УХВАЛА

02 жовтня 2013 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Колесніченко О.В.,

при секретарі
Пугач Н.М.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську клопотання ОСОБА_2
про зупинення провадження у цивільній
справі, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року позивач пред'явив
через суд зазначений позов до
відповідачів, де третьою особою
зазначив орган опіки та піклування
Індустріальної районної у м.
Дніпропетровську ради, на предмет
захисту своїх прав як власника на
володіння та користування квартирою
АДРЕСА_1, належної йому на підставі
договору купівлі-продажу від 09 липня 2012
року, шляхом виселення відповідачів із
даної квартири, що проживають там без
належних правових підстав.

В свою чергу ОСОБА_2 в своїх інтересах
та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3
подала суду зустрічний позов до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
орган опіки та піклування
Індустріальної районної у м.
Дніпропетровську ради, в якій ставить
вимоги про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 09 червня 2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
відповідно до якого ОСОБА_5 здійснила
відчуження квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 16 вересня 2013 року
прийнята до розгляду зустрічна позовна
заява та вказані справи об'єднані в
одне провадження.

30 вересня 2013 року ОСОБА_2 через
канцелярію суду подала заяву, в якій
клопотала про зупинення провадження у
цій справі до закінчення розгляду
цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_9, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_2 в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, відділ опіки
та піклування Індустріальної районної
у м. Дніпропетровську ради, про
поновлення строку позовної давності,
визнання договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 26 лютого 2004 року,
укладеного ОСОБА_9 від імені ОСОБА_11 з
ОСОБА_5 недійсним, провадження у якій 20
серпня 2013 року відкрито Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська,
оскільки від результатів розгляду
зазначеної справи безпосередньо
залежить результат вирішення справи
про виселення, та відповідно до
розгляду цієї справи вирішити справу у
даному провадженні не можливо.

В судовому засіданні позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 заявлене
клопотання підтримала у повному
обсязі.

Представник позивача за первісним
позовом проти задоволення клопотання
заперечував тим, що ОСОБА_4 є
добросовісним набувачем квартири
АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу
від 09 червня 2012 року, укладеного з
ОСОБА_5 і вирішення спору про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
26 лютого 2004 року не скасовує його права
власності на цю квартиру, а зустрічний
позов, в якому оскаржується дійсність
договору від 09 червня 2012 року,
заявлений з підстав недійсності
договору купівлі-продажу від 26 лютого
2004 року, що визнано судовим рішенням,
яке на даний час скасовано, у зв'язку з
чим відсутні і підстави для цього
позову, тому просив у клопотанні
відмовити.

Суд, розглянувши клопотання,
вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи приходить до
наступного.

Як встановлено судом, ухвалою
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 20 серпня 2013 року
відрито провадження за позовом ОСОБА_7
до ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_9,
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
ОСОБА_2 в інтересах малолітнього
ОСОБА_12, ОСОБА_6, відділ опіки та
піклування Індустріальної районної у
м. Дніпропетровську ради про
поновлення строку позовної давності,
визнання договору купівлі-продажу від
26 лютого 2004 року, укладеного ОСОБА_9 від
імені ОСОБА_11 з ОСОБА_5 недійсним, з тих
підстав, що рішенням Індустріальної
районної у м. Дніпропетровську ради від
18 квітня 2003 року ОСОБА_11 була
призначена опікуном неповнолітнього
ОСОБА_7, 1991 р.н. та за цією дитиною було
закріплене житло - квартира АДРЕСА_1,
тому угода з відчуження квартири,
проведена 26 лютого 2004 року без
відповідної згоди органу опіки та
піклування є недійсною.

Згідно п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд
зобов'язаний зупинити провадження у
справі у разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення іншої справи,
що розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
кримінального чи адміністративного
судочинства.

Крім того, Пленум Верховного Суду
України у пункті 33 своєї постанови від
12 червня 2009 року № 2 «Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», роз'яснив, що
наявність підстав для зупинення
провадження у справі за п.4 ч.1 ст.201 ЦПК
України має місце у тому разі, коли в
цій іншій справі можуть бути вирішені
питання, що стосуються підстав,
заявлених у справі вимог, від яких
залежить можливість її розгляду.

З первісної позовної заяви вбачається,
що ОСОБА_4 звернувся за судовим
захистом з підстав, передбачених ст.41
Конституції України ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК
України як особа, за якою зареєстроване
право власності на спірну квартиру, з
вимогами про виселення відповідачів, у
яких відсутні будь-які встановлені
законом права з володіння або
користування цією квартирою.

Підставами звернення із зустрічним
позовом стали норми ст. ст. 328, 658 ЦК
України та обставини наявності
судового рішення про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
26 лютого 2004 року, укладеного між ОСОБА_9
та ОСОБА_5, що в свою чергу потягло
неправомірність подальшого відчуження
спірної квартири ОСОБА_5 за договором
від 09 червня 2012 року ОСОБА_4, тому
позивач за зустрічним позовом просила
захистити у такий спосіб свої права як
власника спірної квартири, спадкоємця
ОСОБА_11

З огляду на викладене, виходячи з
предмету та підстав заявлених
первісного та зустрічного позовів,
зважаючи на те, що саме по собі визнання
договору купівлі-продажу від 26 лютого
2004 року не тягне наслідком скасування
подальших угод з відчуження, а лише
може бути підставою для звернення з
віндикаційним позовом до нинішнього
власника спірної квартири і таких
вимог ОСОБА_7 не заявлялося у своєму
позові до ОСОБА_5, а також на те, що
зустрічний позов обґрунтований
наявністю судового рішення, яке на
даний час скасоване і не має юридичної
сили, суд приходить до висновку, що
вирішення спору за позовом ОСОБА_7 про
визнання договору купівлі-продажу від
28 лютого 2004 року не встановить тих
фактів і обставин у справі, від яких
безпосередньо залежить вирішення
справи про захист права власності
останнього власника спірної квартири
обраним способом, а відтак, підстави
для зупинення провадження у даній
справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 201, 209-210, 218 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її
клопотання про зупинення провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа
орган опіки та піклування
Індустріальної районної у м.
Дніпропетровську ради про усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом виселення та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_12 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, орган
опіки та піклування Індустріальної
районної у м. Дніпропетровську ради про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним.

Ухвала оскарженню не підлягає,
оскільки не перешкоджає провадженню у
справі.

Суддя
О.В. Колесніченко