Справа № 315/903/13-ц
Номер провадження № 2/315/351/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2013 року
Гуляйпільський районний суд
Запорізької області

у складі головуючого: судді
Яроша
С.О.

при секретарі:

Прістенській Н.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Гуляйполе Запорізької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

02.07.2013 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди.

В позові позивач посилався на те,
що між сторонами склалися тривалі
неприязні стосунки, ініціатором сварок
є відповідач, який постійно його
ображає, пише неправдиві заяви до
Гуляйпільського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області, де викладає
неправдиві дані, що ображають його
людську гідність та гідність його
сім`ї, вважає, що дії відповідача
спричиняють йому душевні страждання,
яких він зазнає в зв`язку з
протиправною поведінкою щодо нього,
членів його сім`ї та близьких родичів,
що полягають у приниженні його честі та
гідності, ділової репутації як
фізичної особи-підприємця і розмір
шкоди з урахуванням тривалості,
розумності та справедливості оцінює в
20000 грн., прохає стягнути з відповідача
на його користь відшкодування
моральної шкоди в сумі 20000 грн. та
судові витрати.

08.07.2013 року до суду звернувся
позивач з уточненим позовом, в якому
посилався на те, що дії відповідача
порушують його честь та гідність, так
28.09.2011 року близько 7 години ранку, коли
він розмовляв по телефону зі своїми
працівниками, відповідач зробив йому
зауваження з приводу того, що він йому
заважає спати, на протязі 15 хвилин
ображав його та їхню покійну матір,
його дружину, після чого він заштовхав
відповідача в будинок, після чого
відповідачем була написана заява до
міліції, 09.06.2012 року відповідач написав
листа його дружині, в якому ображав
його доньку, дружину та невістку, в тому
числі нецензурною лексикою, після чого
у нього відбулася неприємна розмова з
братом його дружини, вважає, що
підірвано його авторитет серед
родичів, 30.07.2012 року вони отримали
листа, який написав відповідач його
невістці ОСОБА_3 28.07.2012 року,
відправником якого вказав його
дружину, в листі відповідач назвав його
доньку образливим словом, 06.08.2012 року
відповідачу було відмовлено в
порушенні кримінальної справи, а
позивач посварився з братом дружини,
дана сварка підірвала його авторитет у
відносинах з ріднею, 09.08.2012 року
відповідачу було відмовлено у
порушенні кримінальної справи, в той
день вранці, коли його вагітна донька
вийшла на двір, вискочив відповідач і
почав її ображати, та нічого не
відповідала, відповідач почав ображати
його, його дружину та нині покійну
матір, при цьому висловлювався на його
адресу нецензурною лайкою, позивач
намагався його вгамувати, заштовхуючи
в будинок, 07.10.2012 року відповідач поклав
йому в машину записку, в якій називав
його купцем і прохав його перестати
бігати по двору та горланити, не то він
подзвонить Павлюку і його заберуть в
психлікарню, 17.12.2012 року він узяв
металевий лист заліза, який закривав
колодязь водопостачання, відповідач
вискочив з будинку і звинуватив його у
крадіжці, обізвавши образливими
словами, потім почав ображати його
зятів, після чого він заштовхав
відповідача в будинок, наступного дня
він в машині знайшов чергову записку, в
якій відповідач називав його брехливим
і що він йому погрожував розправою,
14.04.2013 року близько 6 години 30 хвилин
ранку, коли вони з дружиною снідали, то
відповідач підійшов до вікна кухні і
близько 7 хвилин невідривно
спостерігав за ними, потім почав
коментувати, на зауваження, відповідач
скрутив їм дулю і простояв так 5 хвилин,
16.04.2013 року його донька вивішувала
випраний одяг, відповідач почав її
ображати, позивач зробив йому
зауваження, на що відповідач відповів
йому образливими словами, в цей час
під`їхав його покупець, який був
свідком цих подій, вважає, що це
підірвало його ділову репутацію, 25.04.2013
року він в машині знайшов записку, в
якій відповідач радив йому не давати
коментарів в судових засіданнях,
висловлювався образливо на його
адресу, 12.05.2013 року в день поминок до
нього підійшли його знайомі і
повідомили йому, що відповідач
розповідав їм, що позивач є брехливим,
надурив його з будинком, вважає, що тим
самим відповідач порушив його право на
особисте життя та його таємницю, що
передбачено ст.301 ЦК України, 12.06.2013 року
відповідач написав йому записку
образливого змісту, 27.06.2013 року
відповідач образливо чіплявся до його
доньки з онукою, а коли він втрутився,
то виникла сварка з образами, вважає, що
діями відповідача порушено його право
на повагу честі та гідності,
передбачене ст.297 ЦК України, право на
недоторканість його ділової репутації,
передбачене ст.299 ЦК України, право на
особисте життя та його таємницю,
передбачене ст.301 ЦК України, право на
інформацію, передбачене ст.302 ЦК
України, йому спричинена моральна
шкода на суму 20000 грн., прохає стягнути з
відповідача на його користь
відшкодування моральної шкоди в сумі
20000 грн. та судові витрати.

21.10.2013 року до суду звернувся
відповідач з запереченнями, в яких
посилався на те, що відсутня моральна
шкода відповідача, так як позивач,
визначаючи розмір моральної шкоди 20000
грн., не вказав з яких міркувань він
виходив, посилався на вимоги п.4,5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 "Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди)" від 27.02.2009 року,
вважає, що не він, а позивач своїми
протиправними діями порушує його честь
та гідність, в зв`язку з чим він
вимушений звертатися до
Гуляйпільського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області з заявами, прохає
залишити позов без задоволення.

У судовому засіданні позивач
позов підтримав, суду пояснивши, що
сторони є рідними братами, мешкають по
сусідству, останніми роками між ними
виникають постійні сварки, що
призводить до морального та фізичного
виснаження, відповідач неодноразово
звертався до Гуляйпільського РВ ГУМВС
України з заявами про те, що позивач
його бив, душив, погрожував, що
помістить його до психіатричної
лікарні, все це відбувалося в дворі
їхнього домоволодіння, 28.09.2011 року
близько 7 години ранку, коли він
розмовляв по телефону зі своїми
працівниками, відповідач зробив йому
зауваження з приводу того, що він йому
заважає спати, на протязі 15 хвилин
ображав його та їхню покійну матір,
його дружину, після чого він заштовхав
відповідача в будинок, після чого
відповідачем була написана заява до
міліції, 09.06.2012 року відповідач написав
листа його дружині, в якому ображав
його доньку, дружину та невістку, в тому
числі нецензурною лексикою, після чого
у нього відбулася неприємна розмова з
братом його дружини, вважає, що
підірвано його авторитет серед
родичів, 30.07.2012 року вони отримали
листа, який написав відповідач його
невістці ОСОБА_3 28.07.2012 року,
відправником якого вказав його
дружину, в листі відповідач назвав його
доньку образливим словом, 06.08.2012 року
відповідачу було відмовлено в
порушенні кримінальної справи, а
позивач посварився з братом дружини,
дана сварка підірвала його авторитет у
відносинах з ріднею, 09.08.2012 року
відповідачу було відмовлено у
порушенні кримінальної справи, в той
день вранці, коли його вагітна донька
вийшла надвір, вискочив відповідач і
почав її ображати, та нічого не
відповідала, відповідач почав ображати
його, його дружину та нині покійну
матір, при цьому висловлювався на його
адресу нецензурною лайкою, позивач
намагався його вгамувати, заштовхуючи
в будинок, 07.10.2012 року відповідач поклав
йому в машину записку, в якій називав
його купцем і прохав його перестати
бігати по двору та горланити, не то він
подзвонить Павлюку і його заберуть в
психлікарню, 17.12.2012 року він узяв
металевий лист заліза, який закривав
колодязь водопостачання, відповідач
вискочив з будинку і звинуватив його у
крадіжці, обізвавши образливими
словами, потім почав ображати його
зятів, після чого він заштовхав
відповідача в будинок, наступного дня
він в машині знайшов чергову записку, в
якій відповідач називав його брехливим
і що він йому погрожував розправою,
14.04.2013 року близько 6 години 30 хвилин
ранку, коли вони з дружиною снідали, то
відповідач підійшов до вікна кухні і
близько 7 хвилин невідривно
спостерігав за ними, потім почав
коментувати, на зауваження, відповідач
скрутив їм дулю і простояв так 5 хвилин,
16.04.2013 року його донька вивішувала
випраний одяг, відповідач почав її
ображати, позивач зробив йому
зауваження, на що відповідач відповів
йому образливими словами, в цей час
під`їхав його покупець, який був
свідком цих подій, вважає, що це
підірвало його ділову репутацію, 25.04.2013
року він в машині знайшов записку, в
якій відповідач радив йому не давати
коментарів в судових засіданнях,
висловлювався образливо на його
адресу, 12.05.2013 року в день поминок до
нього підійшли його знайомі і
повідомили йому, що відповідач
розповідав їм, що позивач є брехливим,
надурив його з будинком, вважає, що тим
самим відповідач порушив його право на
особисте життя та його таємницю, що
передбачено ст.301 ЦК України, 12.06.2013 року
відповідач написав йому записку
образливого змісту, 27.06.2013 року
відповідач образливо чіплявся до його
доньки з онукою, а коли він втрутився,
то виникла сварка з образами, вважає, що
діями відповідача порушено його право
на повагу честі та гідності,
передбачене ст.297 ЦК України, право на
недоторканість його ділової репутації,
передбачене ст.299 ЦК України, право на
особисте життя та його таємницю,
передбачене ст.301 ЦК України, право на
інформацію, передбачене ст.302 ЦК
України, йому спричинена моральна
шкода на суму 20000 грн., прохає стягнути з
відповідача на його користь
відшкодування моральної шкоди в сумі
20000 грн. та судові витрати.

Відповідач позов не визнав, суду
пояснивши, що вони є братами, мешкають
по сусідству, не заперечує, що 28.09.2011
року позивач голосно розмовляв по
телефону і заважав йому спати, він
зробив останньому зауваження, після
чого позивач заштовхав його в будинок,
17.12.2012 року позивач взяв металевого
листа, який закривав колодязь
водопостачання без його дозволу та
різав на ньому свиню, після чого між
ними виникла сварка, позивач заштовхав
його в будинок, 16.04.2013 року донька
позивача вивішувала випраний одяг, він
почав розмовляти з нею, а коли
втрутився позивач, то він запропонував
йому в грубій формі не втручатися в
розмову, після кожної сварки з
позивачем він звертався з заявами до
Гуляйпільського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області, йому було
відмовлено в порушенні кримінальних
справ, прохає в задоволенні позову
відмовити.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є
дружиною позивача, з відповідачем
мешкають по сусідству, останній
постійно ображає її, її чоловіка, її
доньку та зятів, 14.04.2013 року близько 6
години 30 хвилин ранку, коли вони з
чоловіком снідали, то відповідач
підійшов до вікна кухні і близько 7
хвилин невідривно спостерігав за ними,
потім почав коментувати, на їхнє
зауваження відповідач скрутив їм дулю
і простояв так 5 хвилин.

Суд, оцінивши наявні у справі
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
повному, всебічному, об`єктивному та
беспосередньому досліджені наявних у
справі доказів, встановив наступні
обставини:

Сторони є рідними братами та
мешкають по сусідству, що
підтверджуються поясненнями сторін.

27.09.2011 року відповідач звернувся
до Гуляйпільського РВ ГУМВС України з
заявою про те, що позивач вчинив сварку
та погрожував позивачу фізичною
розправою (а.с.20).

28.09.2011 року постановою старшого
ДІМ СДІМ Гуляйпільського РВ ГУМВС
України капітана міліції Тютюнника В.В.
у відкритті кримінальної справи по
заяві відповідача відмовлено за
відсутності ознаків злочину,
передбаченого ст.296 КК України (а.с.20).

19.12.2011 року відповідач звернувся
до Гуляйпільського РВ ГУМВС України з
заявою про те, що позивач вчинив сварку
та погрожував позивачу фізичною
розправою.

19.12.2011 року постановою ДІМ СДІМ
Гуляйпільського РВ ГУМВС України
капітана міліції Рябка Ю.В. у відкритті
кримінальної справи по заяві
відповідача відмовлено за відсутності
ознаків злочину, передбаченого ст.296 КК
України.

23.12.2011 року відповідач звернувся
до Гуляйпільського РВ ГУМВС України з
заявою про те, що позивач вчинив сварку,
висловлювався на його адресу
нецензурною лайкою та погрожував
позивачу фізичною розправою (а.с.10).

24.12.2011 року постановою ДІМ СДІМ
Гуляйпільського РВ ГУМВС України
капітана міліції Рябка Ю.В. у відкритті
кримінальної справи по заяві
відповідачу відмовлено за відсутності
ознаків злочину, передбаченого ст.296 КК
України.

03.01.2012 року відповідач звернувся
до прокурора Гуляйпільського району
Запорізької області зі скаргою на
порушення його права на судовий захист
(а.с.40).

13.01.2012 року позивачу надана
відповідь прокурором Гуляйпільського
району Запорізької області, що
перевіркою скарги підстав для
скасування постанов від 28.09.2011 року,
19.12.2011 року, 24.12.2011 року не встановлено.

06.08.2012 року відповідач звернувся
до Гуляйпільського РВ ГУМВС України з
заявою про те, що 30.07.2012 року близько 20
години 00 хвилин під час телефонної
розмови йому погрожував фізичною
розправою ОСОБА_7 (а.с.35).

06.08.2012 року постановою ДІМ СДІМ
Гуляйпільського РВ ГУМВС України
капітана міліції Григоренка Р.В. у
відкритті кримінальної справи по заяві
відповідача відмовлено за відсутності
ознаків злочину, передбаченого ст.ст.
126, 296 КК України (а.с.35).

07.08.2012 року відповідач звернувся
до Гуляйпільського РВ ГУМВС України з
заявою про те, що позивач постійно
влаштовує сварки, висловлюється на
його адресу нецензурною лайкою,
погрожує фізичною розправою.

07.05.2012 року постановою ДІМ СДІМ
Гуляйпільського РВ ГУМВС України
капітана міліції Якушонка М.В. у
відкритті кримінальної справи по заяві
відповідача відмовлено за відсутності
ознаків злочину, передбаченого ст.296 КК
України.

09.08.2012 року відповідач звернувся
до Гуляйпільського РВ ГУМВС України з
заявою про те, що 06.08.2012 року близько 06
години 30 хвилин під час сварки його
вдарив позивач (а.с.36).

09.08.2012 року постановою ДІМ СДІМ
Гуляйпільського РВ ГУМВС України
капітана міліції Григоренка Р.В. у
відкритті кримінальної справи по заяві
відповідача відмовлено за відсутності
ознаків злочину, передбаченого ст.296 КК
України (а.с.35).

17.12.2012 року відповідач звернувся
до Гуляйпільського РВ ГУМВС України з
заявою про те, що 16.12.2012 року близько 08
години 00 хвилин під час сварки з
позивачем, останній погрожував йому
фізичною розправою, пошкодив одяг
(а.с.38).

24.12.2012 року висновком про
результати розгляду звернення
громадянина ОСОБА_2 ДІМ СДІМ
Гуляйпільського РВ ГУМВС України
капітана міліції Григоренка Р.В.
розгляд звернення припинено, так як
останнє не містить ознак кримінального
правопорушення (а.с.38).

17.08.2012 року позивач звернувся до
прокурора Гуляйпільського району
Запорізької області зі скаргою на
постанову про відмову у порушенні
кримінальної справи від 09.08.2012 року
(а.с.13).

Суд, задовольняючи позов
частково, виходить з наступного:

Правовідносини, які склалися між
сторонами, регулюються ст.28
Конституції України, ст.ст. 23, 297, 1167 ЦК
України.

Відповідно до ст.28 Конституції
України кожен має право на повагу до
його гідності.

Відповідно до ч.1 ст.297 ЦК України
кожен має право на повагу до його
гідності та честі.

Відповідно до ч.2 ст.297 ЦК України
гідність та честь фізичної особи є
недоторканими.

Відповідно до ч.3 ст.297 ЦК України
фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

Судом встановлено, що до суду
звернувся позивач як фізична особа,
вважаючи, що протиправними діями
позивача, які мали місце 28.09.2011 року,
09.06.2012 року, 30.07.2012 року, 06.08.2012 року,
07.10.2012 року, 17.12.2012 року, 14.04.2013 року,
27.06.2013 року, порушене його право на
повагу честі та гідності, передбачене
ст.297 ЦК України, 16.04.2013 року порушене
його право на недоторканість його
ділової репутації, передбачене ст.299 ЦК
України, 12.05.2013 року порушено його право
на особисте життя та його таємницю,
передбачене ст.301 ЦК України, право на
інформацію, передбачене ст.302 ЦК
України.

Суд вважає доведеним факт
порушення відповідачем права позивача
на повагу до його гідності, який 14.04.2013
року близько 6 години 30 хвилин в АДРЕСА_1
в присутності свідка ОСОБА_4 показав
позивачу образливий жест, що свідчить
про неповагу відповідача до гідності
позивача.

Вказаний факт безпосередньо
підтверджується поясненнями позивача
та свідка ОСОБА_4, побічно
підтверджується поясненнями
відповідача щодо тривалих неприязних
стосунків з позивачем і часто
виникаючими сварками.

Суд вважає доведеним факт
порушення відповідачем права позивача
на повагу до його гідності, який 16.04.2013
року зранку в АДРЕСА_1 в присутності
доньки позивача ОСОБА_8 звернувся до
позивача з образливим словом,
пропонуючи йому закрити рота, що
свідчить про неповагу відповідача до
гідності позивача.

Вказаний факт безпосередньо
підтверджується поясненнями позивача
та поясненнями відповідача.

Відповідно до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ч.3 абзац 2 ст.23 ЦК
України розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру порушення, глибини фізичних
та душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або
позбавлення їх реалізації, ступеня
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення, при визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Суд доходить висновку, що позивач
має право на відшкодування моральної
шкоди, заподіяної йому відповідачем
14.04.2013 року, що полягає у приниженні
гідності фізичної особи, і розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди враховуючи характер порушення,
глибину душевних страждань позивача,
ступінь вини відповідача, вимог
розумності і справедливості повинен
становити 250 грн.

Суд доходить висновку, що позивач
має право на відшкодування моральної
шкоди, заподіяної йому відповідачем
16.04.2013 року, що полягає у приниженні
гідності фізичної особи, і розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди враховуючи характер порушення,
глибину душевних страждань позивача,
ступінь вини відповідача, вимог
розумності і справедливості повинен
становити 250 грн.

Позивач не надав суду доказів, що
28.09.2011 року, 09.06.2012 року, 30.07.2012 року,
06.08.2012 року, 07.10.2012 року, 17.12.2012 року,
27.06.2013 року було порушене його право, а
тому в задоволенні решти позовних
вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
якщо позов задоволено частково, судові
витрати присуджується позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Так як позов задоволено частково,
то суд відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
присуджує судові витрати, які
складаються з витрат на сплату
судового збору в сумі 229,40 грн., з
відповідача на користь позивача.

Позов підлягає задоволенню в тій
частині, яка підтверджена
встановленими обставинами і наданими
суду доказами.

Керуючись ст.ст. 8-11, 60, 88, 212-215, 218
ЦПК України, ст.28 Конституції України,
ст.ст. 23, 297, 1167 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 500 грн. та витрати на
сплату судового збору в сумі 229,40 грн.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

З рішенням в повному обсязі
сторони мають право ознайомитися 13
листопада 2013 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Гуляйпільський районний суд
Запорізької області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: Ярош С. О.