Справа №591/7800/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Янголь Є. В.Номер
провадження 22-ц/788/81/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 57
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2013 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В., Криворотенка
В. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану
через представника ОСОБА_4,

на ухвалу Зарічного районного суду м.
Суми від 28 листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
Приватного підприємства
"Спеціалізоване підприємство Юстиція",
ОСОБА_5,

треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк", відділ державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції,

про визнання прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна
недійсними,

в с т а н о
в и л а :

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 28 листопада 2013 року позовна
заява ОСОБА_3 залишена без розгляду.

Скасовані вжиті заходи забезпечення
позову після набрання ухвалою законної
сили, а саме заборону ОСОБА_5 будь-яким
чином відчужувати квартиру АДРЕСА_1,
накладену згідно ухвали суду від 01.10.2013
року та згідно ухвали суду від 23.10.2013
року про заборону ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в будь-який спосіб
відчужувати квартиру АДРЕСА_1 та
виставляти дану квартиру в якості
забезпечення будь-яких боргових
зобов'язань.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали суду і
направлення справи для подальшого
розгляду до суду першої інстанції з тих
підстав, що судом були порушені норми
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається
наступне.

09 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом, просила визнати недійсними
прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна від 06
червня 2013 року, а саме, належної їй
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Залишаючи позов без розгляду суд
першої інстанції, пославшись на вимоги
ч. 3 ст. 169, п. 3 ч.1 ст.207 ЦПК України,
виходив з того, що належним чином
повідомлена позивач ОСОБА_3 повторно не
з'явилася в судове засідання, крім того
від неї не надходила заява про розгляд
справи за її відсутності.

Проте до такого висновку суд дійшов з
порушенням норм процесуального права.
При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України 1. Суд
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду, якщо: 3) належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності;

Відповідно до ст. 169 ЦПК України :

1. Суд відкладає розгляд справи в межах
строків, встановлених статтею 157 цього
Кодексу, у разі:

2) першої неявки в судове засідання
сторони або будь-кого з інших осіб, які
беруть участь у справі, оповіщених у
встановленому порядку про час і місце
судового розгляду, якщо вони
повідомили про причини неявки, які
судом визнано поважними;

2. Неявка представника в судове
засідання без поважних причин або
неповідомлення ним про причини неявки
не є перешкодою для розгляду справи. За
клопотанням сторони та з урахуванням
обставин справи суд може відкласти її
розгляд.

3. У разі повторної неявки в судове
засідання позивача, повідомленого
належним чином, якщо від нього не
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутності, суд залишає позовну
заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що
представництво інтересів позивачки в
суді першої інстанції здійснював її
представник ОСОБА_4 на підставі
довіреності від 05 жовтня 2012 року (а.с. 12).

Відповідно до журналу судового
засідання від 25 жовтня 2013 року за
заявою позивачки розгляд справи
відкладено на 28 листопада 2013 року ( ас.
105, 106).

28 листопада 2013 року до суду першої
інстанції надійшло клопотання
позивачки про відкладення розгляду
справи у зв'язку з хворобою її
представника (а.с. 124).

Разом з тим, суд вказане клопотання
позивачки залишив без задоволення,
визнавши причини її неявки в судове
засідання неповажною, та постановив
ухвалу про залишення позову без
розгляду.

Проте колегія суддів вважає, що у суду
першої інстанції не було достатніх
підстав для залишення позову без
розгляду.

Вирішуючи питання щодо можливості
залишення позову без розгляду суд
першої інстанції не врахував, що за
змістом вимог ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України суд наділений правом, а не
обов'язком залишити заяву без розгляду
у разі повторної неявки позивача в
судове засідання.

Зі змісту наведених норм права
вбачається, що підхід до вирішення
названого питання не повинен бути
формальним; суд має враховувати усі
обставини, які стосуються його
вирішення .

Зокрема, суд першої інстанції не
врахував характер спірних
правовідносин, який свідчить про те, що
позивачка зацікавлена у вирішенні
спору по суті і не втрачала свого
інтересу до цього; з матеріалів справи
не вбачається фактів зловживання
позивачкою своїми процесуальними
правами; також суд не врахував, що 25
жовтня 2013 року розгляд справи не
відбувся у зв'язку із неявкою в судове
засідання позивачки, яка подала
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з її поганим
самопочуттям, а 28 листопада 2013 року -
заявила клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку з хворобою її
представника.

Залишаючи позовну заяву без розгляду
суд, стосовно до вимог ч.4 ст. 10 ЦПК
України, не з'ясував у позивачки та її
представника питання про можливість
розгляду справи за їх відсутності.

До апеляційної скарги позивачка додала
довідку лікарняного закладу, з якої
вбачається, що її представник ОСОБА_4 з
22 листопада 2013 року знаходився на
стаціонарному лікуванні (ас.149), а в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_4 цей факт підтвердив
та пояснив, що потрапив до лікарні у
зв'язку з запаленням легенів, тривалий
час стан його здоров'я був дуже важкий і
позбавляв його можливості надавати
правову допомогу позивачці, хоча
напередодні його хвороби він з
позивачкою мали намір скористатись
процесуальним правом уточнити
підстави позову.

Крім того у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції позивачка та її
чоловік пояснили, що у зв'язку з
наявністю рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки - належну
їм квартиру та навмисним позбавленням
себе життя однією з співвласниць цієї
квартири - ОСОБА_7 (свекрухою позивачки)
- останнім часом вони мають поганий
стан здоров'я, перебувають у важкому
психологічному та матеріальному стані,
що також позбавляє їх можливості у
повній мірі користуватись своїми
процесуальними правами під час
розгляду судом даної справи .

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
яка є частиною національного
законодавства, кожна людина при
визначенні її громадянських прав і
обов'язків має право на справедливий
судовий розгляд.

Отже колегія суддів вважає, що наведені
в апеляційній скарзі доводи
заслуговують на увагу, оскільки судові
процедури повинні бути справедливими і
позивач не може бути безпідставно
позбавлена конституційного права на
захист своїх прав та інтересів у
судовому порядку.

Ураховуючи викладене та положення п. 3
ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскаржувана
ухвала не може вважатись законною та
підлягає скасуванню, а справа -
передачі до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 324 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участь у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права, свободи чи
обов'язки, мають право оскаржити у
касаційному порядку ухвали суду першої
інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14,
15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29 частини першої
ст. 293 цього Кодексу, після їх перегляду
в апеляційному порядку і ухвали
апеляційного суду, якщо вони
перешкоджають подальшому провадженню
у справі. Виходячи з наведеного дана
ухвала оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст. 307, ст. 312, 313-315
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через
представника ОСОБА_4, задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми
від 28 листопада 2013 року скасувати, а
справи направити до того ж суду для
подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -