Головуючий суду 1 інстанції - Головіна
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 1203/6490/13
Провадження № 22ц/782/2883/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня «25» дня Колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Оробцова Р.І.

при секретарі Скоробогатовій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Артемівського районного суду м.
Луганська від 07 червня 2013 року

по цивільній справі за позовом

ОВК «Ворошиловець» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги, ~

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 7 червня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОВК
«Ворошиловець» заборгованість за
надані комунальні послуги в розмірі
5896,65 грн., судовий збір в розмірі 214,6 грн.
та витрати за юридичні послуги в
розмірі 750,00 грн., в іншій частині
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволені позовних вимог, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, -
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, але
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з часткової обґрунтованості
позовних вимог ОВК «Ворошиловець».

Проаналізувавши наявні дані, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Так, у липні 2012 року ОВК «Ворошиловець»
звернувся до суду з позовом, в якому з
усіма уточненнями, просив стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість за комунальні
послуги за період з грудня 2009 року по
грудень 2012 року в розмірі 5896,65 грн. та
судові витрати.

Зазначав, що ОСОБА_2 проживає в квартирі
АДРЕСА_1, який відноситься до ОВК
«Ворошиловець».

Посилаючись на те, що відповідач за
надані комунальні послуги у повному
обсязі не сплачує, внаслідок чого за
нею перед позивачем утворилася
заборгованість в розмірі 5896,65 грн., яка
складається із заборгованості по
квартплаті в розмірі 1748,58 грн. та із
заборгованості за послуги з
водопостачання та водовідведення в
розмірі 4148,07 грн., просив позов
задовольнити та відшкодувати судові
витрати - до яких входять судовий збір
та витрати на правову допомогу у сумі
1100 грн.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього
Кодексу, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідач ОСОБА_2 мешкає і є власником
квартири АДРЕСА_1, на підставі
свідоцтво про право власності на
квартиру від 23.07.2001 року. Також в даній
квартирі мешкають ОСОБА_4 - син
позивачки, ОСОБА_5 - донька позивачки,
ОСОБА_6 - невістка позивачки, що
підтверджується по квартирною
картонкою.

Власники квартир зазначеного будинку,
у відповідності до Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку», утворили
Об'єднання власників квартир
«Ворошиловець», яке прийняло на свій
баланс житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, уклало господарські договори
на водопостачання та водовідведення,
набрало штат працівників та самостійно
виконує функції виконавця послуг по
утриманню будинку та прибудинкової
території, тощо.

ОВК «Ворошиловець» є юридичною особою,
що здійснює управління неподільним та
загальним майном житлового комплексу -
будинку, де мешкає відповідач за
дорученням власників майна у
відповідності із Законом України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку».

П. 1.4 Статуту ОВК „Ворошиловець" в
редакції від 10.05.1997 року, передбачає, що
об'єднання являється господарчою
організацією та юридичною особою, має
рахунок в установах банків, печатку з
власним найменуванням , штамп та інші
необхідні реквізити.

Основна діяльність ОВК «Ворошиловець»,
відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку», полягає у
здійсненні функцій, що забезпечують
реалізацію прав власників приміщень на
володіння та користування спільним
майном, належне утримання будинку та
прибудинкової території, сприяння
членам об'єднання в отриманні
житлово-комунальних та інших послуг
належної якості за обґрунтованими
цінами та виконання ними своїх
зобов'язань, пов'язаних з діяльністю
об'єднання.

Договір на надання комунальних послуг
між сторонами не укладався.

Частина 1 ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передбачає, що утримання
приватизованих квартир (будинків)
здійснюється за рахунок коштів їх
власників згідно з Правилами
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкових територій,
які затверджуються Кабінетом
Міністрів України, незалежно від форм
власності на них.

А частина 2 зазначеної статті, що
власники квартир багатоквартирних
будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки
у майні будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів
безоплатно і окремо приватизації не
підлягають.

