Категорія 52 Головуюча в судді 1 інстан.
Доповідач суддя Будулуца М.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

Головуючого - судді: Курило В.П.

суддів: Будулуци М.С., Космачевської Т.В.

при секретарі Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку справу за
позовом ОСОБА_2 до Комунального
підприємства «Виробниче
ремонтно-житлове підприємство м. Часів
Яр», Часовоярської міської ради,
Часовоярського міського голови
Опанасенко Ольги Михайлівни про
поновлення на роботі та стягнення
моральної шкоди,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Артемівського міськрайонного
суду від 14 жовтня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду від 14 жовтня 2013 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 до Комунального
підприємства «Виробниче
ремонтно-житлове підприємство м. Часів
Яр», Часовоярської міської ради,
Часовоярського міського голови
Опанасенко Ольги Михайлівни про
поновлення на роботі та стягнення
моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів скарги апелянт
посилався на те, що при ухваленні
рішення суд першої інстанції в
резолютивній частині рішення
зазначено лише про відмову у
задоволенні позовних вимог позивача
щодо поновлення на роботі та стягнення
моральної шкоди, а щодо визнання
незаконним розпорядження
Часовоярського міського голови від 28
січня 2013 року за № 9 рк, визнання
незаконним наказу від 28 січня 2013 року
за № 9-к КП «Виробниче ремонтно-житлове
підприємство м. Часів Яр» та стягнення
з КП «Виробниче ремонтно-житлового
підприємства м. Часів Яр» на користь
ОСОБА_2 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 29 січня 2013 року по
26 лютого 2013 року у розмірі 5808,18 грн., не
зазначено у резолютивній частині
рішення, що свідчить про неприйняття
рішення судом першої інстанції по суті
позовних вимог, які зазначено в
позовній заяві.

Судом не дана належна правова оцінка
його твердженню щодо порушення
відповідачем Закону України «Про
звернення громадян» стосовно скарги
ОСОБА_5, яка була направлена міським
головою безпосередньо до комунального
підприємства, яке очолював він
(позивач), з порушенням вимог ч.4 ст.7
зазначеного Закону, дії якого
оскаржувались. Також суд зробив
необґрунтовані висновки щодо невжиття
позивачем заходів з забезпечення
дотримання вимог законодавства в
частині своєчасності і повноти виплати
заробітної плати, оскільки
документальні підтвердження свідчать
про те, що прийнявши керівництво
комунальним підприємством у квітні 2012
року і маючи заборгованість з
заробітної плати станом на 01.04.2012 року у
розмірі 231 268,35 грн., станом на 01.10.2013
року, вона була скорочена до розміру 161
529,90 грн.

Апелянт також посилається на те, що
наказ від 28.01.2013 року за № 9-к, за яким
він був звільнений з посади директора
комунального підприємства, виданий не
уповноваженою на це особою, яка 28.01.2013
року не займала в комунальному
підприємстві жодних посад.

В судове засіданні сторони не
з'явились, але про час та місце розгляду
справи вони повідомлені судовими
повістками, телефонограмами та під
розписку (а.с. 164,165,167, 168 - 169, 170 - 171).

Представник Часовоярської міської
ради надіслав до апеляційного суду
заперечення на апеляційну скаргу, в
якій просив скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду -
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно зі ст.11 ЦПК, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог п.3 ст.40 КЗпП
України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадках систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Судом встановлено, що згідно трудового
контракту з керівником підприємства,
що є у комунальній власності,
укладеного 03.04.2012 року між позивачем та
Часовоярською міською радою на період
з 04.04.2012 року по 04.04.2015 року, позивач
працював директором Комунального
підприємства «Виробниче
ремонтно-житлове підприємство м. Часів
Яр» (далі - КП «ВРЖП м. Часів Яр»). На
підставі розпорядження міського
голови на підприємстві виданий наказ №
37-ВК від 03.04.2012 року про прийняття
ОСОБА_2 на посаду директора
підприємства з 04.04.2012 року.

28.09.2012 року Часовоярський міським
головою винесено розпорядження № 39 рк,
про звільнення позивача з посади на
підставі п.3 ч.1. ст. 40 КЗпП україни за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених трудовим
договором. У зв'язку із знаходженням
позивача на лікарняному з 28.09.2012 року
розпорядженням міського голови за № 40
рк, розпорядження № 39 рк, про
звільнення позивача було скасовано.

28.01.2013 року, у перший день виходу
позивача з лікарняного, міський голова
видав розпорядження № 9 рк про
звільнення позивача з посади директора
КП «ВРЖП м. Часів Яр» з аналогічних
підстав, визначених у розпорядженні
від 28.09.2012 року за № 39 рк. Підставами для
звільнення позивача у розпорядженні
міського голови від 28.01.2013 року №9 рк,
зазначені: неналежне виконання без
поважних причин позивачем своїх
посадових обов'язків, вимог ЗУ «Про
звернення громадян» при розгляді
звернення громадянки ОСОБА_5, яка
мешкає в будинку АДРЕСА_1, невиконання
рішення виконкому Часовоярської
міської ради від 18.04.2012 року № 52 «Про
подання Артемівської міжрайонної
прокуратури «Про усунення порушень
вимог кодексу законів про працю», не
розроблення та невжиття позивачем
достатніх заходів з забезпечення
безумовного дотримання вимог
законодавства в частині своєчасності і
повноти виплати заробітної плати;
притягнення до дисциплінарної
відповідальності розпорядженнями
міського голови від 11.09.2012 року за № 34
рк., від 20.09.2012 року № 38 рк. ОСОБА_2
ознайомлений з розпорядженнями
міського голови 28.01. 2013 року.

Наказом від 28.01.2013 року за № 9-к по КП
«ВРЖП м. Часів Яр» позивача звільнено з
посади директора на підставі
розпорядження міського голови від
28.01.2013 року № 9рк.

Судом також встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Часовоярської
міської ради від 18.04.2012 року № 52
директора КП «ВРЖП м. Часів Яр» ОСОБА_2
було зобов'язано розробити та вжити
заходів щодо усунення виявлених
порушень Закону України «Про оплату
праці», забезпечити безумовне
дотримання вимог законодавства в
частині своєчасності та повноти
виплати заробітної плати; розглянути
питання щодо накладення
дисциплінарних стягнень на
працівників підприємства, які
допустили порушення законодавства про
оплату праці; про вжиті заходи
проінформувати виконавчий комітет
Часовоярської міської ради у термін до
01.06.2012 року. Проте, як зазначено
Часовоярською міською радою, вказане
розпорядження позивачем виконано не
було, а зменшення заборгованості із
заробітної плати відбулося у зв'язку із
надходженням коштів з бюджету.
Документів, які б свідчили виконання
цього розпорядження позивач не надав.

Відповідно до статуту КП «Виробничого
ремонтно-житлового підприємства м.
Часів Яр», затвердженого рішенням
Часовоярської міської ради 31.05.2012 р. №
6/23-281, директор призначається на посаду
та звільняється на підставі
розпорядження міського голови.

Позивача було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності
розпорядженнями міського голови від
11.09.2012 року за № 34 рк, та від 20.09.2012 року
за № 38 рк, а рішенням апеляційного суду
Донецької області Донецької області
від 30.04.2013 року у справі за № 0503/10508/12 в
задоволенні позову про скасування
вищезазначених розпоряджень міського
голови м. Часів Яр про винесення догани
ОСОБА_2 відмовлено.

Враховуючи вищезазначені обставини,
суд дійшов висновку, що розпорядження
Часовоярського міського голови
прийнято у відповідності до чинного
законодавства, а наказ про його
звільнення видано на підставі цього
розпорядження.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно встановив правовідносини,
які виникли між сторонами, дав їм
належну оцінку і обґрунтовано відмовив
позивачу в задоволенні його позову.

Судом встановлено, що позивача було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності розпорядженням
міського голови від 11.09.2012 рк за № 34 рк
та від 20.09.2012 року за № 38 рк та рішенням
апеляційного суду в задоволенні позову
ОСОБА_2 про скасування вищезазначених
розпоряджень міського голови міста
Часів Яр про винесення догани ОСОБА_2, -
відмовлено. Судом апеляційної
інстанції було встановлено, що саме
відсутність особистого контролю з боку
ОСОБА_2 як керівника підприємства за
розглядом скарг та звернень громадян,
невжиття заходів до усунення причин, що
тягнуть повторні звернення, формальний
підхід до їх розгляду і стало причиною
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, а
накази визнані правомірними.

Ці обставин встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, та, відповідно до
положень ч.3 ст.61 ЦПК України, не
доказуються при розгляді цієї справи, у
яких беруть участь ті самі особи та
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Всупереч тверджень апелянта, в
мотивувальній частині рішення суд
також вказав, що позовні вимоги про
визнання незаконними розпорядження
Часовоярського міського голови від
28.01.2013 року № 9 рк та наказу від 28.01.2013
року № 9-к комунального підприємства
«ВРЖП м. Часів Яр», поновлення його на
посаді директора комунального
підприємства є безпідставними та не
підлягають задоволенню, як і позовні
вимоги про стягнення з останнього
середнього заробітку з 29 січня 2013 року
по 26 лютого 2013 року у розмірі 5 808 грн. 18
коп. та моральної шкоди, які є похідними
від вищезазначених позовних вимог.

З урахуванням вище наведеного, суд в
резолютивній частині рішення зазначив
про відмову в позові ОСОБА_2 про
поновлення на роботі та стягнення
моральної шкоди, назва якого носить
узагальнюючих характер щодо заявлених
ним позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що відмовляючи
позивачу у поновленні на роботі, судом
першої інстанції не враховано, що наказ
від 28.01.2013 року за № 9-к, яким позивач був
звільнений з посади директора
комунального підприємства, був виданий
не уповноваженою на це особа, яка 28.01.2013
року не займала в комунальному
підприємстві жодних посад, а також
посад, які мали би повноваження
прийняття та звільнення з роботи
працівників комунального підприємства
не відповідають обставинам справи,
оскільки розпорядження Часовоярського
міського голови від 28.01.2013 року за № 9 рк
прийнято у відповідності до чинного
законодавства України.

Наказ від 28.01.2013 року видано на підставі
вищевказаного розпорядження, а у
трудовій книжці ОСОБА_2 у розділі
«Відомості про прийом на роботу,
переведення на іншу роботу і
звільнення (із зазначенням причин і
посиланням на статтю, пункт закону)
вказано: «Звільнений з посади
директора у зв'язку з із розпорядженням
міського голови № 9 рк. Від 28.01.2013 року.
Інспектор ОСОБА_6.», тобто наказ
відповідає чинному законодавству і не
тягне за собою поновлення працівника
на роботі, оскільки позивача звільнено
на підставі розпорядження міського
голови, який приймає та звільняє з
посади керівників комунальних
підприємств.

Посилання в розпорядженні міського
голови про систематичне невиконання
ОСОБА_2 без поважних причин обов'язків,
покладених трудовим договором
(контрактом з керівником підприємства),
ґрунтуються на відповідних службових
записках начальника загального
відділу міської ради від 25 вересня 2012
року за зверненням громадянки ОСОБА_5
на неякісне надання послуг комунальним
підприємством, яке очолював позивач,
першого заступника міського голови від
26 вересня 2012 року стосовно позивача,
який не розробив та не вжив достатніх
заходів з забезпечення безумовного
дотримання вимог законодавства в
частині своєчасної і повної виплати
заробітної плати, на виконання рішення
виконкому Часовоярської міської ради
за поданням Артемівського
міжрайонного прокурора, та
попереднього притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги
позивача є несуттєвими та не приводять
до висновку про порушення судом норм
матеріального або процесуального
права, які є підставою для зміни або
скасування судового рішення.

За вказаних обставин доводи апелянта
підлягають відхиленню.

Оскільки рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального і
процесуального законодавства і
підстав для його скасування в межах
доводів скарги немає, то апеляційний
суд залишає рішення без змін, а
апеляційну скаргу позивача - відхиляє.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд ,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 14 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня проголошення і може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: