АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого : Винту Ю. М.

Суддів : Заводян К.І., Лисак І.Н.

При секретарі : Ковальчук Н.О.

За участю : позивача ОСОБА_1, його
представника - ОСОБА_2, відповідачки
ОСОБА_3, представника позивачки ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на 12 частку нерухомого майна
та про визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, за зустрічними
позовами ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1
про визнання права на частку в майні
колишнього колгоспного двору та ОСОБА_6
до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання
нерухомого майна спільною сумісною
власністю подружжя за апеляційними
скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення
Путильського районного суду
Чернівецької області від 17 вересня 2013
року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності на 1/2 частку нерухомого майна
та про визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, посилаючись на те, що
він з відповідачкою перебував у
зареєстрованому шлюбі з 24.05.1986 р. по 30
жовтня 1998 року. В шлюбі народилась
дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу до 2009 року
проживав з відповідачкою у фактичних
шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу
і був зареєстрований за адресою -
АДРЕСА_1

В період зареєстрованого шлюбу з
дружиною у 1988 році розпочали
будівництво житлового будинку в
АДРЕСА_1. Будівництво будинку було
майже закінчено в 1998 році, залишилось
лише виконати зовнішні штукатурні
роботи стін будинку. Фактично почали
проживати в будинку з 1996 року.

Після розірвання шлюбу і в період
фактичних шлюбних стосунків було
спільно здійснено ремонт будинку:
проведено заміну підлоги, приміщення
кухні оздоблено облицювальною плиткою,
в будинку встановлено автономну
систему водопостачання,
водонагрівання, облаштовано туалетну
кімнату та ванну.

Зовнішню штукатурку стін здійснено в
2004 році, а також поштукатурено стіни
сараю. В 2005 році було облаштовано
відмостки навколо будинку та
встановлено сходи. В 2006 році навколо
господарства встановлено нову огорожу.

________________________________________________________________________
________________________

№22ц-1433/2013р.
Головуючий в 1 інстанції
: Маковійчук Л.Р.

Категорія : 2/5

Доповідач: Винту Ю.М.

Доказами того, що за спільні кошти було
здійснено вказане будівництво, є
грошові перекази через міжнародну
систему Western Union за 2001-2009 роки на
загальну суму в доларах США - 19933,00 та
євро - 5070,00. Також надіслав на ім'я дочки
ОСОБА_4 Мар'яни в доларах США - 921,00 та
євро - 790,00.

Крім того, щорічно протягом 2002-2006 років
вінт приїжджав у відпустки і привозив
зароблені гроші, приблизно 7500 євро, які
сторони витрачали на облаштування
господарства по АДРЕСА_1.

Коли вкінці 2009 року він повернувся з-за
кордону додому, дізнався, що колишня
дружина ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з
іншим чоловіком, тому з цього часу він
вирішив подати позов про поділ
спільного майна. Взимку 2010 року, коли
почав збирати відповідні документи,
дізнався, що відповідачка оформила
право власності на будинок на своє ім'я.

Рішенням Розтоківської сільської ради
він був знятий з реєстрації за адресою -
АДРЕСА_1, і зареєстрований АДРЕСА_2.
Відразу він звернувся до прокуратури
Путильського району, в результаті чого
було порушено кримінальну справу
відносно колишньої дружини за ч. ч.1 та 3
ст. 358 КК України, однак вона була
звільнена від кримінальної
відповідальності у зв'язку закінченням
строків давності. Позивач вважає, що
відповідачка своїми умисними діями
намагалась створити умови для
позбавлення його права власності на
спільне майно. Іншого власного житла
він немає. Просив суд винести рішення,
яким визнати за ним право власності на ?
частку житлового будинку з відповідною
частиною належних до нього
господарських будівель та визнати
частково недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 09.12.2009
року, видане Розтоківською сільською
радою на ім'я ОСОБА_3

27 серпня 2012 р. із позовом до ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 про визнання права на частку в
майні колишнього колгоспного двору
звернулась дочка сторін - ОСОБА_4,
посилаючись на те, що вона з часу свого
народження по даний час проживає та
зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1.

За цією адресою зареєстровані її мати
ОСОБА_3, до 2002 року проживав батько
ОСОБА_1 та з 2009 року проживає вітчим
ОСОБА_6 Згідно погосподарських книг
Розтоківської сільської ради за 1986-1990
та 1991-1995 господарство відносилось до
категорії колгоспних дворів.

Позивачка просила визнати за нею право
власності на 1/3 частку в майні
колишнього колгоспного двору по
АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна
спільною сумісною власністю подружжя
мотивуючи тим, що з липня 2008 р. по 28
серпня 2009 р. він перебував у фактичних
шлюбних стосунках з ОСОБА_3, і під час
перебування у фактичних шлюбних
стосунках 12 серпня 2008 року уклав з нею
договір про спільну діяльність по
реконструкції та ремонту житлового
будинку з господарськими спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1. За час
спільного проживання з ОСОБА_3 він
вклав значні кошти в реконструкцію та
проведення ремонту будинку, тому
просив суд винести рішення яким
визнати житловий будинок з
господарськими спорудами,
розташований в АДРЕСА_1, спільною
сумісною власністю подружжя.

Рішенням Путильського районного суду
Чернівецької області від 17 вересня 2013
року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано
частково недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 09.12.2009
року, видане Розтоківською сільською
радою на ім'я ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_1
право власності на ? частку нерухомого
майна - житловий будинок з належними до
нього господарськими будівлями,
розташований в АДРЕСА_1. В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_6
відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_4
просять рішення Путильського
районного суду Чернівецької області
від 17 вересня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4
Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції дав неправильну оцінку
зібраним доказам, зробив висновки, які
не відповідають обставинам справи,
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Зібраними по справі доказами
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували в зареєстрованому шлюбі 3.
24.05.1986 р. по 30.10.1998 року. В шлюбі
народилась дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з погосподарських книг
Розтоківської сільської ради за 1986 - 1990
роки, дане господарство відносилось до
категорії колгоспних дворів, в якому
зареєстрованими значилися :
ОСОБА_7(голова двору), ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Як вбачається з погосподарських книг
Розтоківської сільської ради за 1991 - 1996
роки, дане господарство відносилось до
категорії робочих дворів, в якому
зареєстрованими значилися
ОСОБА_1(голова двору), ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до п.20 вказівки(наказу) по
веденню погосподарського обліку у
сільських радах народних депутатів,
затвердженої постановою Держкомстату
СРР №63 від 25.05.1990р. суспільна група
господарства встановлюється в
залежності від роду заняття голови
господарства(сім'ї).

Таким чином враховуючи, що голова двору
ОСОБА_1, не був членом колгоспу, група
господарства сторін була визначена
правильно - як робочий.

Рішенням виконкому Путильської
районної ради від 09 березня 1988 року №
36/3 було вирішено дозволити будівництво
індивідуального житлового будинку
громадянці ОСОБА_3, на що було 17.03.1988 р.
видано будівельний паспорт.

Як вбачається з доданих до справи
квитанцій, на ім'я відповідачки ОСОБА_3
ОСОБА_1 надсилались грошові перекази
через міжнародну систему Western Union за
2001-2009 роки на загальну суму в доларах
США - 19933,00 та євро - 5070,00.

Крім того, позивач ОСОБА_1 надав суду
першої інстанції копії листів
колишньої дружини ОСОБА_3, отримані ним
протягом 2003-2005 років, в яких вона
просила його вислати гроші, які були
необхідні для облаштування будинку.

Зазначені обставини свідчать про
нормальні подружні стосунки між
сторонами, недивлючись на те, що
офіційно шлюб між сторонами було
розірвано в 1998 році.

Судом першої інстанції було зроблено
правильний висновок про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
про визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 09.12.2009 року видане
виконкомом Розтоківської сільської
ради на житловий будинок по АДРЕСА_1 на
ім'я ОСОБА_3, оскільки, як вбачається з
постанови Путильського районного суду
від 19 травня 2011 року, ОСОБА_3 визнано
винною у скоєнні злочину,
передбаченому ч.ч. 1 та 3 ст. 358 КК
України, яка своїми шахрайськими діями
намагалася позбавити права власності
на нерухоме майно колишнього чоловіка
ОСОБА_1

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 про визнання за нею права
на 1/3 майна колишнього колгоспного
двору, судом першої інстанції також
було зроблено правильний висновок, що в
новозбудований будинок сторони
перейшли жити в 1998 році. В
погосподарських книгах Розтоківської
сільської ради за 1986-1990 роки та 1991-1995
роки відсутні відомості про
новозбудований будинок. Таким чином,
станом на 15 квітня 1991 року у власності
робочого двору сторін новозбудованого
будинку ще не було.

Як вбачається з погосподарських книг
Розтоківської сільської ради за 1991 - 1996
роки (а.с.87-92, 105-114), спірне господарство
відносилось до категорії робочих
дворів, в якому зареєстрованими
значилися : позивач ОСОБА_1(голова
двору), відповідачка ОСОБА_3 та
позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 про визнання спірного
майна спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6, судом першої
інстанції була дана правильна оцінка
зібраним по справі доказам.

Як встановлено в судовому засіданні,
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було
розірвано 30.10.1998 р.

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було
зареєстровано 28 серпня 2009 року, а
фактичні шлюбні стосунки почались з
липня 2008 року.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11
« Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» при
застосуванні ст. 74 СК України, що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

На підтвердження своїх позовних вимог
ОСОБА_6 подав суду договір про спільну
участь у реконструкції і капітальному
ремонті будинку і господарських споруд
від 12 серпня 2008 року укладений з ОСОБА_3
за два тижні до реєстрації шлюбу з
останньою.

Зібраними по справі доказами
встановлено, що шлюб між подружжям
ОСОБА_3 було розірвано в жовтні 1998 року,
а фактичні шлюбні стосунки /зі слів
сторін/ продовжувались до 2009 року.

Враховуючи наведене, судом першої
інстанції було зроблено правильний
висновок, що на час укладення договору
про спільну участь ОСОБА_6 з ОСОБА_3 від
12 серпня 2008 року між ними не могло
скластись усталених відносин, оскільки
до 2009 року ОСОБА_1 підтримував фактичні
шлюбні відносини з ОСОБА_3 та надсилав
на її адресу та за її проханнями з-за
кордону значні кошти необхідні для
ремонту будинку та господарських
споруд.

Як вбачається з довідки № 249
Розтоківської сільської ради від 10.09.2012
р./а.с.228/, комісійні акти щодо
пошкодження нерухомого майна в
результаті повені за період 23-27 липня
2008 року по АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_3,
не складалися.

В судовому засіданні суду першої
інстанції відповідачка ОСОБА_3
пояснила, що не зверталась до сільської
ради за допомогою з приводу
пошкодження майна внаслідок повені.

Оскільки подані ОСОБА_8 квитанції, чеки
та накладні на придбання будівельних
матеріалів не містять даних про час їх
придбання, більшість не містять
прізвища покупця, не завірені належним
чином, судом першої інстанції було
правильно дано зазначеним доказам
критичні оцінку.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів.
Докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не надали суду першої
інстанції належні та допустимі докази
на підтвердження обґрунтованості
своїх позовних вимог.

Спірне господарство станом на 01.04.1991
року відносилося до категорії робочих
дворів.

Можлива участь ОСОБА_6 у проведенні
ремонтних робіт в спірному
господарстві не є підставою для
визнання спіного будинку з
господарськими спорудами спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та
ОСОБА_3

Враховуючи наведене, колегія приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції відповідає нормам
матеріального й процесуального права,
а доводи апеляційних скарг не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Путильського районного суду
Чернівецької області від 17 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :