Справа № 209/1103/13-ц
Провадження № 2/209/676/13
14 листопада 2013 року
Дніпровський районний суд
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
головуючого, судді Шендрика К.Л.,
при секретарі Драгунцевій С.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
внаслідок злочину, -
Позивач звернувся до суду з
позовною заявою, в якій просить
стягнути з відповідача по справі на
його користь: матеріальну шкоду в сумі
В обґрунтування своїх вимог
позивач в позовній заяві зазначив, що
вироком Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 13.12.2012 року
відповідач визнаний винним у скоєні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України та призначене покарання у
вигляді штрафу в сумі 3400 гривень. За
вказаним вироком встановлено, що 25.11.2011
року відповідач керуючи власним
автомобілем, здійснюючи рух біля
магазину «АТБ-маркет» по пр. Перемоги,
59, порушив п. 12.3 ПДР України і здійснив
наїзд на нього коли він рухався, чим
наніс йому тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості. Витрати
на його лікування склали 4161, 40 грн.,
моральну шкоду він оцінює в сумі 20000
гривень. До теперішнього часу
відповідач не надав йому матеріальної
допомоги.

Позивач в судове засідання не
з'явився, письмово просив суд
розглянути справу без його участі,
позовні вимоги підтримав та просив суд
задовольнити їх в повному обсязі, не
заперечує проти заочного розгляду
справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився та про причини неявки суду не
повідомив, хоча про місце і час
слухання справи був повідомлений
належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК
України, у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло повідомлення про причини
неявки або якщо зазначені ним причини
визнані неповажними, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню за наступних
підстав:

В ході судового розгляду
встановлено, що 25.11.2011 року о 10.30 годині
відповідач керуючи автомобілем «Део
Нексія», р/н НОМЕР_1, виконуючи рух по
дорозі на пр. Перемоги на асфальтовану
територію супермаркету «АТБ № 46»,
розташованого по пр. Перемоги, 59, м.
Дніпродзержинська, в порушення п. 12. 3
ПДР України, при швидкості 5 км/год
вчинив наїзд на позивача, за що був
підданий кримінальній
відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК
України з призначенням відповідачу
покарання у вигляді штрафу в сумі 3400
гривень. Внаслідок протиправних дій
відповідача позивачем було отримано
тілесні ушкодження середньої тяжкості
у вигляді закритого перелому кісток
лівої ноги. Ці обставини
підтверджується вироком Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 13.12.2012 року по кримінальній справі
№ 409/5218/12.

Розмір завданої відповідачем
позивачу матеріальної шкоди
витраченої останнім на лікування
складає 4161,40 грн., що підтверджується
виписним епікризом № 7108 від 23.12.2011 року,
квитанціями витраченими на лікування.

Внаслідок протиправних дій
відповідача, з 25.11.2011 року по теперішній
час позивач продовжує лікування кісток
лівої ноги, потребує подальшого
лікування та являється обмежено
мобільним в межах оселі, що
підтверджується виписним епікризом №
7108 від 23.12.2011 року, довідками ЛКК № 1008
від 03.06.2013 року, № 1169 від 08.07.2013 року.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана … фізичній або
юридичній особі, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

На підставі п. 2 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 6 від 27
березня 1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

У відповідності з п. 4 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 6
від 27 березня 1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди», під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд має виходити із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Судом встановлено, що позивач
зазнав певні моральні страждання, що
відтворилися в моральних та психічних
стражданнях які виникли внаслідок
заподіяння шкоди його здоров'ю у
вигляді злому кісток лівої ноги
внаслідок наїзду відповідача, те, що
він до теперішнього часу продовжує
лікування, що порушило його сімейні
плани, та внесло зміни в розпорядок
його життя, щодо пошуку грошей на
лікування, проходження періодичних
медичних оглядів, а також в
застосування додаткових зусиль щодо
організації життя, в моральних та
психічних стражданнях пов'язаних з
пошуком додаткового часу та додаткових
зусиль щодо збору та подачі
відповідних документів до суду з метою
відшкодування позивачу шкоди, в зв'язку
з тим, що відповідач не бажає
відшкодувати шкоду в добровільному
порядку. Суд з урахуванням характеру та
обсягу моральних страждань і
матеріальної шкоди, що мали місце
внаслідок ушкодження здоров'я згідно
наданих позивачем доказів на
підтвердження отриманої шкоди, вважає
розмір заявленої суми матеріальної і
моральної шкоди сумірний заподіяній
шкоді його здоров'ю, а позов таким, що
підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 3, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК
України, керуючись ст.ст. 8,10, 59, 60, 61, 88, 209,
213-214, 224-226 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди внаслідок злочину задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (інші
відомості про боржника суду невідомі)
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, (інші
відомості про стягувача суду не
відомі), 4161 (чотири тисячі сто шістдесят
одна) грн. 40 коп. матеріальної шкоди, 20000
(двадцять тисяч) грн. завданої
моральної шкоди,

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (інші
відомості про боржника суду невідомі)
на користь держави суму судового збору
в розмірі 241 (двісті сорок одна) грн. 64
коп.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив,
шляхом подачі у десятиденний строк з
дня отримання його копії письмової
заяви відповідача про його перегляд.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпровський районний суд м.
Дніпродзержинська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
К.Л. Шендрик