Справа № 310/7802/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2013 року
Бердянський міськрайонний
суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3, представників
відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія «Оранта», ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоров'я внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ушкодженням здоров'я внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 зазначив, що 28.12.2009 року о 6
годині 30 хвилин в м. Бердянську по
Пролетарському проспекту водій ОСОБА_3,
керуючи автомобілем «ГАЗ-САЗ»
державний номер НОМЕР_2, здійснив на
нього наїзд.

В результаті наїзду, згідно висновку
судово-медичної експертизи №124
від24.02.2010 року він отримав синтезований
стержневим апаратом зовнішньої
фіксації перелом правої стегнової
кістки, синтезований А.І. перелом
кісток лівої голені в стадії
консолідації, порушення функції
нижніх конечностей, посттравматична
контрактура правого колінного,
ступного суглобів, пневмоторакс,
перелом VІІ-ХІ ребер зліва, забій м'яких
тканин області лівого плечового
суглоба, перелом лівої сідничної
кістки та інше. Описані вище ушкодження
утворилися від дії тупого предмету
(тупих предметів), можливо в умовах ДТП,
можливо в строк, який зазначеній в
постанові, кваліфікуються як легкі
тілесні ушкодження та тяжкі тілесні
ушкодження за ознакою небезпеки для
життя згідно «Правил судово-медичного
визначення ступеню важкості тілесних
ушкоджень», затверджених наказом МОЗ
України від 17.01.1995 року.

Вина ОСОБА_3 у вчинені злочину,
передбаченого ч. 2 ст.286 КК України
підтверджується вироком Бердянського
міськрайонного суду у справі №801/21/2012.

В наслідок ДТП йому була завдана
матеріальна шкода, яка на даний час не
відшкодована. Для відновлення здоров'я
він неодноразово проходив курс
стаціонарного лікування в
травматологічному відділенні
Бердянської міської лікарні та
витратив на це 7541 грн. 43 коп., що
підтверджується відповідними
призначеннями лікарів та касовими
чеками.

Крім того, на час ДТП він працював в ВАТ
КБ «Бердянськсільмаш» на посаді
фрезерувальника та отримував
заробітну плату. За висновками МСЕК
йому була встановлена перша група
інвалідності строком на один рік, а
21.04.2011 року - друга група інвалідності.
Таким чином відповідач має
компенсувати йому ще й втрачений
заробіток за весь час
непрацездатності, розмір якого станом
на липень 2013 року становить 48184 грн. 64
коп.

Також в результаті ДТП йому були
спричинені фізичні та моральні
страждання. Його нормальні життєві
зв'язки були порушені. На протязі п'яти
років він проходив курси лікування в
Бердянській міській лікарні, був
прикутий до ліжка, потребував і
потребує сторонньої допомоги, а зараз
може пересуватися тільки за допомогою
палиці, що принижує його гідність та
завдає моральну шкоду. Процес
відновлення здоров'я та реабілітації
дуже важкий та тривалий для нього та
його родини. Він залишився інвалідом та
назавжди втратив здоров'я.

Просив стягнути з ЗАТ НАСК «Оранта» на
його користь в рахунок відшкодування
матеріального збитку витрати на
лікування в сумі 7541 грн. 43 коп., 2550 грн. у
відшкодування моральної шкоди, 69300 грн.
24 коп. втраченого заробітку за час
непрацездатності з додаванням суми
штрафних санкцій та 3% вічних від
простроченої суми. Стягнути на його
користь з ОСОБА_3 у відшкодування
моральної шкоди 50000 грн. Стягнути з
відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник підтримали позовні вимоги,
просили позов задовольнити.

Представник ЗАТ НАСК «Оранта» за
довіреністю ОСОБА_5 в судовому
засіданні позов визнала частково. Не
заперечувала проти стягнення зі
страхової компанії на користь позивача
доходів не отриманих внаслідок стійкої
втрати працездатності в розмірі 27534
грн. 08 коп., 7541 грн. 43 коп. у
відшкодування витрат на лікування.
Вимоги позивача про стягнення 3% річних
і інфляційних втрат вважала
неспроможними та такими, що суперечать
нормам цивільного законодавства. При
вирішення позовних вимог про стягнення
моральної шкоди просила врахувати, що
при доведеності позову в цій частині
страхова компанія за рішенням суду
відшкодовує не більше 2550 грн.

ОСОБА_3 та його представник позов не
визнали. Зазначили, що на час скоєння
ДТП ОСОБА_3 працював водієм ПП «Будгосп
плюс», яке було володільцем на правах
оренди автомобіля «ГАЗ-САЗ» державний
номер НОМЕР_2. Під час розгляду
кримінальної справи ОСОБА_1 був
заявлений цивільний позов саме до
приватного підприємства. Проте даний
позов був залишений судом без розгляду
через можливість порушення строків
розгляду кримінальної справи. Просили
врахувати, що після скоєння ДТП ОСОБА_3.
надав позивачу матеріальну допомогу в
сумі 1005 грн. 12 коп. Також просили
врахувати, що згідно висновків
комісійної судово-технічної і
транспортно-трасологічної експертизи
в діях велосипедиста ОСОБА_1 також мали
місце порушення правил дорожнього
руху.

Заслухавши учасників судового
засідання, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає справу в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у
розгляді справи.

З пояснень сторін, наданих
документів судом встановлено, що 28.12.2009
року о 6 годині 30 хвилин в м. Бердянську
по Пролетарському проспекту ОСОБА_3,
працюючи водієм ПП «Будгосп плюс» та
керуючи автомобілем «ГАЗ-САЗ»
державний номер НОМЕР_2, здійснив наїзд
на велосипедиста ОСОБА_1, який рухався в
попутному напрямку.

Цивільна відповідальність за
шкоду життю, здоров'ю та майну третіх
осіб внаслідок експлуатації будь-яким
водієм транспортного засобу «ГАЗ-САЗ»,
державний номер НОМЕР_2, застрахована у
ВАТ НАСК «Оранта» згідно полісу
ОСЦПВВНТЗ №ВС/6342453 від 12.11.2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 999 ЦК України
до відносин, що випливають із
обов'язкового страхування,
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам чи майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом.

Відповідно до ст. 24 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, які пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням та
реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі здоров'я,
медичним піклуванням, лікуванням в
домашніх умовах та купівлю лікарських
засобів.

Статтею 26 вказаного вище Закону
передбачено, що у зв'язку із стійкою
втратою працездатності потерпілим
відшкодовуються доходи, не отримані
потерпілим у результаті стійкої втрати
працездатності (інвалідності), які не
відшкодовуються за рахунок іншого
обов'язкового виду страхування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З наданих до суду документів видно, що
внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав легкі та
тяжкі тілесні ушкодження, йому була
встановлена перша група інвалідності
строком на один рік, а 21.04.2011 року -
друга група інвалідності.

Розмір витрат на лікування позивача та
розмір його не отриманих доходів у
з'язку із стійкою втратою
працездатності підтверджується
матеріалами справи та складає 7541 грн. 43
коп. та 27534 грн. 08 коп., відповідно.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
права.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких особа зазнала
у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілому відшкодовується
моральна шкода, передбачена пунктами 1,2
частини другої ст. 23 ЦК України. Така
шкода відшкодовується у встановленому
судом розмірі відповідно до вимог ст. 23
ЦК України.

Факт завдання моральної шкоди позивачу
знайшов своє підтвердження в судовому
засіданні.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
враховує тривалість та глибину
душевних страждань позивача,
пов'язаних з ушкодженням здоров'я та
подальшим лікуванням. Також суд
приймає до уваги відсутність
обґрунтування позивачем розміру
моральної шкоди і вважає за можливе
стягнути у відшкодування завданої
позивачу моральної шкоди з ВАТ НАСК
«Оранта» 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57 - 61, 88, 212 - 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія «Оранта» на
користь ОСОБА_1 доходи не отримані
внаслідок стійкої втрати
працездатності в розмірі 27534 грн. 08 коп.,
7541 грн. 43 коп. у відшкодування витрат на
лікування, 1000 грн. у відшкодування
моральної шкоди та судові витрати в
сумі 360 грн. 75 коп., а всього 36436 грн. 26
коп.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.І. Крамаренко