Справа №
Провадження № 2/200/2330/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року
Бабушкінський районний
суд

м. Дніпропетровська

у складі:

Голоуючої судді - Циганкова В.О.

при секретарі: Сабій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів за договором
позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач в позовній заяві посилалася на
те, що 12.02.2008 року відповідач ОСОБА_2
взяла у неї в борг 3 000 доларів США, з
метою оплати послуг з виготовлення
документів на будинокАДРЕСА_1, а саме
переобладнання всередині будинку,
прибудови, гаражу, переобладнання
сараю та літньої кухні в житловому
приміщенні. Факт отримання в борг
вказаних коштів підтверджено
власноруч написаною ОСОБА_2 розпискою.
ОСОБА_2 борг не повернула. Просить суд:
стягнути з відповідача на її користь
суму боргу в розмірі 23 970,00 грн. та
судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, надала
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві та просила суд позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала. Просила суд
застосувати позовну давність до вимог
позивача про стягнення грошової суми
по розписці від 12.02.2008 року, та
відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовна
заява задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
розписки від 12.02.2008 року (а.с. 5) ОСОБА_2
отримала у борг грошові кошти у розмірі
3 000 доларів США, кошти передав
представник ОСОБА_1

У відповідності до ст. 1046 ЦК України
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором. Якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Зазначений договір позики від 12.02.2008
року нотаріально посвідчено не було,
викладено у простій письмовій формі.

В судовому засіданні відповідач не
заперечував факт отримання грошових
коштів, однак просив суд застосовувати
позовну давність до вимог позивача про
стягнення грошової суми.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими статтями 253 - 255 ЦК
України.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.265 ЦК України
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

Враховуючи те, що за розпискою від
12.02.2008 року, строк виконання
зобов'язання не встановлено, по позивач
мав звернутися до боржника в трирічний
термін з вимогою про повернення боргу,
тобто строк закінчується 12.02.2011 року.

Відповідно до матеріалів справи,
позовна заява ОСОБА_1 подана до суду 15
квітня 2013 року, тобто після спливу
строку позовної давності. Клопотання
щодо поновлення строку звернення до
суду позивачем ні в позовній заяві, ні в
судовому засіданні заявлено не було.

Враховуючи те, що відповідачем було
заявлено клопотання про застосування
строків позовної давності, на підставі
ч. 4 ст. 267 ЦК України, у задоволенні
позову слід відмовити.

Оскільки в задоволені позовних вимог
позивачу відмовлено, то відповідно до
ст.88 ЦПК України судові витрати не
підлягають відшкодуванню.

На підставі вищевикладеного, ст. ст.
11,22,23,386, 1166-1167, 1187-1188, 1192 ЦК України, ст.
ст.10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
за договором позики - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів, починаючи з наступного за
днем його проголошення, а така само
відсутніми в судовому засіданні
особами - за днем вручення копії цього
рішення, шляхом подання апеляційної
скарги до Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя:
В.О. Циганков