Справа №784/3919/13 06.11.2013 06.11.2013 06.11.2013
Провадження № 22ц/784/3163/13 Головуючий
у першій інстанції Фасій В.В. Категорія
23 Доповідач в апеляційній
інстанції Довжук Т.С.
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Романенко Ю.О.,

без участі сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4

на рішення Врадіївського районного
суду Миколаївської області від 01
серпня 2013 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

приватного підприємства
«Виробничо-комерційного підприємства
«Каро» (далі ПП ВКП «Каро»),

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог: реєстраційна служба
Врадіївського районного управління
юстиції Миколаївської області (далі -
реєстраційна служба)

та Відділ Держземагенства у
Врадіївському районі Миколаївської
області(далі - Держземагенство)

про визнання договору оренди землі
припиненим та зобов'язання повернення
земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

29 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, який в подальшому
уточнила, до ПП ВКП «Каро» про визнання
договору оренди землі припиненим з 11
березня 2013 року та зобов'язання
повернення земельної ділянки.

Позивачка зазначала, що вона є
власником трьох земельних ділянок
загальною площею 5,14 га, які знаходиться
в межах території Доброжанівської
сільської ради Врадіївського району
Миколаївської області, про що свідчить
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії МК № 075378. 11
березня 2006 року між нею та ПП ВКП «Каро»
було укладено договір оренди
зазначених земельних ділянок строком
на 7 років. Державна реєстрація
вказаного договору відповідачем була
здійснена лише 11 травня 2010 року.
Вважаючи, що строк дії договору сплив 11
березня 2013 року, вона звернулась до
відповідача з проханням повернути
належні їй земельні ділянки. Однак,
відповідач, посилаючись на те, що строк
дії договору спливає у 2020 році, у
зазначеному відмовив.

Посилаючись на те, що такі дії
відповідача є неправомірними,
позивачка просила визнати зазначений
договір оренди землі припиненим з 11
березня 2013 року внаслідок закінчення
строку, на який його було укладено, та
зобов'язати відповідача повернути
належні їй земельні ділянки.

Рішенням Врадіївського районного суду
Миколаївської області від 01 серпня 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов в повному
обсязі. На думку апелянта, рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим та ухваленим з
порушенням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
строк дії договору не закінчився,
оскільки державну реєстрацію цього
правочину було здійснено 11 травня 2010
року, і саме з цієї дати договір
вважається укладеним і починає
відраховуватися строк його дії.

Між тим, з таким висновком суду неможна
погодитися у повній мірі, що відповідно
до ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування зазначеного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії МК № 075378 є власницею трьох
земельних ділянок загальною площею 5,14
га, наданих для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Зазначені земельні ділянки
знаходяться в межах території
Доброжанівської сільської ради
Врадіївського району Миколаївської
області (а.с.5).

11 березня 2006 року між ОСОБА_3 та ПП ВКП
«Каро» було укладено договір оренди
вищезазначених земельних ділянок
строком на 7 років, до закінчення
сільськогосподарського 2013 року.
Зазначений договір 11 травня 2010 року був
зареєстрований у Врадіївському
реєстраційному відділі МРФ ДП «Центр
ДЗК» (а.с.6-7).

Пункти 5, 38 договір оренди передбачають,
що він набирає чинності після
підписання сторонами та його державної
реєстрації і припиняє свою дію серед
іншого у разі закінчення строку, на
який його було укладено.

Відповідно до довідки ПП ВКП «Каро» на
земельній ділянці, яка належить
ОСОБА_3, весною 2013 року була засіяна
кукурудза (а.с. 83).

Згідно з довідкою департаменту
агропромислового розвитку
Миколаївської обласної державної
адміністрації, закінченим
сільськогосподарський рік можна
вважати після збирання
сільськогосподарської культури з
орендованої земельної ділянки, але не
пізніше кінця звітного 2013 року (а.с.129).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено
принцип свободи договору. Згідно цього
принципу - сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно з ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення.

Відповідно до ст. ст. 18, 19 Закону
України «Про оренду землі» (далі -
Закон), в редакції яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин,
строк дії договору оренди землі
визначається за згодою сторін, але не
може перевищувати 50 років. При передачі
в оренду сільськогосподарських угідь
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
строк дії договору оренди земельних
ділянок визначається з урахуванням
періоду ротації основної сівозміни
згідно з проектами землеустрою та
договір оренди землі набирає чинності
після його державної реєстрації.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеної в
постанові від 06 березня 2013 року по
справі № 6-5 цс13, державна реєстрація
договору оренди земельної ділянки у
період визначеного сторонами строку
дії договору забезпечує правомірне,
договірне використання орендарем
орендованої земельної ділянки
відповідно до норм Земельного кодексу
України, Цивільного кодексу України,
Закону України від 06 жовтня 1998 року №
161-XIV «Про оренду землі».

Тобто, договір оренди землі вважається
укладеним з моменту його державної
реєстрації.

Але, дата реєстрації не змінює такої
істотної умови договору, як строк його
дії, який визначений за домовленістю
сторін при підписанні договору, та не
продовжує строк його дії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про те,
що строк дії договору оренди землі між
ОСОБА_3 та ПП ВКП «Каро» починається з
дати його державної реєстрації - 11
травня 2010 року і триває до 11 травня 2017
року, є помилковим.

Проте, колегія суддів вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити, але
з іншій підстав.

Так, зі змісту позовних вимог ОСОБА_3
вбачається, що вона просила визнати
припиненим договір оренди з 11 березня
2013 року та зобов'язати відповідача
повернути їй земельні ділянки.

Однак, як визначили сторони договору
між собою, строк його дії закінчується
не 11 березня 2013 року, а по закінченню
сільськогосподарського 2013 року.

На думку колегії суддів, з урахуванням
довідки департаменту агропромислового
розвитку Миколаївської обласної
державної адміністрації та положень
ст. 19 Закону України «Про оренду землі»,
яка передбачає, що при передачі в
оренду сільськогосподарських угідь
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
строк дії договору оренди земельних
ділянок визначається з урахуванням
періоду ротації основної сівозміни
згідно з проектами землеустрою,
закінченням сільськогосподарського 2013
року можна вважати 31 грудня 2013 року.

Оскільки позивачкою не було доведено
того факту, що на час пред'явлення
позову та вирішення його судом,
закінчився сільськогосподарський 2013
рік, то, виходячи з предмету заявлених
нею вимог, її права не можна вважати
порушеними, що свідчить про
необґрунтованість та передчасність її
позову.

Доводи відповідача про те, що договір є
укладеним до 2020 року, що доводиться
додатковою угодою до нього (а.с.56),
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки зазначена додаткова угода не
пройшла державної реєстрації, а тому не
є чинною (а.с. 54).

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Врадіївського районного суду
Миколаївської області від 01 серпня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову
до приватного підприємства
«Виробничо-комерційне підприємство
«Каро» про визнання договору оренди
землі від 11 березня 2006 року припиненим
та повернення земельної ділянки.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий
Судді