Справа № 2/489/1557/13
РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2013 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Сулимі Т. Є.,

за участі відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дітей та
дружини,

встановив:

У квітні 2013 року позивач звернулася до
суду з позовною заявою про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в розмірі ?
частини від усіх видів заробітку
доходів відповідача до досягнення
дітьми повноліття, а також аліментів на
своє утримання в розмірі 1/8 частини від
усіх видів заробітку доходів
відповідача до 20.09.2015. В обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що
відповідач є батьком дітей, однак гроші
на їх утримання не надає, зазначає, що є
інвалідом І групи та потребує
постійної сторонньої допомоги. Просить
позов задовольнити та стягнути
аліменти.

В судове засідання позивач не
з'явилася, надала суду заяву з
проханням розглядати справу за її
відсутності, позов підтримала, проти
заочного розгляду справи не
заперечувала.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково, а саме в частині
аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 в
розмірі 341 грн., які просить
зараховувати в оплату частини кредиту
позивача, надав письмові заперечення
проти позову.

Вислухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Позивач звернулася до суду для
вирішення спору у правовідносинах щодо
участі того з батьків, що проживає
окремо від дитини в її утриманні.
Вказані правовідносини регулюються ст.
ст. 180-183 Сімейного кодексу України (далі
- СК України) за змістом яких батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, у випадку не
досягнення домовленості щодо участі в
утриманні дитини, рішенням суду з того
з батьків, який проживає окремо може
бути стягнуто кошти на утримання
дитини (аліменти) в частці від доходу і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 позивач і відповідач
мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_3 позивач і відповідач
мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач в позовній заяві зазначає, що
домовленості з відповідачем про
добровільну сплату аліментів не
досягнуто, коштів на утримання дітей
відповідач не надає.

Декларація з прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, закріплює, що дитина повинна
мати можливість користуватися благами
соціального забезпечення, повинна бути
забезпечена належним харчуванням,
житлом, розвагами та медичним
обслуговуванням. Найкраще
забезпечення інтересів дитини повинно
бути головним принципом, і
відповідальність за це лежить перш за
все на батьках дитини. Відповідно до ст.
18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989,
батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Держава вживає всіх необхідних заходів
щодо забезпечення відновлення
утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Відповідач є батьком двох дітей, а тому
зобов'язаний брати участь в їх
утриманні. Посилання відповідача на те,
що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав у 2012
році дохід 80000 грн. не може бути
прийнято судом, оскільки доказів
отримання вказаної суми не має та з
пояснень відповідача вбачається, що
сума є благодійною допомогою для
лікування дитини, яка є інвалідом, а
тому не може використовуватись на
утримання дитини, а тільки на
лікування. Тому вказана сума не є
доходом дитини в розумінні ст. 188 СК
України. Також не може бути прийняте
судом визнання позову в частині
аліментів на утримання доньки в
розмірі 341 грн., оскільки відповідно до
довідки (а. с. 36) відповідач отримує
стабільну заробітну плату, тому
підстав для стягнення в твердій сумі не
має. Також, зарахування аліментів в
рахунок погашення кредиту не
допускається, оскільки це кошти, які
повинні використовувати для
нормального утримання дитини, а саме
харчування, одягу, розвитку тощо.

При визначенні розміру аліментів суд
врахував стан здоров'я дітей, а саме
ОСОБА_3, який є інвалідом, матеріальне
становище платника аліментів, який
отримує заробітну плату 1032,43 грн., стан
здоров'я та матеріальне становище
позивача-матері, яка є інвалідом першої
групи та вважає, що для нормального
утримання дітей з відповідача належить
стягнути аліменти на утримання двох
дітей в розмірі ? частки його заробітку
(доходів).

У випадку збільшення доходів
відповідача, зміни інших обставин,
визначених ст. 182 СК України, відповідач
має право звернутися до суду з позовом
про зміну розміру аліментів (ст. 192 СК
України).

Відповідно до ч. 2 ст. 76 СК України після
розірвання шлюбу особа має право на
утримання, якщо вона стала
непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу.

Дослідивши докази надані відповідачем
щодо його матеріального стану (а. с. 36,
39-44) суд дійшов висновку про те, що
відповідач не має можливості надавати
матеріальну допомогу колишній дружині,
а тому в задоволенні вимог про
стягнення аліментів на утримання
дружини належить відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог, відтак з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 180-183 СК України, ст. ст. 3, 15, 88, 209,
212, 214-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дітей та
дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
народився у м. Іркутськ, Росія, ідент.
номер - НОМЕР_1, зареєстрованого у
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно
аліменти на утримання дітей: сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частки з усіх
видів його заробітку (доходів), але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на кожну дитину, починаючи з 18 квітня 2013
року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а
після цього на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх
видів його заробітку (доходів), але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

В задоволенні вимог про стягнення
аліментів на утримання дружини ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у сумі 229,4 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв