Справа № 342/1884/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик
Г.І.,

секретаря судового засідання
Петруняк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Городенка
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями,

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить визнати за
нею право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивувала тим, що
22.02.1989 р. рішенням виконавчого комітету
Городенківської міської ради
батькові позивачки - ОСОБА_3 надано
дозвіл на будівництво житлового
будинку. 26 квітня 1989 р. архітектурою
Городенківського району ОСОБА_3
виділено земельну ділянку для
будівництва індивідуального жилого
будинку та господарських споруд, про що
складено Акт виносу в натуру меж
земельної ділянки і розбивки будівель.
В 90-х роках батьки позивачки збудували
житловий будинок з господарськими
спорудами в АДРЕСА_1. Технічна
документація не виготовлена.
ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ОСОБА_3 помер.
Внаслідок його смерті відкрилась
спадщина на майно. Позивачка прийняла
спадщину, оскільки з часу свого
народження проживає в збудованому
батьками будинку, веде спільне
господарство. Мати позивачки,
відповідачка по справі, одночасно
дружина спадкодавця, відмовляється
від належної їй частки в користь
позивачки. В 2013 р. позивачка, як
спадкоємець за законом, звернулась до
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті батька однак, оформити
спадкування не може, так як відсутнє
свідоцтво про право власності батька
на житловий будинок.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позов з наведених в ньому
підстав. Просить позов задовольнити.
Суду пояснила, що на час смерті
спадкодавця ОСОБА_3 проживала разом з
ним. Брат позивачки ОСОБА_4, син
спадкодавця, на час смерті останнього
не проживав разом з ним, так як з 1983 р.
він проживає в АДРЕСА_2.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала,
бажає, щоб право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1 визнати за позивачкою.
Ствердила, що на час смерті чоловіка
разом з ним проживала вона та їх дочка -
позивачка по справі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, прийшов до
наступного.

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1
стверджено, що ОСОБА_3 з 16.05.1964 р.
перебував у шлюбі з ОСОБА_2. Згідно
свідоцтва про народження позивачки
серії НОМЕР_2, виданого 12.03.1975 р., її
батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3,
виданим Городенківським відділом
ЗАГС 16.03.1996 р. підтверджено, що ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. в м. Городенка.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004
р.) визначено: якщо цивільні відносини
виникли раніше і регулювались актом
цивільного законодавства, який втратив
чинність, новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав і
обов'язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності. На час смерті
ОСОБА_3 був чинним Цивільний кодекс
УРСР 1963 р. За ст. 524 згаданого кодексу
спадкоємство здійснюється за законом
і за заповітом. Спадкоємство за
законом має місце, коли і оскільки
воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК
УРСР (1963 р.) встановлено, що для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Відповідно до
ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
протягом 6 місяців фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном або якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Згідно з ст. 529 згаданого
кодексу при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців
першої черги належить також дитина
померлого, яка народилася після його
смерті.

Згідно будинкової книги в АДРЕСА_1
ОСОБА_3 зареєстрований з серпня 1971р.,
ОСОБА_2 зареєстрована з 10.12.1977р., ОСОБА_1
зареєстрована з 18.03.1983 р.

Судом встановлено, що на день смерті
спадкодавця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 р., в житловому будинку по
АДРЕСА_1 разом з ним проживали
спадкоємці за законом першої черги -
дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дружина -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Остання
відмовляється від прийняття спадщини
на користь позивачки ОСОБА_1. Право
відмовитись від спадщини на користь
кого-небудь з інших спадкоємців,
закликаних до спадкоємства за
законом або за заповітом передбачене
ст. 553 ЦК УРСР.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок", право
власності на жилий будинок, збудований
громадянином на відведеній в
установленому порядку земельній
ділянці і прийнятий в експлуатацію,
виникає з часу його реєстрації у
виконкомі місцевої ради.

Акт виносу в натуру меж земельної
ділянки і розбивки будівель від
26.04.1989р. свідчить про те, що ОСОБА_3 на
підставі Рішення виконкому
Городенківської районної ради
народних депутатів № 71 від 12квітня 1989
р. встановлено в натурі межі земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку та
господарських споруд на старій
земельній ділянці в АДРЕСА_1. Про те, що
житловий будинок збудований в 1991 р.,
свідчить характеристика будинку
згідно з технічним паспортом на
будинок, згідно з яким загальна
інвентаризаційна вартість будинку,
господарських будівель та споруд
станом на 19.08.2013 р. становить 128222 грн.

Згідно з випискою з інвентаризаційних
матеріалів № 6378 від 13.08.2013 р., виданою
ОКП «Коломийське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації», право
власності на житловий будинок та
господарські будівлі по АДРЕСА_1 станом
на 31.12.2012 р. не зареєстровано. З метою
оформлення спадщини після смерті
батька позивачка зверталась до
державного нотаріуса Городенківської
районної державної нотаріальної
контори, однак їй було відмовлено по
причині відсутності свідоцтва на
право власності ОСОБА_3 на житловий
будинок по АДРЕСА_1, про що свідчить
повідомлення Городенківської РДНК №
1285 від 12.11.2013 р.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню. Відповідачка
позов визнає. Визнання позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб. Судом
не встановлено неправомірності
набуття позивачкою права власності на
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1, тому вважає, що є підстави для
задоволення позову ОСОБА_1

На підставі ст.ст. 86, 524, 525, 527,529, 548,549, 553
ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317,325,328 ЦК
України (2003 р.), керуючись ст. ст.
керуючись ст. ст. 60, 209, 214-215, 218 ЦПК
України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
що знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду
Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
Ничик Г.І.