Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 грудня 2013 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Власова С. О., Бисаги Т. Ю.

при секретарі - Чучка Н. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Департаменту міського господарства
Ужгородської міської ради на повторне
заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 4 грудня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ТОВ "Оір-Сервіс", Департаменту
міського господарства Ужгородської
міської ради про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди і
зобов'язання зняти безпідставно
нараховану суму квартирної плати, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до ТОВ
"Оір-Сервіс", в якому просили стягнути
із відповідача на їх користь 14417,44 грн. у
якості відшкодування нанесеної їм
матеріальної шкоди та 8000,00 грн. у якості
відшкодування нанесеної їм моральної
шкоди, зобов'язати відповідача зняти з
нарахування суму квартирної плати, яка
нарахована за ненадані
житлово-комунальні послуги ОСОБА_2 за
січень-липень 2010 року, що становить 447,16
грн. ( а.с. 6-9).

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що у
період з серпня 2009 року по грудень 2009
року належна їм квартира АДРЕСА_1
неодноразова була залита під час дощів
та танення снігів внаслідок протікання
даху цього будинку. Про ці обставини
позивачі письмово повідомили
відповідача, який є
житлово-експлуатаційною організацію
щодо їх будинку. Хоча позивачі
сплачували всі необхідні платежі за
комунальні послуги та не мали
заборгованості, відповідач дах будинку
не ремонтував, залиття квартири
тривало до липня 2010 року.

Внаслідок такого систематичного
залиття квартира позивачів опинилася в
аварійному стані, проживання у ній
стало неможливим і позивачі були
змушені тимчасово переїхати на
проживання до родичів з січня 2010 року.
На підтвердження факту нанесення
матеріальної шкоди позивачі надали
комісійний акт за №24 від 23.03.2010 року.
Відновлювальний ремонт обійшовся
позивачам в суму 14417,44 грн., яку вони
просили стягнути із відповідача, який
не здійснив належний ремонт даху
будинку.

Позивачі також стверджували, що вони
зазнали моральних страждань внаслідок
пошкодження належного їм майна, які
вони оцінили в 8000,00 грн. Крім того
позивачі просили зобов'язати
відповідача зняти з нарахування суму
квартирної плати, яка була нарахована
за ненадані житлово-комунальні послуги
ОСОБА_2 за січень-липень 2010 року, що
становить 447,16 грн. ( із розрахунку 7
місяців на суму щомісячної квартплати
63,88 грн.)

Заочним рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 01 червня 2012
року позов було задоволено повністю (
а.с. 67-69). Ухвалою Ужгородського
міськрайонного суду від 18 серпня 2012
року було задоволено заяву ТО
«ОІР-Сервіс» про перегляд заочного
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 01 червня 2012 року, рішення
скасовано ( а.с. 82).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 26 вересня 2012 року до участі у
розгляді справи в якості
співвідповідача було залучено
Департамент міського господарства
Ужгородської міської ради ( а.с. 99).

10 жовтня 2012 року позивач ОСОБА_2 подав
заяву про збільшення розміру позовних
вимог, в якій просив задовольнити його
попередні вимоги відносно обох
відповідачів, стягнувши з них
солідарно кошти у відшкодування
заподіяної матеріальної та моральної
шкоди ( а.с. 102-106).

Повторним заочним рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
04 грудня 2012 року уточнений позов було
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з обох відповідачів на
корить позивача ОСОБА_1 14417,44 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди та
3000,00 грн. в якості відшкодування
моральної шкоди, а також на користь
позивача ОСОБА_2 3000,00 грн. в якості
відшкодування моральної шкоди.
Зобов'язано відповідача ТзОВ
«Оір-Сервіс» зняти з нарахування суму
квартирної плати, яка була нарахована
за ненадані житлово-комунальні послуги
ОСОБА_1 за січень-липень 2010 року, що
становить 447,16 грн. Стягнуто із
відповідачів солідарно на користь
ОСОБА_2 сплачені ним судові витрати в
сумі 80,00 грн. ( а.с. 131-133).

Апеляційні скарги на дане рішення
місцевого суду подали обидва
відповідачі. Ухвалою судді
апеляційного суду від 15 квітня 2015 року
апеляційну скаргу директора ТзОВ «
Оір-Сервіс» було визнано неподаною та
повернуто апелянту ( а.с. 171).

Ухвалою від 19 вересня 2013 року було
відкрито апеляційне провадження за
апеляційною скаргою Департамента
міського господарства. У цій скарзі
апелянт просить рішення скасувати,
ухвалити нове рішення по суті вимог. (
а.с.184-190).

Свою позицію апелянт обґрунтовує
тим, що, на його думку, рішення
місцевого суду по даній справі є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалено з порушенням норм
матеріального та істотними
порушеннями норм процесуального права.
Суд неповністю встановив фактичні
обставини справи, надав цим обставинам
неналежну правову оцінку та ухвалив
незаконне рішення.

В судовому засіданні в
апеляційній інстанції представник
Департамента міського господарства
Ужгородської міської ради свою
апеляційну скаргу підтримав та просив
задовольнити. Пояснив, що Департамент
міського господарства Ужгородської
міської ради не є належним
відповідачем по даній справі, а тому й
не має нести відповідальність за
вимогами позивача.

Представник відповідача ТзОВ
«Оір-Сервіс» скаргу Департамента
міського господарства Ужгородської
міської ради підтримав та просив
задовольнити. Він також пояснив, що
ТзОВ «Оір-Сервіс» оскаржив в
касаційному порядку ухвалу судді
апеляційного суду від 15 квітня 2015 року,
якою було визнано неподаною апеляційну
скаргу товариства. Наразі ця скарга не
розглянута, хоча касаційне провадження
за нею відкрито. ТзОВ « Оір-Сервіс»
кошти позивачеві за рішенням місцевого
суду виплатило.

Позивач апеляційну скаргу не визнав та
просив відхилити, він вважає, що
відповідальність за заподіяну йому
шкоду мають нести обидва відповідачі.

Колегія суддів вислухала пояснення
присутніх учасників процесу, дослідила
матеріали справи та прийшла до
наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обгрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші. Зібрані по справі докази суд
оцінює за своїм внурішнім переконанням
за правилами ст.212 ЦПК України.Згідно з
ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі та щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виник
спір, тобто обставини, які входять до
предмета доказування у справі.

Відповідно до вимог частини
першої ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Відповідно
до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суж перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, суд, розглядаючи
цивільну справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
невиходячи за межі заявлених позовних
вимог та тієї доказової бази, яка
сформована за рахунок доказів, поданих
суду самими учасниками процесу.

В даній справі задовольняючи частково
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив із того, що позивачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Суд також встановив, що починаючи із
середини 2009 року вказана квартира
позивачів неодноразова заливалася
через аварійний стан даху будинку, про
що позивачі повідомили відповідача
ТзОВ «Оір-Сервіс» письмово 22.02.2010 року.
На цю заяву останній вчасно та належно
не відреагував.

Ці обставини підтверджені наявними у
справі доказами, у т.ч.
правовстановлюючими документами на
квартиру ( а.с.10-15), актом №24 від 23.03.2010
року, складеним комісією у складі
заступника директора Департаменту
міського господарства м. Ужгорода,
начальника відділу Департаменту
міського господарствам. Ужгорода,
директора ТОВ « Оір-Сервіс», заступника
директора ТОВ «Оір-Сервіс», інженера
ТОВ « Оір-Сервіс» ( а.с. 19) тощо та
доводами апеляційної скарги не
спростовані.

Суд першої інстанції також вважав
доведеним той факт, що внаслідок
залиття квартири позивачеві ОСОБА_1
було завдано матеріальних збитків на
суму 14417,44 грн. - вартість
відновлювального ремонту, який
здійснив цей позивач, а також те, що
кожному із позивачів було нанесено
моральну шкоду внаслідок пошкодження
належного їм майна в розмірі по 3000,00
грн. кожному. Суд також вважав
доведеним ту обставину, що ця шкода
була заподіяна солідарно обома
відповідачами.

Між тим, в частині солідарної
відповідальності відповідачів з
висновками місцевого суду погодитися
не можна, оскільки вони є лише
припущеннями, які не підтверджені
належними, допустимими та достатніми
доказами.

З матеріалів справи слідує, що
будинок АДРЕСА_1 належить до житлового
фонду Ужгородської міської ради, однак
знаходиться на обслуговуванні у
виконавця житлово-комунальних послуг,
який і зобов'язаний здійснювати
контроль за технічним станом будинку,
що узгоджується з вимогами ст.19, ст.20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги». Апеляційним судом
встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 перебував на обслуговувані в
ТзОВ « Оір-Сервіс». В подальшорму
відповідно до наказу Управління майном
міста Ужгородському міської ради від
30.03.2009 року №44 « Про результати
проведення конкурсу з надання посліг з
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій у м. Ужгороді»
ТзОВ «Оір-Сервіс» було зобов'язано
передати всю наявну документацію
стосовно житлового фонду,
розташованого на території житлового
району №1, у т.ч. щодо цього будинку,
іншому виконавцю - ТОВ «Наш Добробут» (
а.с.191-198). ТзОВ «Оір-Сервіс» та ТзОВ «Наш
Добробут» є самостійними юридичними
особами та несуть самостійну
відповідальність у цивільних правових
відносинах, учасниками яких вони є.
Таким чином, контроль за належністю
технічниого стану вказаного будинку, у
т.ч. й технічного стану даху цього
будинку, не може бути покладено на
Департамент міського господарства
Ужгородської міської ради.

Апеляційним судом встановлено, що
дах спірного будинку було
відремонтовано двічі, про що свідчать
наявні у справі акти виконаних робіт
від 10.12.2009 року та від 27.07.2010 року (
а.с.199-210). В обох випадках замовником був
Департамент міського господарства
Ужгородської міської ради. Ремонт
проводився відповідно до заявок
виконавців житлово-комунальних послуг.

Таким чином, докази бездіяльності
цього відповідача, які б призвели до
заподіяння позивачам матеріальних
збитків, судом не здобуто. У зв'язку з
цим, у задоволенні позову до цього
відповідача слід відмовити.

Що стосується доводів апелянта
щодо вимог, заявлених до іншого
відповідача - ТзОВ « Оір-Сервіс», то у
цій частині у задоволенні апеляційної
скарги Департаменту міського
господарства Ужгородської міської
ради слід відмовити, оскільки у цій
частині рішення не впливає на права
апелянта.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 303, п.3, п.4 ст.309, ст.ст. 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Департаменту
міського господарства Ужгородської
міської ради - задовольнити частково.

Повторне заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 4 грудня 2012
року в частині задоволення позовних
вимог до Департамента міського
господарства Ужгородської міської
ради, ухваливши у цій частині нове
рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Департамента міського
господарства Ужгородської міської
ради - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
_____________

Судді:
_____________

_____________