№ провадження 2/521/7010/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 04» грудня 2013 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання
Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Сьома одеська
державна нотаріальна контора, про
визначення частки у спільній сумісній
власності та визнання права власності
на спадкове майно за законом,-

ВСТАНОВИВ :

22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Малиновського районного суду м. Одеси
із позовом до ОСОБА_2, третя особа -
Сьома одеська державна нотаріальна
контора про визначення частки у
спільній сумісній власності та
визнання права власності на спадкове
майно за законом. На обґрунтування
позову позивач зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, актовий
запис про смерть серії №9692, який
являється батьком позивача. Померлому
батькові позивача на праві приватної
спільної сумісної власності належала
частина квартири АДРЕСА_1, на підставі
договору купівлі-продажу №2000-128М від 22
вересня 2000 року. Для оформлення
спадкових прав після смерті ОСОБА_3
позивач звернулася до Сьомої одеської
державної нотаріальної контори.
Позивач отримала Лист від державного
нотаріуса Сьомої одеської державної
нотаріальної контори Мельник Л.В..
вих.№3196 від 21.08.2013 року, в якому,
нотаріус роз'яснила що для видачі
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке належало ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, останнє місце
реєстрації: АДРЕСА_1, не зазначені
розміри часток, які належать ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, тобто квартира належить їм на
праві спільної сумісної власності, що
не дає можливості визначити склад
майна належного спадкодавцеві. У
зв'язку з чим позивачу запропоновано
звернутись до суду з відповідним
позовом.

Окрім зазначеного у померлого батька
позивача є донька, рідна сестра
позивачки, ОСОБА_2, яка не претендує на
спадкове майно належне померлому
ОСОБА_3.

Також позивачка просить суд визнати за
нею право власності на частину
квартири АДРЕСА_1, що залишилася після
смерті її батька, і яка належала
померлому батьку ОСОБА_3, обґрунтовуючи
тим, що вона фактично володіє цією
квартирою, на даний час проживає в ній
разом зі своїми дітьми, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 з часу придбання квартири,
робить поточні ремонти, сплачує
комунальній послуги та інше, а також що
осіб які б претендували на спадкове
майно її батька та спорів щодо квартири
немає.

Позивач надала до суду заяву, в якій
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі, та просила їх задовольнити.

Відповідач надала до суду заяву, в якій
позов визнала повністю, доводи
викладені позивачем у позові
підтримала та не заперечувала проти
задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Сьомої
одеської державної нотаріальної
контори у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не повідомив. Заяв,
клопотань про порядок розгляду справи
до суду не надходило.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, актовий
запис про смерть серії №9692, який є
батьком ОСОБА_1, згідно наявного у
матеріалах справи свідоцтва про смерть
виданого Першим відділом реєстрації
актів громадянського стану
Приморського районного управління
юстиції м. Одеси, 31 жовтня 2003 року.

Позивачці належить на праві спільної
сумісної власності квартира АДРЕСА_1,
на підставі договору купівлі-продажу
нерухомого майна №2000-128М від 22 вересня
2000 року, посвідчений Одеською
універсальною біржею «Вітязь». Договір
купівлі-продажу №2000-128М, 04 грудня 2000
року, зареєстровано у МБТІ та РОН м.
Одеси.

Квартира 1 кімнатна на 1-у поверсі 5
поверхового житлового будинку,
загальною площею 28,9 кв.м, житловою
площею 17,2 кв.м, що вбачається із копії
технічного паспорту, реєстровий номер
322пр-137-19стор.

Для оформлення спадкових прав після
смерті, позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Сьомої одеської державної
нотаріальної контори

Згідно Листа державного нотаріуса
Сьомої одеської державної
нотаріальної контори Мельник Л.В..
вих.№3196 від 21.08.2013 року, Сьома одеська
державна нотаріальна контора
роз'яснила, що для видачі свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
належало ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, останнє місце
реєстрації: АДРЕСА_1, не зазначені
розміри часток, які належать ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, тобто квартира належить їм на
праві спільної сумісної власності, що
не дає можливості визначити склад
майна належного спадкодавцеві. У
зв'язку з чим позивачу запропоновано
звернутись до суду з відповідним
позовом.

Договір купівлі-продажу №2000-128М від 22
вересня 2000 року, посвідчений Одеською
універсальною біржею «Вітязь» та
зареєстрований 04 грудня 2000 року в МБТІ
та РОН м. Одеси.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 370 ЦК встановлює,
що співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

При цьому, частиною третьою ст.370
Цивільного кодексу України
передбачено, що виділ частки із майна,
що є у спільній сумісній власності,
здійснюється у порядку, встановленому
ст.364 Цивільним кодексом України. Тобто
в порядку, передбаченому для виділу
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Згідно п.224 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, нотаріус може видати
свідоцтво про право власності на
спадщину після смерті одного з
учасників спільної сумісної власності
лише після виділення (визначення)
частки померлого в спільному майні.

Викладеним обставинам відповідають
правовідносини, що випливають із ст. 370
ЦК України, де передбачається, що у разі
виділу частки із майна, що є в спільній
сумісній власності, частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності вважаються рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду та
правовідносини, що випливають з права
на спадкування.

Відповідно до положень ст.1226 ЦК
України, суб'єкт права спільної
сумісної власності має право
заповідати свою частку у праві
спільної сумісної власності до її
визначення та виділу в натурі.

Таким чином, оскільки при спадкуванні
частки в майні, розмір якої не
визначено, істотне значення має
встановлення її розміру, що може бути
зроблено також після відкриття
спадщини, спадкоємець не позбавлений
законом такого права, і його право на
визначення частки померлого витікає з
поняття спадкування, яке відповідно до
ст. 1216 ЦК України, є перехід права та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_3 та
відповідно до положень ст.1261 ЦК
України, має право на спадкування після
смерті батька в першу чергу.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про примусове
виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказів.

Частина 2 ст. 372 ЦК України, встановлює,
що у разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві
спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Оскільки відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК
України спадкоємець який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 ЦК
України, він не заявив про відмову від
неї. Я жодних відмов не заявляла і
фактично успадкувала частину квартири
яка належала моєму батьку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи. Згідно з вимогами ст.1261 ЦК
України, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив та батьки. Відповідно до вимог
ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом шести місяців від
дня, коли йому стало відомо про
відкриття спадщини, заява про відмову
від прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України,
частка у праві спільної сумісної
власності спадкується на загальних
підставах.

Проаналізувавши встановлені обставини
по справі, оцінивши надані в силу
положень ст. 60 ЦПК України, докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими
і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі зазначеного вище та
керуючись ст.ст. 224-225, 355,356,370,
1216,1220,1226,1261,1273 ЦК України, ст.ст. З, 4, 19, 20,
107, 108, 114 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Сьома одеська державна нотаріальна
контора, про визначення частки у
спільній сумісній власності та
визнання права власності на спадкове
майно за законом - задовольнити у
повному обсязі.

Визначити частки в спільній сумісній
власності на квартиру АДРЕСА_1, по 1/2
частини кожному із її співвласників, а
саме: ОСОБА_1, та ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті її батька ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, актовий
запис №9692.

Зазначене рішення, після набрання ним
законної сили є підставою для
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції для
реєстрації права власності на 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року, актовий запис №9692, за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Малиновського
районного суду міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