Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІЦПК
України/

17 грудня 2013 року Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
та виселення,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому
посилається на те, що 17 грудня 2007 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено
договір про іпотечний кредит №
DNUHGI, відповідно до умов якого банк
надав позичальнику кредит в сумі 227 250
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15%
річних на суму залишку заборгованості
з кінцевим терміном повернення 17
грудня 2027 року. В забезпечення
виконання зобов'язань за договором про
іпотечний кредит між банком та
відповідачами укладено договір
іпотеки № DNUHGI, відповідно до
якого останні передали банку в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1. В зв'язку з
неналежним виконанням позичальником
умов договору про іпотечний кредит,
виникла заборгованість в розмірі 662 920,
12 грн. Позивачем було направлено
письмову вимогу про усунення порушень.
Проте заборгованість не погашена. Тому
позивач просить суд звернути стягнення
на предмет іпотеки, а саме на квартиру
АДРЕСА_1 в рахунок погашення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладенням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки; виселити відповідачів та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у вказаній квартирі ти та
стягнути судові витрати у справі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про день час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав до суду заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позов підтримав в повному обсязі, не
заперечував проти заочного розгляду
справи.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
повідомили, тому суд відповідно до ч. 1
ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди
позивача вважає можливим провести
заочний розгляд справи.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши та дослідивши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено в судовому засіданні, 17
грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено
договір про іпотечний кредит №
DNUHGI, відповідно до якого банк
зобов'язався надати позичальнику
грошові кошти в розмірі 227 250 грн.
строком до 17 грудня 2027 року зі сплатою
15% річних /а.с.23-30/.

В забезпечення виконання умов договору
про іпотечний кредит між ЗАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 укладено іпотечний договір №
DNUHGI, відповідно до якого
іпотекодавець з метою забезпечення
належного виконання зобов'язання, що
випливає з договору про іпотечний
кредит, передає, а іпотеко держатель
приймає в іпотеку майно: трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 /а.с.35-38/. Предмет
іпотеки належить іпотекодавцеві на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого 18 січня 1999 року
Виконкомом Дніпропетровської міської
ради народних депутатів згідно
розпорядження № 1/600-99 від 18 січня 1999
року, зареєстрованого в КП ДМБТІ.
Заставна вартість на день укладення
договору за згодою сторін становить 303
000 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань по поверненню кредитних
коштів, станом на 15 жовтня 2013 року
утворилася заборгованість у розмірі 662
920, 12 грн./а.с.10-14/, яка складається з:

- заборгованість за кредитом - 225 977,
35 грн.

- заборгованість по
відсотках - 168 316, 24грн.

- заборгованість з пені - 208 361,
06 грн.

- штраф - 60 265, 47 грн.

Відповідачі повідомлявся про
необхідність погашення
заборгованості, однак на сьогоднішній
день заборгованість не погашена
/а.с.15-22/.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) забов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ст.ст. 589, 590 ЦК України у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення на предмет застави.
Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку»
за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку»
передбачає, що у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначається спосіб реалізації
предмета іпотеки: шляхом проведення
публічних торгів; або застосування
процедури продажу, встановленої
статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку»
одночасно з рішенням суду про
звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку» та ст. 109 Житлового
кодексу - звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

В пункті 37 постанови № 5 пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 грудня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»
роз'яснено, що невиконання вимог
частини 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» про
надіслання іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушення зобов'язання не є перешкодою
для реалізації права іпотеко держателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів звернення
стягнення ч.3 ст. 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя. Також
відповідно до ч.2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку»
одночасно з рішенням суду про
звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення. При цьому, відповідно до
положень ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», яка
регулює порядок виселення при
позасудовій процедурі звернення
стягнення (відповідно до ст. 33 це
звернення стягнення на підставі
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя), та порядок
виконання рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки з
задоволеними вимогами про виселення,
встановлено: перед примусовим
виконанням рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки з
виселенням (ч.2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку»)
іпотекодержатель за 30 днів направляє
вимогу про добровільне звільнення
житла, і тільки якщо такого звільнення
приміщення не відбулось, звертається
до органів ДВС за примусовим
виселенням.

Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР виселення
із займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно

або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене іпотекою
відповідного жилого приміщення.

Звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на

підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу іпотеко
держателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений

або інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

З урахуванням викладеного, враховуючи
всі фактичні обставини справи, та
наявні у матеріалах справи докази, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню і в рахунок
погашення заборгованості відповідача
ОСОБА_1 перед позивачем звернути
стягнення на предмет іпотеки
трикімнатну квартиру, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, що належить на
праві власності відповідачам, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «Приватбанк» з укладенням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки. Виселити відповідачів та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у вказаній квартирі.

Судові витрати розподілити відповідно
до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.10, 11, 60, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
та виселення - задовольнити.

В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 перед публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ,
Набережна Перемоги, 50, ,
рах. 3111, МФО 305299) за договором про
іпотечний кредит № DNUHGI від 17
грудня 2007 року в сумі 662 920, 12 грн.,
звернути стягнення на предмет іпотеки
квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 70,00
кв.м., житловою площею 48,30 кв.м., що
належить на праві власності ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешкає за
адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
ІПН НОМЕР_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1),
ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, мешкає
за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_4, мешкає за
адресою: АДРЕСА_1) шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» з укладенням від
імені відповідачів договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Виселити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1),
ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 мешкає
за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, мешкає за
адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4,
ІПН НОМЕР_4, мешкає за адресою: АДРЕСА_1)
та інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають у АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1),
ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 мешкає
за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, мешкає за
адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4,
ІПН, на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ,
Набережна Перемоги, 50, ,
рах. 000, МФО 305299) судові витрати по
справі по 917 грн. 60 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене позивачем протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
С.О. Демидова