Справа № 127/5023/13-ц Провадження №
22-ц/772/3785/2013Головуючий в суді першої
інстанції:Антонюк В. В.Категорія:
46Доповідач: Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2013 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

головуючої :
Стеблюк Л.П.

суддів: Нікушина
В.П., Сороки Л.А.

при секретарі:
Іщук О.В.

за участю ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3,

ОСОБА_4, її представника адв. ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 21.10.2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя та іустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ
майна ружжя та визнання права
власності на квартиру, -

в с т а н о в и л а :

01.03.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
вказаним позовом, мотивуючи його тим,
що з 23.04.1983р. ОСОБА_2 перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 За час
спільного проживання у сторін
народилась донька - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час являється
повнолітньою. Відповідач постійно
влаштовувала в сім'ї сварки та
скандали. Подальше життя стало
нестерпним і тому позивач був
вимушений залишити квартиру. 01.03.2010р.
шлюб між сторонами розірвано, про що в
книзі реєстрації розірвання шлюбів
зроблено відповідний актовий запис за
№ 252. За час подружнього життя позивач
разом із відповідачем придбали за
спільні кошти майно, а саме:
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ум.
Вінниці, вартістю 800 000 грн. На даний час
у спірній квартирі проживає відповідач
та у неї знаходиться вся документація
на квартиру. Просить поділити спільне
майно подружжя - квартиру АДРЕСА_1 ум.
Вінниці наступним чином: визнати за
ОСОБА_2 право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1

02.08.201З р. судом прийнято зустрічну
позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
майка подружжя, визнання права
власності на квартиру, який вона
мотивує тим, що 11.04.2006 р. ОСОБА_2 залишив
сім'ю і виїхав на інше місце проживання,
свою адресу він приховує, при цьому, він
повідомив, що забирає частину свого
майна, а саме: особисті речі, гараж, що
знаходиться в дворі будинку АДРЕСА_1, та
належав батькові ОСОБА_4 - ОСОБА_7 Розмір
гаража становить 4,70 на 9,00 метрів.
ОСОБА_2 закрив гараж і 7 років
користувався ним сам. Він забрав всі
заощадження в сумі 10 000 доларів США.
телевізор ( новий) німецький в
оригіналі вартістю 5000 грн.; телевізор
«Панасонік» вартістю 4000 грн.,: музичний
центр «Дживісі» - 2500 грн.; двохкасетний
магнітофон німецький - 2500 грн.: три
художні картини «Пиво, раки» художник
ОСОБА_8 - вартістю 3500 грн., картина
«Чортополох» художник ОСОБА_8 - 3500 грн.,
картина - батік, розпис на шовку,
художник ОСОБА_9 вартість - 2000 грн.;
сервіз перламутровий чайно - кавовий,
окремо до сервізу 6 столових тарілок
такої ж якості та кольору вартістю - 3000
грн.; золотий лом на 40 000 грн.;
мельхіорові виделки, ложки, чайні ложки
вартістю - 1500 грн.; ювілейні монети:
срібна та золота, царської чеканки
вартістю - 2500 грн., золоту монету з ліком
царя Миколи Першого; диван виробництва
Югославії вартістю - 3000 грн. Всього
ОСОБА_2 забрав майна на загальну суму 349
000 грн. Просить постановити рішення,
яким визнати за ОСОБА_4 право приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1. За
відповідачем визнати право власності
на гроші в сумі 10 доларів США, телевізор
( новий) німецький в оригіналі вартістю
5000 грн.; телевізор «Панасонік» вартістю
4000 грн.; музичний центр «Дживісі» 2500
грн.; двохкасетний магнітофон
німецький 2500 грн.; три художні картини
«Пиво.раки» художник ОСОБА_8 - вартістю
3500 грн., картина «Чортополох» художник
ОСОБА_8 - 3500 грн., картина - батік, розпис
на шовку художник -. ОСОБА_9 вартість 2000
грн.; сервіз перламутровий чайно -
кавовий, окремо до сервізу 6 столових
тарілок такої ж якості та кольору
вартістю 3000 грн.; золотий лом на 40 000
грн.; мельхіорові виделки, ложки, чайні
ложки вартістю 1500 грн.; ювілейні монети:
срібна та золота царської чеканки
вартістю 2500 грн., золоту монету з ліком
царя Миколи Першого; диван виробництва
Югославії вартістю 3000 грн.; гараж
вартістю 100 000 грн., та автомобіль марки
«Фольксваген Пасат» вартістю 96 000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 21.10.2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 відмовлено.

Додатковим рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від
21.10.2013 року вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду, та
постановлення нового рішення, яким
розділити спільне майно подружжя -
квартиру АДРЕСА_1 наступним чином:
визнати за ним, ОСОБА_2, право власності:
на ? частішу квартири АДРЕСА_1, оскільки
судом порушено норми матеріального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що остання не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення
відповідає.

Судом встановлено, позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя слід залишити без
задоволення, оскільки позивачем
пропущено строки звернення до суду та
доказів поважності пропуску строку
позовної давності суду не надано,
оскільки відповідно до ст. 114 СК
України, у разі розірвання шлюбу судом,
шлюб припиняється у день набрання
чинності рішенням суду про розірвання
шлюбу, даному випадку шлюб розірвано
згідно рішення Ленінського районного
суду м. Вінниці 07.12.2009 р.

Крім того, ні позивачем за первісним
позовом, ні його представником,
клопотання про продовження строку
позовної давності до суду заявлено не
було.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
визнання права власності на квартиру,
задоволенню не підлягають, оскільки
ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1,
про що свідчить договір купівлі -
продажу квартири № 492 від 20.03.1992р. та нею
не доведено, на якій правовій підставі
за ОСОБА_2 слід визнавати право
власності на зазначене у зустрічній
позовній заяві майно та кошти.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов підставного висновку
про відмову у задоволенні позову та
зустрічного позову.

Додатковим рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від
21.10.2013 року вирішено питання про судові
витрати.

Ухвалюючи рішення суду суд підставно
послався на вимоги ч. 2 ст. 72 СК України,
тобто застосував позовну давність у
три роки.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2,
позов мотивований тим, що ОСОБА_4
позбавила його можливості
користуватись квартирою, хоча в
судовому засіданні пояснив, що
незважаючи на те, що в нього були ключі
від квартири, але він нею не
користувався, після розірвання шлюбу
користувався автомобілем та гаражем, а
по показах свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ОСОБА_16
вбачається, що ОСОБА_2 коли йшов із
сім»ї, забирав речі, а саме: картини,
посуд, кошти в іноземній валюті, золото.
При тому він говорив, що забирає своє
майно, а квартиру залишає ОСОБА_4 та
доньці. На протязі останніх 7 років
подружжя в шлюбі не проживає, спільного
господарства не ведуть, фактичні
шлюбні відносини між сторонами були
припиненні, ще наприкінці 2009 року.

Після розірвання шлюбу сторони
фактично поділили спільне майно
подружжя.

Посилання ОСОБА_2, що він в лютому 2013
року взнав, що бувша дружина має намір
продати квартиру, не знайшло свого
підтвердження.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження, та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, оскільки
останні ґрунтуються на повно
з'ясованих обставинах справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 21.10.2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: