Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5583/13 Головуючий у
1-й інстанції Воробйов А. В.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2013 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 18 жовтня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
Відритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної злочином, -

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_4, ВАТ
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної злочином, який уточнювала
під час розгляду справи.

В обґрунтування позову зазначала, що
18.12.2012 року ОСОБА_4 керуючи автомобілем
«Черрі» , реєстраційний номер НОМЕР_1,
здійснюючи рух заднім ходом по
дворовому проїзду біля будинку
АДРЕСА_1, здійснив на неї наїзд.
Внаслідок зазначений дій їй
спричинено тілесні ушкодження у
вигляді закритого двохлодижечного
перелому правої ноги, заподіяні синці
на лівому стегні та на гомілці, які
відповідно до судово-медичної
експертизи №226 від 13.02.2013 року
відносяться до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості та легких тілесних
ушкоджень.

За наслідками вказаної події було
порушено кримінальне провадження
відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 23.05.2013 року ОСОБА_4
звільнено від кримінальної
відповідальності у зв'язку з передачею
на поруки трудовому колективу та
кримінальне провадження закрито.
Цивільний позов залишено без розгляду
та роз'яснено право звернутись в
порядку цивільного судочинства.

Зазначає, що внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної пригоди їй
завдано матеріальну та моральну шкоду.
Цивільна відповідальність ОСОБА_4
застрахована у ВАТ НАСК «Оранта»

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд стягнути з відповідача
ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 15000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 2 625
грн. понесених витрат на правову
допомогу адвоката у кримінальному
провадженні; стягнути з ВАТ НАСК
«Оранта» матеріальну шкоду в розмірі
2837 грн.( яка складається з витрат на
придбання ліків в розмірі 1852 грн.,
витрат за користування послугами таксі
985 грн., 1066 грн. за лікування у санаторії
ПП «Курорти Приазов'я» м. Бердянськ та
5000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 18
жовтня 2013 року позовні вимоги
задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 3000 грн.
Стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 2 550 грн., всього 4824 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3 зазначають, що
судом дана невірна оцінка наданим
доказам, рішення ухвалено з порушенням
норм матеріального права, тому просять
його змінити та ухвалити нове рішення
в частині відмови в задоволенні
позовних вимог, задовольнивши її
вимоги в повному обсязі. В іншій
частині ( в якій її позовні вимоги
задоволені) рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Зазначеним вимогам закону
судове рішення першої інстанції в
повному обсязі не відповідає.

Статтею 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У частині 22.1 статті 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" зазначено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.12.2012 року ОСОБА_4 керуючи автомобілем
«Черрі» , реєстраційний номер НОМЕР_1,
здійснюючи рух заднім ходом по
дворовому проїзду біля будинку
АДРЕСА_1, здійснив наїзд на ОСОБА_2.
Внаслідок зазначений дій їй
спричинено тілесні ушкодження у
вигляді закритого двохлодижечного
перелому правої ноги, заподіяні синці
на лівому стегні та на гомілці, які
відповідно до судово-медичної
експертизи №226 від 13.02.2013 року
відносяться до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості та легких тілесних
ушкоджень.

За наслідками вказаної події було
порушено кримінальне провадження
відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 23.05.2013 року ОСОБА_4
звільнено від кримінальної
відповідальності за злочин,
передбачений ч. 1 ст. 286 КК України з
передачею на поруки трудовому
колективу, кримінальне провадження
закрито. Цивільний позов залишено без
розгляду та роз'яснено право
звернутись в порядку цивільного
судочинства.

Зазначені обставини не оспорюються
сторонами.

Визначаючи розмір відшкодування суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем підтверджено витрати на
придбання ліків на суму 528 гривень,
витрати за користування послугами
таксі в сумі 680 гривень, та по лікуванню
у санаторії ПП «Курорти Приазовья» в
розмірі 1 066 гривень, всього матеріальна
шкода становить 2274 гривні.

Визнаючи розмір відшкодування
морального шкоди суд врахував тілесні
ушкодження, характер злочину, його
наслідки, добровільне відшкодування
шкоди винною особою у сумі 5 000 гривень,
та визначив розмір моральної шкоди в
суммі 5 550 гривень, з яких 2 550 гривень - 5 %
від ліміту стягнув зі страхової
компанії, а 3 000 гривень з винної особи.

Відповідно до вимог ч.ч.1 ст. 303
ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Колегія судів, виходячи із вимог ч.1 ст.
303 ЦПК України , доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї,
погоджується зі скаргою в частині, що
судом першої інстанції безпідставно не
враховані фіскальні чеки на придбання
ліків «Артрон комплекс», «Ліотон» та
«Депрелів» на суму 557 гривень 55 копійок.
В матеріалах справи (а.с.13) є копії
фіскального чеку Аптеки від 09.06.2013 року
на придбання ліків Артрон комплекс»,
«Ліотон» та «Депрелів» на суму 557
гривень 55 копійок, та копія рецептів
лікаря від 28.05.2013 року про призначення
ОСОБА_2 «Артрон компекс» та гелів
«Ліотон» і «Депрелів». Перевіривши
відповідність оригіналу зазначених
копій, колегія судів встановила, що
рецепти датовані 28.05.2013 року (ані 28.03.2013
року, як проте зазначає страхова
компанія) (а.с.13), і тому не приймаються
заперечення страхової компанії на
апеляційну скаргу про те, що строк дії
рецептів 10 днів, та що надані позивачем
рецепти від 28.03.2013 року є недійсними.
Інших заперечень страхової компанії
щодо причин не врахування цього чеку
та рецептів при відшкодуванні шкоди
суду не надано. А тому, на переконання
колегії виходячи із вимог ч.1 ст. 303 ЦПК
України, витрати по оплаті ліків за
фіскальним чеком від 09.06.2013 року на
придбання ліків «Артрон комплекс»,
«Ліотон» та «Депрелів» на суму 557
гривень 55 копійок підлягають стягненню
з страхової компанії.

Доводи апеляційної скарги проте, що суд
безпідставно не врахував касові чеки
на придбання «Лонгетки» вартістю 117
гривень не є переконливими та
суперечать матеріалам справи. На а.с. 12
є копія товарного чеку від 14.02.2013 року
на 117 гривень в найменуванні товару
зазначено ОН 14 р.м, який не можливо
ідентифікувати з отриманою позивачем
18.12.2012 року в процесі ДТП травмою та з
заявленою у апеляційної скарзі
«Лонгетки», ніякого призначення лікаря
на цей вид товару не має.

Інші витрати на придбання ліків на суму
528 гривень , що стягнуті судом, хоча і не
містять розрахунку суду першої
інстанції, проте не оспорюється ані
позивачем, ані відповідачем , а тому не
є предметом апеляційного оскарження.

Вирішуючи вимоги про відшкодування
моральної шкоди та при визначенні
розміру цього відшкодування в сумі 5 550
гривень, суд в повній мірі виходив із
засад розумності, виваженості і
справедливості та врахував, фізичні та
душевні страждання, яких зазнала
ОСОБА_2 у зв'язку з ушкодженнями
здоров'я, протиправною поведінкою щодо
неї, погіршення здібностей потерпілої,
ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо
невірності визнання розміру моральної
шкоди висновок суду не спростовують,
оскільки розмір морального
відшкодування визначений судом є
адекватною сатісфакцією фізичним та
душевним стражданням, яких зазнала
ОСОБА_2 від протиправної поведінки щодо
неї. При цьому судом вірно визначено, що
2 550 гривень має сплатити страхова
компанія, а 3 000 гривень , що відповідає
вимогам ст. ст. 9, 22, 23, 24 Закону України
від 1 липня 2004 року "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів"

За змістом ст. ст. 22, 23, 24 Закону
України від 1 липня 2004 року "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції на час виникнення
спірних правовідносин) при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, пов'язана з його
лікуванням. Шкода відшкодовується у
встановленому судом розмірі
відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону, якою
встановлено ліміт 51000 гривень на
одного потерпілого. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Посилання в апеляціній скарзі
проте, що судом безпідставно не
стягнуті витрати на правову допомогу
адвоката, які були витрачені
потерпілим при розгляді кримінальної
справи, не приймаютсья колегією судів,
оскільки такі витрати не відносяться
до матеріальної шкоди, завданною
злочином, як проте посилається позивач,
а відповідно до вимог ст. 93 КПК України
в редакції 1960 року ( на час виникнення
спірних правовідносин), відносяться до
судових витрат, стягнення, яких
вирішується у кримінальному
судочинстві.

При цьому колегія судів не
погоджується із висновком суду першої
інстанції , що такі витрати мають
відшкодуватися страховою компанією в
якості матеріальної шкоди, оскільки
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката, понесені ОСОБА_2, у
зв'язку з реалізацією своїх
процесуальних прав при розгляді справ
в порядку кримінального судочинства,
такі витрати процесуальним законом
віднесено до судових витрат, вони
відшкодовуються в порядку,
передбаченому відповідним
процесуальним законом, не є шкодою в
розумінні ст. 1166 ЦК України і не можуть
бути стягнуті за позовною вимогою про
відшкодування шкоди.

За таких обставин, судова
колегія приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції в
частині розміру матеріально шкоди , а
відповідно і судових витрат при
стягненні матеріальної шкоди підлягає
зміні до стягнутих судом першою
інстанцією 2274 гривні + 557 гривень 55
копійок = 2831 гривні 55 копійок , та
стягнення відповідно і судового збору
замість 229 гривень 40 копійок - 283 гривні
16 копійок.

Крім того, у порушення вимог ст.
88 ЦПК України, судовий збір стягнуто
солідарно з відповідачів, проте має
бути стягнутий пропорційно
задоволеним вимогам.

Зі страхової компанії щодо вимог
про стягнення моральної шкоди 2550:5550 * 114
гривень 70 копійок = 52 гривні 70 копійок, а
з ОСОБА_4 3000: 5550* гривень 70 копійок = 62
гривні.

Отже судовий збір, який підлягає
стягненню зі страхової компанії 52
гривні 70 копійок + 283 гривні 16 копійок =
335,86 гривень по результатах розгляду у
суді першої інстанції та 114 гривень 70
копійок - мінімальна ставка розгляд
справи в апеляційній інстанції , а
всього = 450, 56 гривень. Оскільки також у
рішенні суду не вірно визначено по
батькові позивача «Гурє»вна» замість
за паспортом «Гуріївна», колегія
вважає за необхідним змінивши рішення
суду викласти його в новій редакції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2013 року
у цій справі змінити. Викласти рішення
в наступній редакції :

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3000
(три тисячі) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Відритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» страхове
відшкодування на користь ОСОБА_2 2831 (
дві тисячі вісімсот тридцять одна)
гривня 55 копійок матеріальної шкоди та
2 550 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят)
гривень моральної шкоди .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 62
гривні судового збору.

Стягнути з Відритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» в дохід
держави 335 гривень 86 копійок судових
витрат при розгляді справи у суді
першої інстанції та 114 гривень 70
копійок - в апеляційній інстанції, а
всього 450 (чотириста п'ятдесят) гривень
56 копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: