У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Євтушенко О.І.,
Євграфової Є.П.,Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до
Херсонської міської державної лікарні
ветеринарної медицини про захист
честі, гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 2 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 27 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року позивач звернулася до
суду з даним позовом, в якому просила
визнати інформацію, поширену 21 грудня
2012 року керівником Херсонської міської
державної лікарні ветеринарної
медицини ОСОБА_7 в приміщенні
державної лабораторії
ветеринарно-санітарної експертизи № 7
на ринку «Центральний» недостовірною
та такою, що порочить та принижує її
честь, гідність та ділову репутацію, а
саме, що вона ОСОБА_6 «шахрайка»,
«хабарниця» і висловлювання «... що
даний режим роботи лабораторії для Вас
вигідний, оскільки ви провертаєте
афери з директором ринку, а торгуючі
м'ясом Вам платять гроші, за те, що ви
виходите на роботу на 5 годин ранку»;
зобов'язати керівника відповідача
спростувати зазначену недостовірну
інформацію у спосіб, у який вона була
поширена та стягнути моральну шкоду у
розмірі 10 000 гривень.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 2 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 27 вересня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення про
задоволення позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що законодавством не
передбачено такого способу захисту, як
визнання інформації недостовірною, а
фізична особа, немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації має право на
відповідь, а також на спростування
такої інформації. Крім того, позивачем
не доведено факту розповсюдження
відповідачем недостовірної інформації
щодо неї і обраний спосіб захисту не
відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, у
зв'язку з чим дійшов висновку про
відмову у задоволенні позову.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд погодився з
його висновком та зазначив, що вислови
ОСОБА_7 не є інформацією яка підлягає
спростуванню, а є оціночними
судженнями, які не є предметом судового
захисту у розумінні ст. 277 ЦК України, а
невірно обраний позивачем спосіб
захисту не впливає на правильність
вирішення спору.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 21 грудня 2012 року
начальник Херсонської міської
державної лікарні ветеринарної
медицини ОСОБА_7, у приміщенні
лабораторії висловився на адресу
позивачки «... що даний режим роботи
лабораторії для Вас вигідний, оскільки
Ви провертаєте афери з директором
ринку, а торгуючі м'ясом Вам платять
гроші, за те, що ви виходите на роботу на
5 годин ранку», назвав її «шахрайкою» і
«хабарницею».

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Частина 2 ст. 16 ЦК України містить
перелік можливих способів захисту
цивільних прав та інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

За змістом ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32
Конституції України та ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожному
гарантується право на захист честі,
гідності, ділової репутації та
спростування недостовірної інформації
особою, яка поширила таку інформацію у
такий же спосіб, у який вона була
поширена.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 лютого 2009
року № 1 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»
роз'яснено, що вирішуючи питання про
визнання поширеної інформації
недостовірною, суди повинні визначити
характер такої інформації та
з'ясовувати, чи є вона фактичним
твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про інформацію» оціночними
судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема,
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, які не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема,
вживання гіпербол, алегорій, сатири.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції вказані вимоги закону та
роз'яснення не врахував, помилково
вважаючи недоведеність факту
розповсюдження відповідачем
недостовірної інформації та невірно
витлумачив зміст ст. 277 ЦК України,
дійшовши передчасного висновку про те,
що вислови ОСОБА_7 є оціночним
судженнями.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд не сприяв
всебічному та повному з'ясуванню
обставин справи, що мають значення для
правильного вирішення справи та в
порушення ст. 303 ЦПК України залишив
рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції та ухвала апеляційного суду
підлягають скасуванню, з підстав,
передбачених ч. 2 ст.338 ЦПК
України, з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно встановити фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи та
ухвалити у справі законне й
обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 2 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 27 вересня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І.
Євтушенко

Судді:
Є.П.
Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік