АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий 1 інстанції - Соколов О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва у складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача публічного акціонерного
товариства «Західінкомбанк» - Кратенко
Юлії Олександрівни на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
10 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства «Західінкомбанк» про
розірвання договору банківського
вкладу, стягнення вкладу та відсотків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив
розірвати договір банківського вкладу
фізичної особи в національній валюті
«ДЕПОЗИТ-КЛАСИЧИЙ» № ДК-774/14 від 15 липня
2010 року, укладений між ПАТ
«Західінкомбанк» та ОСОБА_3, стягнути з
ПАТ «Західінкомбанк» на користь
ОСОБА_3 суму вкладу за договором
банківського вкладу фізичної особи в
національній валюті «ДЕПОЗИТ-
КЛАСИЧИЙ» № ДК-774/14 від 15 липня 2010 року в
розмірі 3 341 419,60 грн. та суму відсотків в
розмірі 29 694,87 грн. та вирішити питання
судового збору.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на
користь ОСОБА_33 341 419,60 грн.
заборгованості за договором
банківського вкладу фізичної особи в
національній валюті
«ДЕПОЗИТ-КЛАСИЧНИЙ» № ДК-774/14 від 15
липня 2010 року.

Стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на
користь ОСОБА_3429694,87 грн. нарахованих та
несплачених процентів за договором
банківського вкладу фізичної особи в
національній валюті
«ДЕПОЗИТ-КЛАСИЧНИЙ» № ДК-774/14 від 15
липня 2010 року.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» в
дохід держави 3441,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представник
відповідачаподала апеляційну скаргу в
якій просила скасувати його та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Посилається на те, що за всі
зобов'язання, що виникли при укладені
банківського договору між Київською
Філією ПАТ «Західінкомбанк» та
позивачем, відповідає саме юридична
особа ПАТ «Західінкомбанк», що
знаходиться в м. Луцьк, проспект
Перемоги, 15, а тому стягнення повинно
відбуватись саме з ПАТ
«Західінкомбанк».

Представник відповідача в судовому
підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем в порушення умов договору
не було повернуто позивачу вклад та
відсотки, що призвело до порушення
прав позивача.

Колегія суддів вважає, що висновок
суду відповідає обставинам справи та
ґрунтується на вимогах закону.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Положення ст.626 ЦК України вказують на
те, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Частиною 2 ст.1060 ЦК України визначено,
що за договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
випадків, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1061 ЦК України банк
виплачує вкладникові проценти на суму
вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Судом встановлено, що 15 липня 2010 року
між сторонами було укладено договір
банківського вкладу фізичної особи в
національній валюті
«ДЕПОЗИТ-КЛАСИЧНИЙ» № ДК-774/14, сума
вкладу 3 341 419 грн. 60 коп. зі сплатою 17 %
річних, строком до 16 січня 2012 року,
додатковою угодою № 1 дія договору була
продовжена до 10 травня 2013 року. Після
закінчення дії договору позивач
звернуся до відповідача із заявою про
повернення вкладу, вказану заяву
відповідач залишив без реагування, а
суму вкладу не повернув.

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 27 травня 2013 року залишок
коштів на депозитному рахунку ОСОБА_3
складає 3 341 419,60 грн., сума нарахованих
відсотків - 429 694, 87 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з
аргументованим висновком суду першої
інстанції про те, що відповідачем
порушені умови укладеного договору, а
тому доводи апеляційної скарги не
базуються на обставинах та матеріалах
справи та не можуть бути прийняті до
уваги.

Також є вірним висновок про те, що
договір не підлягає розірванню,
оскільки він діяв до 10 травня 2013 року, а
додаткового визнання його розірваним
законодавством не передбачено.

Твердження апелянта про те, що у справі
не вірно визначений відповідач, а також
те, що дана справа була розглянута в
Печерському районному суді м. Києва з
порушенням підсудності є
безпідставними виходячи з наступного.

Частиною 7 ст.110 ЦПК України
передбачено, що позови, що виникають з
діяльності філії або представництва
юридичної особи, можуть пред'являтися
також за їх місцезнаходженням.

Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року позови, що виникають із діяльності
філії або представництва юридичної
особи, можуть пред'являтися також за їх
місцезнаходженням (частина сьома
статті 10 ЦПК), проте відповідачем у
справі є банк чи інша фінансова
установа. Зазначене правило
поширюється на позови позичальників
(споживачів).

Крім того, відповідно до ч.5 ст.110 ЦПК
України позови про захист прав
споживачів можуть пред'являтися також
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування споживача або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання
договору.

Частиною 14 вищевказаної статті
передбачено право споживача на вибір
між кількома судами, яким згідно з цією
статтею підсудна справа, за винятком
виключної підсудності, встановленої
статтею 114 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, що територіально відноситься
до Печерського району м. Києва та місце
знаходження Київської філії ПАТ
«Західінкомбанк» є: м. Київ, Печерський
район, вул. Велика Васильківська, 57/3.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції при розгляді справи
не було порушено правила підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем визначено відповідачем саме
юридичну особу - ПАТ «Західінкомбанк»,
представники останнього подавали до
суду клопотання та заяви, та судом
стягнуто з відповідача - юридичної
особи на користь позивача кошти.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

В апеляційній скарзі відсутні доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, апелянтом не надано
доказів на спростування висновків
суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку та ухвалив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, тому підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача публічного акціонерного
товариства «Західінкомбанк» - Кратенко
Юлії Олександрівни - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2013 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: