Справа № 495/8865/13-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області
в складі головуючого - одноособово
судді Смаглій М.В.
при секретарі Корженко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому
Білгород-Дністровський справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, вказуючи, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 24 жовтня 1998 року. Шлюбні
відносини між сторонами припинені. Від
шлюбу мають неповнолітню дитину - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітня
дитина проживає разом з позивачкою та
знаходиться на її утриманні.
Відповідач на утримання дитини
матеріальної допомоги не надає.
Позивач у судове засідання не
з'явилась, надала до суду заяву, згідно
якої позовні вимоги змінила, просила
шлюб розірвати, стягнути з відповідача
аліменти на її користь на утримання
неповнолітньої дитини в розмірі 500 грн.
щомісячно, просить справу розглянути у
Відповідач в судове засідання не
з'явився, лист повернувся за
закінченням терміну зберігання. Про
причини своєї неявки суд не повідомив.
Суд ухвалює рішення про заочний
розгляд справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що
подружжя припинили шлюбні відносини
через те, що вони виявилися людьми з
несумісними характерами та різними
поглядами на сімейне життя.
Позивач втратила почуття любові і
поваги до відповідача, подальше
спільне життя і збереження сім'ї
неможливі. Поновлювати шлюбні
відносини позивачка не бажає.
Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу
України шлюб може бути розірваний за
заявою одного з подружжя на підставі
рішення суду.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. Таке
положення національного законодавства
України відповідає ст.16 Загальної
декларації прав людини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948
року, згідно з якою чоловіки і жінки,
які досягли повноліття, мають право без
будь-яких обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на
розірванні шлюбу, то відповідно
відмова в розірванні шлюбу буде
примушенням до шлюбу та шлюбним
відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, що мають
істотне значення. Суд задовольняє
позовні вимоги позивачки про
розірвання шлюбу, оскільки побудова
сімейних відносин повинна
здійснюватися на паритетних засадах,
на почуттях взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК
України) та не може будуватися на
примушуванні сторони до навіть
формального знаходження в
зареєстрованому шлюбі, а тем більш в
подружніх відносинах. Відповідно суд
задовольняє позовні вимоги про
розірвання шлюбу.

Крім того, у судовому засіданні
встановлено, що сторони від шлюбу
мають неповнолітню дитину - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітня
дитина проживає разом з позивачкою та
знаходиться на її утриманні.
Відповідач на утримання дитини
матеріальної допомоги не надає.

У відповідності до ст. 7 СК України,
жінка та чоловік мають рівні права і
обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі
та сім'ї. Відповідно обов'язок по
утриманню дитини в рівних частках
покладається на її батьків.

Відповідач не надає матеріальної
допомоги на утримання неповнолітньої
дитини, чим порушує вимогу ст. 180 СК
України, згідно якій батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищевикладене, те, що батьки
зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей до досягнення ними
повноліття, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову, тобто з
06.11.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду, може бути згодом змінено
за рішенням суду за позовом платника
або одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров"я
когось з них. У відповідності до ч.3
ст.88 ЦПК України суд покладає на
відповідача витрати по оплаті судового
збору.

Керуючись ст.ст. 105 п. 3, 110, 112, 180-183,
191 СК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України,
суд, -

Вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу та стягнення
аліментів.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне
прізвище ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрований 24 жовтня 1998 року у
відділі реєстрації актів
громадянського стану виконакому
Білгород - Дністровської міськради
Одеської області, актовий запис № 280,
які від шлюбу мають неповнолітню
дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 229,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Білгород - Дністровський,
і/н НОМЕР_1, що проживає за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн.
щомісяця, починаючи з 06.11.2013 року та до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі
229,40 грн. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги або в порядку ст. 295
ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги або в порядку ст. 295
ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
позивачем в загальному порядку, тобто
рішення суду позивачем може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: