатити відповідач. Борг згідно
калькуляції залишився у сумі 55536,89 грн..
Крім того він вимушений був сплачувати
додатково послуги адвоката у розмірі
3450 грн. та витрачати кошти на проїзд до
суду, станції технічного
обслуговування на ліки, так як після
ДТП у нього погіршився стан здоров'я та
погіршився стан здоров'я його сім'ї.
Також він втратив заробітну плату на
роботі у сумі 800 грн., тобто 8 робочих
днів по 100 грн.. Загальна сума
матеріальних збитків становить 62000
грн.. Крім матеріальних збитків йому
завдано моральної шкоди, яку він оцінює
в сумі 22 000 грн.. Моральні страждання
полягають у тому, що йому вкрай
неприємно тривалий час бути без
автомобіля, за який він вимушений
сплачувати кредит так як це був новий
автомобіль придбаний у кредит і
керувати автомобілем, який суттєво
втратив товарний вигляд було не
виносимо. Він немало нервував через те,
що не мав грошей , необхідних для
ремонту автомобіля, а при цьому особа,
винна у заподіянні йому матеріальних
збитків і у втраті його автомобілем
товарного вигляду, не вжила заходів до
того, щоб у добровільному порядку
відшкодувати ці збитки хоча б частково,
йому прийшлось суттєво нервувати через
те, що він змушений був кілька робочих
днів провести на станціях технічного
обслуговування, а потім виконувати
свої службові обов'язки у вечірній час
та вихідні дні. Також він піклувався
про стан здоров'я своєї родини, які
також крім стресу мали тілесні
ушкодження.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11 листопада 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
повністю задовольнити його позовні
вимоги. Апелянт вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права.
Суд розглянув справу у відсутність
його представника. Не враховано те, що
відповідач винний у заподіянні йому
шкоди, а суд відмовився це враховувати.

Заслухавши доповідача, сторони,
перевіривши матеріали справи колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
10 липня 2011 року на 7 км під'їзної дороги
до аеропорту м. Харкова сталася
дорожньо-транспортна пригода з участю
автомобілів Nisan Note держ. номер НОМЕР_1,
який належить позивачу та Пежо-407, держ.
номер НОМЕР_3, який належить дружині
відповідача. В наслідок зіткнення
транспортних засобів автомобілю
позивача завдано технічних пошкоджень.

Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдано джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно полісу №АА/4564213 зі строком дії з
30.06.2011 року по 29.09.2011 року застраховано
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_2 Згідно зазначеного Полісу (а.с.94)
страховим випадком є подія, внаслідок
якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо-транспортної пригоди за
участю забезпеченого транспортного
засобу і в наслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застраховано за договором. Ліміт
відповідальності за цим договором за
шкоду, завдану майну третіх осіб
встановлено 50000 грн. (франшиза-1000 грн.).

Судом встановлено і проти цього не
заперечував позивач, відповідач після
ДТП надав йому усі відомості про
страхову компанію «Інвестсервіс», про
це свідчить і довідка ДАЇ від 11.07.2011
року №21/11-186, яку додано позивачем до
позовної заяви.

Згідно до ч.22.1 ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно калькуляції, наданої позивачем
вартість ремонту його автомобіля
складає 89276 грн.88 коп. (а.с.17-19). Страхова
компанія, «Омега» згідно договору
№021-07-2324-20 від 03.09.2010 року по випадку від
10.07.2011 року виплатила позивачу 33919 грн.,
що підтверджується листами (а.с.26) і
проти чого не заперечує позивач.

Таким чином ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну майну позивача, згідно
страхового полісу, може бути покрита
виплатами страхової компанії у разі
доведеності позивачем цих збитків.

Страхове відшкодування - це виплата,
яка здійснюється страховиком у межах
страхової суми, а страхова сума -
максимально можливий розмір виплати по
страхуванню страхового відшкодування.
Якщо страхового відшкодування буде
недостатньо для покриття усіх збитків
потерпілої особи, потерпілий вправі
звернутися безпосередньо до
страхувальника (завдавача шкоди,
відповідальної особи) з вимогою про
відшкодування різниці між фактичним
розміром шкоди та страховою виплатою
(страховим відшкодуванням), що
передбачено ст.1194 ЦК України.

Згідно роз'яснень п.16 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» зазначено, що
відповідно до Закону України №1961-ІV на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто, володільці транспортних
засобів, за винятком осіб, звільнених
від обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно п.13.1 ст.13 цього Закону,
зобов'язані застрахувати ризик своєї
цивільної відповідальності, яка може
настати внаслідок заподіяння шкоди
здоров'ю, життю або майну інших осіб при
використання транспортних засобів.

У зв'язку з цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК
України, залучити до участі у справі
страхову компанію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Не пред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме із страховика є підставою для
відмови у задоволенні позову до
завдавача шкоди у відповідному
розмірі.

Позивачем не заявлялося клопотання про
залучення до участі у справі як
співвідповідача ПрАТ «Українська
інноваційна страхова компанія
«Інвестсервіс». Зазначену страхову
компанію не ліквідовано і згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців вона здійснює діяльність і
знаходиться в м. Чернігові по вул.
Інструментальна буд.№?4.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Крім того згідно ч.4 ст.60
ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях

Судом першої інстанції дана належна
оцінка доводам позивача про витрати на
придбання квитків на автобус для
поїздок на станцію технічного
обслуговування. Зазначені квітки мають
порядкові номера і ці номери ідуть один
за одним. Позивач не довів суду коли
саме і для чого він неодноразово
приїжджав до СТО і як це пов'язано з
завданням шкоди. Підстав вважати, що ці
витрати пов'язані з завданням шкоди в
наслідок ДТП немає.

Позивачем не доведено, що після ДТП
погіршився стан його здоров'я. Згідно
довідки від 11 липня 2011 року ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 зверталися до
травматолога у зв'язку з отриманням
тілесних ушкоджень. Однак доказів про
те, що їм призначалося лікуванні і
призначалися для лікування ліки і вони
їх вживали суду не надано.

Не доведено позивачем і те, що він
змушений був купувати паливо для
поїздок у зв'язку із ДТП. Пояснення
позивача мають протиріччя. Він
стверджує, що користувався маршрутними
таксі та стверджує, що купував пальне
для поїздок на іншому транспорті.

При таких обставинах суд обґрунтовано
відмовив у задоволенні цих вимог за
недоведеністю.

Суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у стягненні на користь
позивача 800 грн. компенсації за втрату
заробітної плати за 8 днів. Позивачем не
доведено, що в 19.09.2011 року, 28.09.2011 року,
12.10.2011 року, 29.10.2011 року, 26.10.2011 року, 24.01.12
року та 31.01.2011 року він був відсутній на
роботі з вини відповідача і втратив
заробіток за цей час. Суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позивачем не доведено
завдання майнової шкоди на суму 3000 грн.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
іншої особи. Позивачем не доведено факт
завдання йому моральної шкоди на суму
22000 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні вимог про
стягнення компенсації за надання
правової допомоги. Позивачем не
доведено витрат на правову допомогу, як
це передбачено Законом України від 20
грудня 2011 року «Про граничний розмір
компенсацій витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах». Позивач надав суду лише
квитанції про оплату юридичних послуг,
але з них неможливо зрозуміти яку
конкретно роботу виконував адвокат по
цій справі, скільки годин він витратив
на надання юридичних послуг.

У відповідності до п.2ч.3 ст.79 ЦПК
України витрати на правову допомогу є
судовими витратами.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Позивачу у задоволенні позову
відмовлено і підстав стягувати на його
користь витрати на надання правової
допомоги немає.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку наданим доказам і обґрунтовано
відмовив у задоволені позову. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують. Колегія погоджується з
рішенням суду і відхиляє апеляційну
скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 317 ЦПК
України колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
з моменту проголошення, але може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -