Справа №
Провадження № 4с/201/96/2013
суд
Головуючого - судді Брага А.В.
при секретарі - Лампіки О.В.,
за участю представника скаржника
представника ДВС - Кофтуна Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу №
2-4492/11 за скаргою ОСОБА_3 з оскарження
постанови Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про закінчення
виконавчого провадження від 15
листопада 2012 року, за участю товариства
з обмеженою відповідальністю «Бонкор,
22 серпня 2013 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся скаржник із вищезазначеною
скаргою на дії державного виконавця, в
якій просив суд поновити строк
звернення зі скаргою до суду; визнати
протиправною та скасувати постанову
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
закінчення виконавчого провадження
від 15 листопада 2012 року № 34828129 видану
державним виконавцем Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дерило Вадимом
Геннадійовичем. В обґрунтування
поданої скарги ОСОБА_3 послалась на те,
що за виконавчим листом № 2-4492/2011,
виданим Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська 22 травня 2012 року ТОВ
«Бонкор, ЛТД» було зобов'язано знести
триповерхову будівлю по АДРЕСА_2, що
була самочинно зведена на межі з
земельною ділянкою по АДРЕСА_1, де
ОСОБА_3 є стягувачем. Даний виконавчий
лист перебував на виконанні Жовтневого
ВДВС Дніпропетровського МУЮ та
провадження по ньому було закінчено
без виконання судового рішення на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження».
Зазначену постанову вона отримала
тільки 16 серпня 2013 року після
неодноразового звернення до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції з заявою
повідомити їй про хід виконання
виконавчого провадження. Скаржник
зазначає, що 19 жовтня 2012 року Жовтневим
ВДВС Дніпропетровського МУЮ було
відкрито виконавче провадження № 34828129
про зобов'язання ТОВ «Бонкор, ЛТД»
знести триповерхову будівлю по
АДРЕСА_2, що була самочинно зведена на
межі з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та
боржнику надано строк добровільно
виконати рішення до 26 жовтня 2012 року,
копію постанови вона не отримувала. 24
грудня 2012 року нею було подано заяву до
канцелярії ВДВС з проханням надати
можливість ознайомитись з матеріалами
виконавчого провадження, але матеріали
для ознайомлення надані не були. 16
травня 2013 року вона письмово
звернулась до ВДВС з проханням
повідомити її в якій стадії
виконавчого провадження знаходиться
виконання виконавчого листа № 2-4492/2011, і
тільки 06 червня 2013 року вона
ознайомилась з матеріалами
виконавчого провадження, де їй стало
відомо про направлення 14 листопада 2012
року ВДВС подання до прокуратури
Жовтневого району м. Дніпропетровська
про порушення кримінальної справи у
відношенні посадових осіб ТОВ «Бонкор,
ЛТД» за умисне невиконання рішення
суду, яке набрало законної сили. 09 липня
2013 року ОСОБА_3 повторно звернулась до
ВДВС із проханням повідомити про хід
виконавчого провадження. Отримавши
стало відомо, що державним виконавцем
було направлено подання до прокуратури
Жовтневого району м. Дніпропетровська
про порушення кримінальної справи по
факту невиконання ТОВ «Бонкор, ЛТД»
рішення суду від 14 листопада 2012 за №
04-59/27913, яке прокуратурою було отримано
15 листопада 2012 року та на доопрацювання
до теперішнього часу на адресу відділу
не надходило. Із листа прокуратури
Жовтневого району м. Дніпропетровська
від 24 липня 2013 року їй стало відомо, що
постановою старшого прокурора
прокуратури Жовтневого району від 19
листопада 2012 року відмовлено в
порушенні кримінальної справи
відносно посадових осіб ТОВ «Бонкор,
ЛТД» на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за
відсутності в їх діях складу злочину,
передбаченого ст. 382 КК України.
Скаржник вказує на те, що всупереч ч. 1
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем не
були вжиті усі передбачені цим Законом
заходи примусового виконання заочного
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 11 листопада 2011
року по цивільній справі № 2-4492/2011 за
позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Бонкор, ЛТД»,
треті особи: ТОВ „Діамант-Ленд",
Дніпропетровська міська рада,
Інспекція Державного
будівельно-архітектурного контролю у
Дніпропетровській області про
знесення самовільно побудованого
майна, на виконання якого 22 травня 2012
року був виданий виконавчий лист №
2-4492/2011, з огляду на що скаржник і
звернувся до суду з даною скаргою.

18 жовтня 2013 року ухвалою
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська у задоволенні скарги
ОСОБА_3 на дії Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції відмовлено з тих
підстав, що постанова про закінчення
виконавчого провадження від 15
листопада 2012 року була винесена
державним виконавцем Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ з дотриманням
вимог діючого законодавства України та
в межах його компетенції.

Не погодившись з постановленою
ухвалою суду, ОСОБА_3 оскаржила її до
апеляційного суду, за результатами
перегляду в апеляційному порядку
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 07
листопада 2013 року апеляційна скарга
була задоволена частково, ухвала
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 жовтня 2013 року
скасована і справа була направлена на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду від 18
жовтня 2013 року та направляючи справу
для розгляду до суду першої інстанції
апеляційний суд вказував на те, що суд
першої інстанції, під час розгляду
справи не з'ясував чи звертався
державний виконавець з пропозицією до
стягувача стосовно здійснення
авансового внеску для залучення
відповідних суб'єктів господарювання
для виконання рішення суду (знесення
самочинно-побудованої будівлі);
місцевим судом не було з'ясовано
наслідки розгляду подання державного
виконавця про притягнення посадових
осіб ТОВ «Бонкор, ЛТД» за невиконання
рішення суду, яке було направлене до
прокуратури Жовтневого району
м.Дніпропетровська, чи було виконано
стягнення штрафів.

В судовому засіданні представник
скаржника подану скаргу підтримала,
просила її задовольнити, надала
пояснення аналогічні викладеним у
скарзі, додатково пославшись на те, що
права боржника щодо розташування
самовільно побудованого майна та
користування земельною ділянкою, на
якій розташований комплекс будівель і
споруд, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2 жодним чином не підтверджені,
надала суду копії судових рішень, з
яких вбачається, що право власності на
ці будівлі та споруди рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 30 березня 2012 року
було визнано за Товариством з
обмеженою відповідальністю «Бонкор,
ЛТД» () без прийняття в
експлуатацію, яке в подальшому було
скасовано рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 квітня
2013 року з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову ТОВ
«Бонкор, ЛТД» до ОСОБА_5 про визнання
права власності на будівлі та споруди
за адресою АДРЕСА_2.

Представник Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в судовому
засіданні проти задоволення скарги
заперечував, посилаючись на те, що
доводи, викладені в ній є
безпідставними та не відповідають
дійсності, оскільки державний
виконавець Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ при винесенні
спірної постанови про закінчення
виконавчого провадження від 15
листопада 2012 року діяв в межах та на
підставі діючого законодавства
України. Додатково вказував на те, що
через невиконання боржником рішення
суду державним виконавцем була
винесена постанова про стягнення
виконавчого збору від 02 листопада 2012
року - 1 360 гривень, з виконання якої 15
листопада 2012 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження № 35240025
та приєднано до зведеного виконавчого
провадження, 14 лютого 2013 року - виведено
зі зведеного виконавчого провадження,
12 лютого 2013 року - виконано, 28 лютого 2013
року - закінчено виконавче провадження
на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження». На
підтвердження викладеного надав копії
постанов та розпорядження про
перерахування грошових сум. Також
згідно ст. 89 Закону України «Про
виконавче провадження» повідомив, що 12
листопада 2012 року на боржника-юридичну
особу ТОВ «Бонкор, ЛТД» було накладено
штраф у подвійному розмірі - 2 040 грн., з
виконання якої 15 листопада 2012 року
державним виконавцем відкрито
виконавче провадження №35239694 та
приєднано до зведеного виконавчого
провадження, 14 лютого 2013 року - виведено
зі зведеного виконавчого провадження,
12 лютого 2013 року - виконано, 28 лютого 2013
року - закінчено виконавче провадження
на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» (надав
копії постанов та розпорядження про
перерахування грошових сум). Також
надав копію подання до прокуратури
Жовтневого району м. Дніпропетровська
про притягнення до кримінальної
відповідальності посадових осіб ТОВ
«Бонкор, ЛТД» за ст. 382 КК України від 14
листопада 2012 за № 04-59/27913, зазначив про
те, що до повноважень ДВС не входить
обов'язок контролювати чи порушено
кримінальну справу у відношенні
посадових осіб ТОВ «Бонкор, ЛТД».

Представники боржника в судове
засідання не з'явились, про дату, час та
місце судового розгляду були
повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що скаргу слід
задовольнити, з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено,
що заочним рішенням Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
11 листопада 2011 року по цивільній справі
№ 2-4492/2011 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ
«Бонкор, ЛТД», треті особи: ТОВ
„Діамант-Ленд", Дніпропетровська
міська рада, Інспекція Державного
будівельно-архітектурного контролю у
Дніпропетровській області про
знесення самовільно побудованого
майна, яке набрало чинності 22 листопада
2012 року 2011 року, було ухвалено
зобов'язати ТОВ «Бонкор, ЛТД» знести
триповерхову будівлю по АДРЕСА_2, що
самочинно зведена на межі з земельною
ділянкою по АДРЕСА_1.

22 травня 2012 року Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
було видано позивачу виконавчий лист №
2-4492/2011.

19 жовтня 2012 року державним
виконавцем Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ було відкрито
виконавче провадження № 34828129 та надано
боржнику строк добровільно виконати
рішення в строк до 26 жовтня 2012 року.

Боржник добровільно в наданий
державним виконавцем строк рішення
суду не виконав та у зв'язку з цим
неодноразово притягувався державним
виконавцем до відповідальності, про що
свідчать постанови про накладення
штрафу від 02 листопада 2012 року, від 12
листопада 2012 року.

14 листопада 2012 за № 04-59/27913
державний виконавець звернувся до
прокуратури Жовтневого району м.
Дніпропетровська з поданням про
притягнення боржника ТОВ «Бонкор, ЛТД»
до кримінальної відповідальності за
ст. 382 КК України.

15 листопада 2012 року державним
виконавцем Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 34828129 на підставі п. 11 ч. 1
ст. 49, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження».

Правовідносини, які виникли між
учасниками розгляду справи,
врегульовані положеннями Закону
України «Про виконавче провадження»,
Цивільним процесуальним кодексом
України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Статтею 384 ЦПК України
встановлено, що скаргу може бути подано
до суду безпосередньо або після
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Скарга подається до
суду, який видав виконавчий документ.

Згідно до ст. 385 ЦПК України,
скаргу може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, або у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, у разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України однією з основних засад
судочинства, зокрема, є обов'язковість
рішень суду.

Статтею 14 ЦПК України
передбачено, що судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, невиконання судового рішення
є підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження», боржник
зобов'язаний утримуватися від вчинення
дій, які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення.

Відповідно до ст.ст. 27, 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
після відкриття виконавчого
провадження по виконавчому документу,
який зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець визначає йому
строк для добровільного виконання
рішення.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 13 Закону України
«Про виконавче провадження», для
з'ясування та роз'яснення питань, що
виникають під час здійснення
виконавчого провадження і потребують
спеціальних знань, державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторін призначає своєю
постановою експерта або спеціаліста (у
разі необхідності - кількох експертів
або спеціалістів), а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання. За відмову
без поважних причин від надання
висновку чи за надання висновку, що
містить завідомо неправдиві відомості,
експерт несе кримінальну
відповідальність, про що він має бути
попереджений державним виконавцем.
Збитки, завдані сторонам внаслідок
видачі такого висновку, підлягають
відшкодуванню в порядку, встановленому
законом. За недостовірну чи
необ'єктивну оцінку майна суб'єкт
оціночної діяльності - суб'єкт
господарювання несе відповідальність
у порядку, встановленому законом, а
оцінювач - кримінальну
відповідальність, про що він має бути
попереджений державним виконавцем.

Згідно п. 12 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право:
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання.

А у відповідності до п. 19 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі
необхідності залучити до проведення чи
організації виконавчих дій суб'єктів
господарювання, у тому числі на платній
основі, за рахунок авансового внеску
стягувача.

Положеннями ч. 1 ст. 42 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що з метою забезпечення
провадження виконавчих дій стягував
може за погодженням з державним
виконавцем внести на відповідний
рахунок органу державної виконавчої
служби певну грошову суму для
здійснення необхідних витрат або
покриття їх частини, якщо інше
непередбачено цим Законом.

Натомість, як було встановлено
судом в ході розгляду справи та не
заперечувалось з боку представника
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, останнім
під час виконавчого провадження не
вирішувалось питання щодо можливості
залучення до виконання судового
рішення від 11 листопада 2011 року
суб'єктів господарювання, які на
платній основі, мають технічну
можливість знести самочинно -
побудовані об'єкти ТОВ «Бонкор, ЛТД».

Також в контексті порушеного
питання судом було встановлено, що
скаржнику ОСОБА_3 з боку Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції не було
запропоновано внести авансовий платіж,
в порядку п. 19 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», на
виконання примусового рішення.

Вирішуючи питання можливості
поновлення строку на звернення до суду
зі скаргою суд вважає обґрунтованим
посилання скаржника на поважність
пропуску строку з огляду на те, що лише
16 серпня 2013 року остання дізналась про
існування оскаржуваної постанови
державного виконавця від 15 листопада
2012 року.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про те, що
постанова Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про закінчення
виконавчого провадження від 15
листопада 2012 року № 34828129, винесена
державним виконавцем Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дерило В.Г. підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 383 - 387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу, - задовольнити.

Постанову Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про закінчення
виконавчого провадження від 15
листопада 2012 року №34828129, - скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення.

Суддя :
А.В. Брага