РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26.12.2013 Франківський районний суд
м. Львова, у складі:

головуючої судді
Дячишин
В.Ф.

при секретарі
Довба Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
цивільну справу за ОСОБА_1 до
Львівської міської ради, з участю
третьої особи: Франківська районна
адміністрація Львівської міської ради
про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивачзвернувся до суду із вище
вказаним позовом, яким просить визнати
за ним право власності на ? частку
квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті його матері
гр. ОСОБА_2 В обґрунтування позовних
вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
його мати ОСОБА_2, якій спільно з
позивачем на праві приватної спільної
сумісної власності належала квартира
АДРЕСА_1. Після смерті матері позивач
звернувся до приватного нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини, а саме: ?
частки вказаної вище квартири, однак
йому було відмовлено, оскільки
свідоцтво про право власності на
квартиру, не зареєстроване у
встановленому порядку у ЛОКПБТІ та ЕО.
Так, як приватизацією квартири
займалась покійна ОСОБА_2 позивач не
знав, що свідоцтво про право власності
не зареєстроване і не отримано витяг з
реєстру прав власності. З огляду на
наведене просить задоволити його
позов.

У судове засідання позивач не з'явився,
проте подав заяву про розгляд справи у
його відсутності, у якій просить позов
задовольнити, підтримує його у повному
обсязі та не заперечує проти винесення
заочного рішення.

Представники відповідача та третьої
особи у суд не з'явилися, причини неявки
суду не відомі, про день, час та місце
проведення засідання повідомлені
належним чином. Тому, у відповідності
до ст. 224 ЦПК України, суд проводить
заочний розгляд справи, прорти чого не
заперечує позивач.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з
свідоцтва про право власності від
27.06.2003 р., виданого Франківською
районною адміністрацією Львівської
міської ради згідно розпорядження від
27.06.2003 р. №777, квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної
сумісної власності.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого
09.08.2010 року серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції 09.08.2010 року зроблено
відповідний актовий запис у Книзі
реєстрації смертей № 3957.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина на спадкове майно - 1/2 частка
квартири АДРЕСА_1. Спадщину позивач, як
єдиний спадкоємець фактично прийняв,
оскільки на момент смерті спадкодавця
проживав разом із матір'ю у спадковій
квартирі, у якій обоє зареєстровані.
Даний факт підтверджується довідкою з
місця проживання про склад сім'ї і
прописки від 19.06.2013 року №1692, виданною
ЛКП «Навколо базару».

Згідно ч.1 та 2 ст.325 ЦК України,
суб'єктами права приватної власності є
фізичні та юридичні особи; фізичні та
юридичні особи можуть бути власниками
будь-якого майна, за винятком окремих
видів майна, які відповідно до закону
не можуть їм належати.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Як убачається з свідоцтва про право
власності від від 27.06.2003 р., виданого
Франківською районною адміністрацією
Львівської міської ради згідно
розпорядження від 27.06.2003 р. №777,
квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на праві спільної сумісної
власності, а тому, слід вважати, що
після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина на все належне їй майно, а саме
на частку належну їй у даній квартирі.

Відповідно до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.Згідно ст.1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

З врахуванням того, що ОСОБА_2 за життя
заповіту не склала, її єдиним
спадкоємцем першої черги за законом є
її син ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.
Зміст права власності відповідно до ст.
317 Цивільного кодексу України
становлять три складові: право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 216 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України в видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, провадиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів про належність цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався до приватного
нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про
прийняття спадщини, однак, йому було
відмовлено, оскільки свідоцтво про
право власності на квартиру, не
зареєстроване у встановленому порядку
у ЛОКПБТІ та ЕО, у зв'язку з чим, позивач
позбавлений можливості зареєструвати
право власності на нерухоме майно та
реалізувати свої повноваження
власника.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

До способів захисту цивільних прав та
інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України
відноситься, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Отже, на підставі наведеного вище, суд
вважає, що позов є обгрунтованим та
підлягає до задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 169, 209, 212, 214,
215, 224-226 ЦПК України, ст. 392 ЦК України,
суд -
в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право
власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування після смерті
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Франківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя:
Дячишин В.Ф.