Витрати позивача, пов'язані з
утриманням житлового будинку і
закріпленої прибудинкової території,
за зазначений у позові період,
визначаються відповідно до Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572
та Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
Наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17 травня 2005 року № 76,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 25 серпня 2005 р. за № 927/11207.

Так, згідно з п. 1.6. Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених Наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 р. за № 927/11207 - повноваження органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг;
регулювання відносин у сфері
житлово-комунальних послуг; порядок
доступу до житла та іншого володіння
для ліквідації аварій, проведення
оглядів технічного стану, перевірки
показів засобів обліку; права та
обов'язки споживачів, виконавців,
виробників; оформлення претензій
споживачів до виконавців; порядок
укладання договорів у сфері
житлово-комунальних послуг
визначаються згідно із Законом України
«Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій це
прибирання внутрішньобудинкових
приміщень та прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо; послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
- балансоутримання, укладання
договорів на виконання послуг,
контроль виконання умов договору тощо.

При цьому, такі послуги надаються
незалежно від наявності звернень
громадян з питань проведення будь яких
робіт.

Ст. 1, п.3, п.5, п.8, ст.21 п.3 ЗУ «Про
житлово-комунальні-послуги» від
24.06.2004р. передбачає, що виконавець -
суб'єкт господарювання, предметом
діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги; споживач
зобов'язаний: укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом,
дотримуватися вимог житлового та
містобудівного законодавства щодо
здійснення ремонту чи реконструкції
приміщень або їх частин, не допускати
порушення законних прав та інтересів
інших учасників відносин у сфері
житлово-комунальних послуг. Виконавець
зобов'язаний підготувати та укласти із
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Закон України «Про захист прав
споживачів» передбачає, що виконавець -
суб'єкт господарювання, який виконує
роботи або надає послуги; договір - усна
або письмова угода між споживачем та
продавцем виконавцем про якість, ціну,
строки та інші умови, за яких
реалізується продукція.
Підтвердженням укладеної угоди
оформляється квитанцією, товарним або
касовим чеком, білетом, талоном, або
іншими документами.

П. 1 ч. 1 ст. 20, ч.6 ст.26 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому,
такому праву прямо відповідає
визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону
обов'язок споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом. У
разі виникнення потреби в отриманні
послуги або відмови споживача від
користування послугою виконавця
/виробника/, споживач має право
розірвати договір у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку»,
невикористання власниками приміщень,
що їм належать, або відмова від
користування неподільним та загальним
майном, не є підставою для звільнення
власника від участі в спільних
витратах на обслуговування і ремонт
неподільного та загального майна в
житловому комплексі.

Відповідно ст. 15 Закону, власник - член
об'єднання зобов'язаний: виконувати
вимоги статуту об'єднання; виконувати
рішення статутних органів, прийняті у
межах їхніх повноважень;
використовувати приміщення за
призначенням, дотримуватися правил
користування приміщеннями;
забезпечувати збереження приміщень,
брати участь у проведенні їх ремонту;
забезпечувати дотримання вимог
житлового і містобудівного
законодавства щодо здійснення ремонту
чи реконструкції приміщень або їх
частин, не допускати порушення
законних прав та інтересів інших
власників; додержуватися вимог правил
утримання жилого будинку і
прибудинкової території, правил
пожежної безпеки, санітарних норм;
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати належні платежі;
відшкодовувати за власний рахунок і у
повному обсязі збитки, заподіяні майну
інших власників особисто або іншою
особою, що займає чи використовує
приміщення на законних підставах або з
відома власника; виконувати
передбачені статутними документами
обов'язки перед об'єднанням;
попереджувати псування неподільного
та загального майна, інформувати
органи управління об'єднання про
пошкодження та вихід з ладу технічного
обладнання; додержувати чистоти в
місцях загального користування та тиші
в нічний час (з 23 до 7 години). Статутом
об'єднання можуть бути встановлені й
інші обов'язки власників - членів
об'єднання відповідно до
законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України,
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Ст. 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і одностороння відмова
від зобов'язання не допускається.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, дослідивши належним
чином, надані сторонами докази, дійшов
до правильного висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню,
оскільки відповідач є власником
квартири, яка розташована в будинку
АДРЕСА_1, який перебуває на балансі ОВК
«Ворошиловець». ОВК «Ворошиловець» в
повному обсязі виконує покладені на
нього обов'язки щодо належного
утримання будинку та прибудинкової
території, сприяння членам об'єднання в
отриманні житлово-комунальних та інших
послуг належної якості за
обґрунтованими цінами та виконання
ними своїх зобов'язань, пов'язаних з
діяльністю об'єднання, а відповідач від
виконання своїх договірних відносин
ухиляється.

Внаслідок не виконання відповідачем
зобов'язання, покладених на неї
відповідно до чинного законодавства
України, за нею утворилася
заборгованість у розмірі 5896,65 грн., яка
складається із заборгованості по
квартплаті в розмірі 1748,58 грн. та із
заборгованості за послуги з
водопостачання та водовідведення в
розмірі 4148,07 грн. що підтверджується
наданими розрахунками.

Так, тарифи по ОСББ встановлюються
розрахунковим способом відповідно до
вимог, викладених в Порядку формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій і Типового договору про
надання житлово-комунальних послуг,
затверджених Постановою КМУ № 560 від
12.07.2005 року, Постановою КМУ № 529 від
20.05.2009 року «Про затвердження порядку
формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій і типового
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій» та
постановою КМУ № 869 від 01.06.2011р., кожна з
яких діяла на оспорюваний відповідачем
період стягнення суми боргу.

Судом встановлено, що підтверджено
матеріалами справи, що до тарифів на
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій по ОВК
«Ворошиловець» віднесено: прибирання
прибудинкової території, вивезення та
захоронення твердих побутових та
негабаритних відходів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт будинків та елементів
зовні нього благоустрою розташованих
на прибудинковій території, технічне
обслуговування ліфтів, обслуговування
систем диспетчеризації,
енергопостачання ліфтів.

При цьому, відповідачем перелік та
розмір тарифів не оскаржувався.

Відповідно до норм Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку». Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 24 січня
2006 р. N 45, власник зобов'язаний
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом; у разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань зацікавлена сторона вправі
звернутися до суду за захистом своїх
прав, незалежно від того, чи існує між
ними письмовий договір про надання
послуг.

П. 7.2.6, 8.12 Статуту - об'єднання власників
квартир має право визначати розміри
платежів, які вносяться членами
об'єднання. Наприкінці кожного року
складається кошторис надходжень і
витрат на наступний рік і визначає
розміри платежів кожного члена
об'єднання. Кошторис об'єднання на
наступний рік повинен бути складений
не пізніше 25 грудня поточного року.
Кошторис і розміри платежів членів
об'єднання на наступний рік
затверджуються загальними зборами
членів об'єднання.

На підставі вимог Закону та Статуту
позивач здійснює утримання
вищезазначеного будинку та
прибудинкової території за тарифами,
затвердженими рішеннями загальних
зборів.

Крім того, п. 8.5 Статуту передбачено, що
розмір щомісячних платежів для оплати
комунальних (водо-, тепло-, електро-,
газопостачання та водовідведення ) та
інших послуг визначається згідно з
показниками лічильників або
затверджених в установленому порядку
тарифів, а при відсутності лічильників
- за умовами договору між
постачальником послуг та об'єднання.

Судом встановлено, що в квартирі
відповідача встановлений лічильник ,
але строк його використання закінчився
20 жовтня 2009 року, відомостей про
перевірку водоміру та встановлення
його в зазначені строки відповідачем
не надано, тому нарахування води з
цього періоду здійснюється відповідно
до норм використання води виходячи із
кількості мешканців в квартирі.

Відповідно до п. 11 «Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, у
разі встановлення будинкових засобів
обліку води у багатоквартирному
будинку, де окремі квартири обладнані
квартирними засобами обліку, споживач,
який не має квартирних засобів обліку,
оплачує послуги згідно з показаннями
будинкових засобів обліку, не
враховуючи витрати води виконавця,
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, які є власниками або
орендарями приміщень у цьому будинку,
та сумарних витрат води за показаннями
усіх квартирних засобів обліку.
Різниця розподіляється між
споживачами, які не мають квартирних
засобів обліку, пропорційно кількості
мешканців квартири в разі відсутності
витоків із загальнобудинкової мережі,
що підтверджується актом обстеження,
який складається виконавцем у
присутності не менш як двох мешканців
будинку.

Відповідно до розрахунку наданого
позивачем, розрахунок води
здійснювався виходячи із середнього
розміру використання води, який був в
даній квартирі на час встановленого
лічильнику, тобто 10 куб м. води на
місяць, а не за кількістю мешканців
квартири, заборгованість за
водопостачання та водовідведення, з
урахуванням всіх оплат.

Таким чином, нарахування за
водовідведення та водопостачання
позивачем проводилося правомірно
відповідно до діючого законодавства.

До того ж, п. 8.6 Статуту передбачено, що
для своєчасного усунення пошкоджень
елементів будинку об'єднання
зобов'язане накопичувати кошти на
проведення ремонту. На загальних
зборах членів об'єднання може бути
прийнято рішення про одноразовій збір
коштів на ремонт будинку, виходячи із
фактичної потреби на його проведення,
або про одержання в банку кредиту на
проведення ремонту з наступним його
погашенням. При цьому розмір
одноразового внеску кожного члена
об'єднання на проведення ремонту або
погашення кредиту визначається,
виходячи із розміру належної йому
частки власності будинку та фактичної
вартості ремонту або одержаного
кредиту.

Позивачем надані договори з іншими
виконавцями робіт: на проведення
диспетчерського контролю за роботою
ліфтів, технічного обслуговування
ліфтів та диспетчерських систем; про
надання послуг по збору, вивезенню,
захороненню та розміщенню побутових
відходів; про дезінфекційні роботи; на
обслуговування димовентиляційних
каналів, усунення завалів;
будівельного підряду щодо поточного
ремонту будинків; надані акти про
дезінфекційні роботи, надання послуг з
дератизації та дезінсекції;
здачі-прийому робіт з дератизації та
дезінсекції; акти прийомки виконаних
робіт по обслуговуванню ліфтів; акти
підтвердження об'ємів виконаних робіт
по обслуговуванню ліфтів і систем ОДС;
наряди на дератизацію.

Є обґрунтованими і висновки суду,
відносно безпідставності ствердження
відповідача щодо немешкання у квартирі
у період часу з 2003 року доньки ОСОБА_5,
та її мешкання із зазначеного часу за
адресою АДРЕСА_2; невістки ОСОБА_6 з
серпня 2011 року, сина ОСОБА_4 з травня 2001
року по серпень 2012 року, з причини
того що останній відбував покарання у
місцях позбавлення волі, оскільки
відповідачем не дотримано ланки умов,
за яких розмір плати при зазначених
вище фактичних обставинах може бути
зменшений.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права не ґрунтуються на
матеріалах справи, зводяться до
необхідності переоцінки фактичних
обставин справи, які відрізняються від
зробленої судом.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного судова
колегія приходить до висновку, що
рішення суду ухвалено відповідно до
норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування не
має.

З урахуванням часу та обсягу участі
представника ОВК «Ворошиловець» -
Касьянової Г.С. у судових засіданнях
апеляційного суду, на користь позивача,
відповідно до ст. 88 ЦПК України, за
рахунок відповідача, підлягають
відшкодуванню витрати на правову
допомогу в сумі - 1050 грн., квитанції № 20
від 21.11.2013 року та № 23 від 25.12.2013 року.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області,~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ~ відхилити.

Рішення Артемівського районного
суду м. Луганська від 7 червня 2013 року ~
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Об'єднання
власників квартир «Ворошиловець»
судові витрати в сумі - 1050 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: