Єдиний унікальний номер 422/8488/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року

Ленінський районний суд
м.Дніпропетровська в складі
головуючого судді Остапенко Н.Г., при
секретарі Шевцовій М.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного
управління Міністерства доходів у
Дніпропетровській області, Державної
казначейської служби України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди-

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_2, Головного
управління Міністерства доходів у
Дніпропетровській області, Державної
казначейської служби України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила,
що 04.08.1999 року за накладними №1,2,3
передала до магазину «Прем*єра» /ПП
ОСОБА_2/ належний їй товар, який
складався з 63 одниць, на комісію на
загальну суму 92 582 грн., який було
придбано в м.Одеса за особисті кошти.

В той же день, 04.08.1999 року
співробітникими управління податкової
міліції в Дніпропетровській області в
магазині була проведена перевірка у
відношенні дотримання суб*єктом
підприємницької діяльності
податкового законодавства, в наслідок
чого 05.08.99 року було вилучено з магазина
товар на загальну суму 249 091 грн., в тому
числі і переданий нею.

25.08.99 року у відношенні неї було
складено протокол про адміністративне
правопорушення №001 і матеріали були
направлено до Ленінського
райвиконкому м.Дніпропетровська для
прийняття рішення.

Постановою №416 від 01.09.99 року була
притягнута до адміністративної
відповідальності за ст..164 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення. Товар, який належав їй
та був вилучений із магазина «Прем*єра»
було конфісковано на користь держави.

Зазначена постанова була
оскаржена. Постановою №421 від 09.09.99 року
адміністративною комісією Ленінського
райвиконкому м.Дніпропетровська,
раніше винесена постанова, була
скасована на накладено штраф у розмірі
68 грн.

Державна податкова служба в
Дніпропетровській області 14.09.1999 року
направила матеріали до Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська для
вирішення питання у відношенні
вилученого товара.

11.11.99 року Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська прийняв постанову
про повернення вилученого товару.

16.11.99 року згідно акту їй було
повернуто речі на суму 41 642 грн. Решта
товару на суму 50 940 грн. не повернуто.
Було повідомлено, що 17.12.99 року товар
було викрадено . За даним фактом
порушено кримінальну справу.

Розмір майнової шкоди
складається із вартості 36 одиниць
виробів із шкіри, які не було повернуто,
на загальну суму 50 940 грн.

Виходячи із того, що розмір шкоди
визначається на день розгляду справи,
тому просить застосувати індекс
інфляції при розрахунку заподіяної
шкоди, а також за відрахуванням 20 %
комісійних, зазначених в накладних.
Таким чином, сума матеріальної шкоди у
зв*язку із втратою майна складає 63 795
грн.

Зазначену суму матеріальної
шкоди просить стягнути саме з
Головного управління Міністерства
доходів у Дніпропетровській області
так як незаконними діями
співробітників неправомірно було
вилучено товар із магазина «Прем*єра»
і не повернуто не зважаючи на те, що
постановою Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська повинні були
повернути товар на загальну суму 92 582
грн.

Посилання Головного управління
Міністерства доходів у
Дніпропетровській області на те, що
товар на суму 50 940 грн. було викрадено і
по даному факту порушено кримінальну
справу є неспроможним.

Так, співробітники податкової
міліції, встановивши порушення
податкового законодавства, не мали
право самостійно визначати статус
товара, який знаходиться у магазині, як
безхозного. Таке право надано лише
суду. Більш того, на день вилучення
товара, 05.08.99 року, відповідач знав про
те, що товар належить саме позивачу. Ця
обставина підтверджується її
поясненнями, накладними №1,2,3 від 04.08.99
року та фактом складання на позивача
протокола про адміністративне
правопорушення.

Також, відповідач не мав право не
тільки на вилучення товара, но і на
передачу його на відповідальне
зберігання ТОВ «Комінбут». Відповідно
до ст..1 Договора №16 від 12.02.99 року між
Державною податковою адміністрацією в
Дніпропетровській області та ТОВ
«Комінбуд», ТОВ «Комінбуд» приймає від
Державної податкової адміністрації в
Дніпропетровській області на
реалізацію майно.

Таким чином, твердження
відповідача про те, що товар було
передано на відповідальне зберігання,
заперечується зазначеним договором, а
також відсутністю акту
прийома-передачи товара.

Вважає, що втрата її майна
відбулася лише у зв*язку з незаконними
дійями співробітників Державної
податкової адміністрації в
Дніпропетровській області.

Зазначає також, що їй заподіяна і
моральна шкода яку вона оцінила у
розмірі 5000 грн.

Так, на протязі тривалого часу з
1999 р. по 2012 р. порушено нормальний ритм
її життя, перенесла тяжке нервове
потрясіння.

На підставі викладеного просить
стягнути з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
Державного бюджету України, шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на її користь
матеріальну шкоду у розмірі 63 795 грн.,
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.,
витрати за проведення експертизи та
послуги адвоката у розмірі 5000 грн. У
зв*язку з тим, що сума матеріальної
шкоди у розмірі 63 795 грн., маральна шкода
у розмірі 5 000 грн., судові витрати за
проведення експертизи та послуги
адвоката у розмірі 3 000 грн. повністю
відшкодовано відповідачем у 2004 році на
підставі постанови виконавчої служби,
просить надати право Державній
казначейській службі України
зарахувати зазначені суми в порядку
виконання судового рішення.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1-ОСОБА_4
позовні вимоги підтримала та просила
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з*явилась. Письмово
просила розглядати справу у її
відсутності.

Представник відповідача
Головного управління Міністерства
доходів у Дніпропетровській
області-Старостенко В.М. в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити.

Представник відповідача
Державної казначейської служби
України-Глушко О.В. в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, представників
відповідача, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
наступниз підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні 04 серпня 1999 року ОСОБА_1 по
накладним « 1, 2, 3 передала до магазину
«Прем*єра» належний їй товар на суму 92
582 грн./а.с.7-9 том №1/.

05 серпня 1999 року співробітниками
управління податкової міліції в
Дніпропетровській області в магазині
була проведена перевірка щодо
дотримання суб*єктом підприємницької
діяльності податкового законодавства,
в результаті якої ними був вилучений з
магазину товар на суму 249 091 грн., в тому
числі і здані позивачкою речі /а.с.12-15
том №1/.

Згідно акту від 05 серпня 1999 року
товар був переданий на відповільне
зберігання ВАТ «Комінбуд» /а.с.16-19 том
№1/.

25 серпня 1999 року був складений
протокол про адміністративне
правопорушення №001 у відношенні
ОСОБА_1, а матеріали направлені в
Ленінський райвиконком
м.Дніпропетровська для прийняття
рішення а.с.20-21, 24 том №1/.

Відповідно до постанови №416 від
01 вересня 1999 року ОСОБА_1 була
притягнута до адміністративної
відповільності за ст..164 КпАП України
/а.с.26 том №1/. Товар був конфіскований
на користь держави. Внаслідок
оскарження зазначеної постанови,
згідно постанови №421 від 09 вересня 1999
року адміністративної комісії
Ленінського райвиконкому попередня
постанова була скасована, а на ОСОБА_1
накладено штраф у розмірі 68 грн. /а.с.27-31
том №1/.

Державна податкова
адміністрація в Дніпропетровській
області 14 вересня 1999 року направила
матеріали в Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська для вирішення
питання щодо вилученого товару а.с.32-34
том №1/.

11 листопада 1999 року Кіровський
районний суд прийняв постанову про
повернення вилученого товару /а.с.35 том
№1/. Постанова Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 11.11.1999 року
набрала законної сили та підлягає
виконанню. Відповідно по постанови
повернення майна ОСОБА_1 повинна було
здійснити саме Державна податкова
адміністрація в Дніпропетровській
області, оскільки вилучення товару
було здійснено Управлінням податкової
міліції Державної податкової
адміністрації в Дніпропетровській
області.

16 листопада 1999 року згідно акту
прийому-передачі ОСОБА_1 повернені речі
на суму 41 642 грн. /а.с.37 том №1/ Решта
товару на суму 50 940 грн. не повернуто.

17 грудня 1999 року Державна
податкова адміністрація в
Дніпропетровській області повідомила
ОСОБА_1, що товар викрадений у
відповідального зберігача ВАТ
«Комінбуд». За даним фактом порушено
кримінальну справу /а.с.38 том №1/.

27.08.99 року Державна податкова
адміністрація у Дніпропетровській
області звернулась з листом до ВАТ
«Комінбуд» щодо сплати в 10-ти денний
строк до бюджету вартості викраденого
майна у зв*язку з тим, що не забезпечили
зберігання переданого на
відповідальне зберігання майна /а.с.89
том №1/.

19.04.00 року Державна податкова
адміністрація у Дніпропетровській
області звернулась до ВАТ «Комінбуд» з
претензією на суму 109 897 грн. 40 коп. /а.с.90
том №1/.

З позовом до ВАТ «Комінбуд»,
щодо стягнення вартості викраденого
майна, Державна податкова
адміністрація у Дніпропетровській
області так і не зверталась.

Відповідно до довідки, виданої
Державним комітетом статистики
України від 12.06.03 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Комінбуд»
ліквідовано 15.11.2002 року /а.с. 13 том №2/.

Виходячи з того, що належне
ОСОБА_1 майно так і не повернуто, суд
приходить до висновку, що дійсно
позивачці заподіяно матеріальну шкоду,
яка підлягає відшкодуванню.

Розмір матеріальної шкоди
розраховується із вартості
неповернутого майна:

1.Дублянка чоловіча-2 шт. за ціною
накладних квитанцій 470 грн.=940 грн.;

2.Дублянка чоловіча-3 шт.. за ціною 1 175
грн.=3 525 грн.;

3.Дублянка чоловіча-8 шт. за ціною 1 080
грн.=8 640 грн.;

4.Дублянка чоловіча-2 шт. за ціною 940
грн.=1 180 грн.;

5.Дублянка чоловіча-3 шт. за ціною 1 180
грн.=5 640 грн.;

6.Дублянка чоловіча-3 шт. за ціною 1 175
грн.=3 525 грн.;

7.Дублянка жіноча-5 шт. за ціною 1 410 грн.=7
050 грн.;

8.Дублянка жіноча-2 шт. за ціною 1 880 грн.=3
760 грн.;

9.Дублянка жіноча-2 шт. за ціною 2 115 грн.=4
230 грн.;

10.Дублянка жіноча-1 шт. за ціною 1 645 грн.=1
645 грн.;

11.Дублянка жіноча-2 шт за ціною 940 грн.=1
880 грн.;

12.Дублянка жіноча-1 шт. за ціною 3 055 грн.=3
055 грн.;

13.Дублянка жіноча-2 шт. за ціною 2 115 грн.=4
230 грн.

Всього на загальну суму 50 940 грн.

Неправомірність дій Державної
податкової адміністрації в
Дніпропетровській області полягає в
тому, що співробітниками управління
податкової маліції неправомірно було
вилучено майно із магазину, яке
належало ОСОБА_1, а також без будь-яких
правових підстав передано начебто на
відповідальне збрігання до ТОВ
«Комінбуд». Відповідно до договору №16
від 12.02.1999 року, укладеного між
Державною податковою адміністрацією у
Дніпропетровській області та ТОВ
«Комінбуд» /а.с.224 том №1/ ТОВ «Комінбуд»
є торгівельною організацією і майно на
зберігання не приймає, а приймає майно
для його реалізації. У зв*язку з
неправомірною передачею майна ТОВ
«Комінбуд» відбулася і втрата
зазначеного майна.

Відповідно до ст..442 ЦК України /в
редакції 1963 року/ шкода, заподіяна
громадянину незаконними діями
державних організацій, а такж
посадовими особами при виконанні ними
службових обов*язків в області
адміністративного управління,
відшкодовується на загальних
підставах /ст..ст.440, 441 ЦК України/.

Відповідно доч.1 ст..440 ЦК України
/в редакції 1963 року/ шкода, заподіяна
особі або майну громадянина, а також
шкода, заподіяна організації, підлягає
відшкодуванню особою, яка заподіяла
шкоду, в повному обсязі, за винятком
випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст..441 ЦК України /в
редакції 1963 року/ організація
зобов*язана відшкодувати шкоду,
заподіяну з вини її робітників при
виконанні ними своїх трудових
/службових/ обов*язків.

Як встановлено, ОСОБА_1 не
повернуто майно на загальну суму 50 940
грн. У зв*язку з тим, що позивачка
передавала майно на комісію ПП ОСОБА_2,
то сума матеріальної шкоди підлягає
зменшенню на 20 % комісійних: 50 940 грн.-20 %
/10 188 грн./=40 752 грн.

Відповідно до позовних вимог
ОСОБА_1 просить стягнути матеріальну
шкоду з урахування індексу інфляції з
1999 по 2004 рік включно. Тому сума
матеріальної шкоди, з урахуванням
індексу інфляції, складає 63 795 грн., яка
підлягає стягненню на користь
позивачки.

Також суд приходить до висновку,
що неправомірними діями Державної
податкової адміністрації в
Дніпропетровській області ОСОБА_1
заподіяна і моральна шкода оскільки
позивачка втратила майно на значну
суму та зазнала моральні страждання та
переживання. Суд вважає, що сума
матеріальної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню на користь позивачки у
розмірі 1 500 грн. є достатньою, виходячи
з характеру й обсягу страждань, яких
зазнала позивачка, тому позовні вимоги
в цій частині підлягають задоволенню
частково.

Відповідно до ст.56 Конституції
України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Ст.1 Положенням про Міністерство
доходів і зборів України,
затвердженого Указом Президента
України від 18.03.13 року №141/13
передбачено, що Міністерство доходів і
зборів України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст..7 Положення
Міністерство доходів і зборів України
здійснює повноваження безпосередньо
та через територіальні органи.

Відповідно до п.21.3 ст.21
Податкового Кодексу України шкода,
заподіяна неправомірними діями
посадових осіб контролюючих органів,
підлягає відшкодуванню за рахунок
державного бюджету, передбачених таким
контролюючим органом.

Відповідно до ст.1 Порядка
виконання рішень про стягнення коштів
державних та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого постановою
КМУ від 03.08.11 року №845 /у редакції ПКМУ
від 30.01.13 року №45/ цей Порядок визначає
механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
/рішення про стягнення коштів,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами/посадовими
особами, які відповідно до закону мають
право приймати такі рішення/.

Відповідно до п.2 ст.35 Порядка
виконання рішень про стягнення коштів
державних та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.11
року №845 /у редакції Постанови Кабінету
Міністрів України від 30.01.13 року №45/
Казначейство здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету для
відшкодування шкоди, заподіяної
фізичним та юридичним особам внаслідок
незаконно прийнятих рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
їх посадових чи службових осіб під час
здійснення ними своїх повноважень.

Виходячи з викладеного, суд
приходить до висновку, що сума
відшкодування шкоди підлягає
стягненню саме з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_1

У зв*язку з тим, що позивачка
понесла витрати на проведення
експертизи, суд вважає можливим
стягнення також і суми у розмірі 288 грн.

Позовні вимоги в частині
стягнення витрат на правову допомогу у
розмірі 5 000 грн., задоволенню не
підлягають оскільки з боку позивача не
надано документальне підтвердження
сплати коштів адвокату у зазначеному
розмірі.

Також необхідно зазначити, що
зазначена цивільна справа
неодноразово розглядалася судами
першої інстанції. Рішенням Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
26.04.2004 року позовні вимоги ОСОБА_1 були
частково задоволені. Рішенням суду
стягнуто з Державної податкової
адміністрації у Дніпропетровській
області на користь ОСОБА_1 матеріальну
шкоду у розмірі 63 795 грн., моральну шкоду
у розмірі 1 500 грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 3 000 грн., а всього 68 295
грн.

29.07.2004 року рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
26.04.04 року набрала законної сили та
виконано у повному обсязі.

У зв*язку з тим, що рішення
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 26.04.04 року було
виконано, позивачка, згідно позовних
вимог, просить надати право Державній
казначейській службі України
зарахувати зазначені суми в порядку
виконання судового рішення.

Позовні вимоги , в цій частині,
задоволенню не підлягають, оскільки
законодавством України не передбачено
порядок зарахування сум.

На підставі викладеного,
керуючись ст.56 Конституції України, ч.1
ст.40, 441, 422 ЦК України /в редакції 1963
року/, п.21.3 Податкового Кодексу України,
Положення про Міністерство доходів і
зборів України, затвердженого Указом
Президента України від 18.03.13 року №141/13,
ст..1, п..2 ст.35 Порядка виконання рішень
про стягнення коштів державних та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого ПКМУ від 03.08.11 року №845 /у
редакції ПКМУ від 30.01.13 року №45/,
ст..ст.10, 15. 27, 57-60, 62, ч.3 ст.88, 209-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Головного управління
Міністерства доходів у
Дніпропетровській області, Державної
казначейської служби України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, надання права
Державній казначейській службі
України зарахувати суми в порядку
виконання судового
рішення-задовольнити частково.

Стягнути з Державної
казначейської служби України,
ідентифікаційний код: 37567646, за рахунок
коштів Державного бюджету України,
шляхом списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 63 795
грн., моральну шкоду у розмірі 1 500 грн.
та витрати за проведення експертизи у
розмірі 288 грн.

В задоволенні позову в іншій
частині-відмовити.

Стягнути з Державної
казначейської служби України на
користь держави судовий збір у розмірі
867 грн. 35 коп.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.Г.Остапенко