Справа № 488/5177/13-ц
Провадження № 2/488/1915/2013 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2013 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі:

головуючого по справі судді -
Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання -
Харитонової І.В.,

представника відповідача - Вітюк А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради
про визнання права власності в порядку
набувальної давності,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із вказаним позовом, в якому
просила суд визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 36,4 кв.м., житловою
площею 32,9 кв.м в порядку набувальної
давності.

В обґрунтування позову позивач
вказувала, що починаючи з 23.05.1994 року є
зареєстрованою та проживає в АДРЕСА_1,
але право власності не зареєстровано.

В судове засідання позивач не
з'явилась, надала заяву, в якій позов
підтримала та просила задовольнити,
просила слухати справу у його
відсутність.

Представник Миколаївської міської
ради в судовому засіданні позов визнав,
не заперечував проти задоволення
позову.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 41 Конституції України право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом.

Набувальна давність визначається як
засіб закріплення майна за суб'єктами,
що ним володіють, у випадках, коли вони
не мають можливості через певні
обставини підтвердити підстави
виникнення прав, а також в інших
ситуаціях. Право власності за
набувальною давністю може бути набутим
як на безхазяйні речі, так і на майно,
яке належить за правом власності іншій
особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Набувальна давність (або давність
володіння) відноситься до первісних
способів набуття права власності, тому
що права набувача основані не на
минулій власності чи відносинах
правонаступництва, а на обов'язковій
сукупності обставин, передбачених ч. 1
ст. 344 ЦК України, до яких насамперед
відносяться законний об'єкт володіння,
добросовісність володіння,
відкритість володіння, давність
володіння та його безперервність
(тобто строк володіння).

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних
положень до діючого ЦК України, правила
ст. 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Слідуючи змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України
право власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Державна реєстрація права власності на
нерухоме майно (саме право власності та
інші речові права підлягають державній
реєстрації) у цьому випадку не є
підставою виникнення права власності,
оскільки воно виникає на підставі
набувальної давності. Реєстрація
визначає лише момент виникнення права
власності, але не є підставою для його
набуття. Це означає, що право власності
виникає на підставі набувальної
давності і, водночас, закріплюється за
новим власником у момент його
державної реєстрації.

Судом встановлено, що позивач у 1994 році
отримала від профсоюзного комітету СМУ
- 22 квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку із чим їй
був виданий відповідний ордер (а.с. 12). З
23.05.1994 року позивач зареєструвалась у
спірній квартирі (а.с. 9) та з того часу
добросовісно та безперервно володіє та
відкрито користується квартирою,
здійснюючи поточні ремонти, сплачуючи
комунальні послуги (а.с. 13-14). Право
власності на спірну квартиру не
зареєстровано (а.с. 10-11).

Згідно з ст. 55 Конституції України,
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.
Крім того, відповідно до ст. 129
Конституції України сторони мають
право на судовий захист своїх
інтересів.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема
визнання права власності в порядку
набувальної давності.

З урахуванням наведеного, суд вважає за
можливе задовольнити вимоги позивача,
визнавши за останньою право власності
на спірне майно.

Керуючись ст. ст. 10-11; 179; 185; 208-209; 212; 214-215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Миколаївської міської
ради про визнання права власності в
порядку набувальної давності -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 36,4
кв.м., житловою площею 32,9 кв.м.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м. Миколаєва.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення.
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
В. В. Безпрозванний