Провадження №2/193/535/13
Р І Ш Е Н Н Я

17 грудня 2013 року Софіївський районний
суд Дніпропетровської області в
складі:

судді
Шумської О.В.

при секретарі
Кірєєвій Т.В.

з участю представника позивача
Гурської Н.Г.

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Софіївка цивільну
справу за позовною заявою Державного
вищого навчального закладу
«Криворізький національний
університет» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

У С Т А Н О В И В:

19 листопада 2013 року позивач
звернувся до суду з вищевказаною
позовною заявою. В обґрунтування
позовних вимог посилаються на те, що
між Криворізьким економічним
інститутом Державного вищого
навчального закладу «Криворізький
національний економічний університет
імені Вадима Гетьмана», в особі
директора ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був
укладений договір № 066-6.508/09-з від 29
липня 2009 року про навчання та
підготовку бакалавра за рахунок коштів
юридичних або фізичних осіб.

Відповідно до умов договору, позивач
взяв на себе зобов'язання за рахунок
коштів відповідача здійснити навчання
та підготовку бакалавра в галузі знань
економіка і підприємство заочної форми
навчання студента ОСОБА_2, поновленого
у 2009 році до інституту на факультет
фінансово-економічний за напрямком
підготовки фінанси.

Згідно договору загальна вартість
освітньої послуги становить 4000,00 грн.
за рік, сума оплати за один семестр
становить 2000,00 грн. Відповідач повинен
був вносити оплату за навчання за
перший рік протягом 15 діб після
оголошення про рекомендацію до
зарахування та за кожний наступний рік
замовник вносить плату посеместрово до
1 червня та 1 січня відповідного року
навчання.

Договір діє з моменту зарахування, а
саме: 08.08.2009 року до завершення навчання
на бакалаврському рівні, але, згідно із
наказом № 320-ст від 15.11.2010 року, ОСОБА_2
було відраховано з Криворізького
економічного інституту ДВНЗ
«Київський національний економічний
університет імені Вадима Гетьмана» у
зв'язку з не виконанням навчального
план та недопущеного до складання
Державних іспитів.

Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України у
разі неможливості виконати договір про
надання послуг, що виникла з вини
замовника, він зобов'язаний виплатити
виконавцеві плату в повному обсязі,
якщо інше не встановлене договором чи
законом. Із цього випливає, що студент
не відвідуючи заняття, а також не
виконуючи зобов'язання по оплаті за
навчання, систематично порушував умови
договору. Заборгованість по оплаті за
навчання складає 2800,00 грн.

05.08.2013 року відповідачу була направлена
претензія № 5 на суму 2800,00 грн., на яку
відповідачем не було прореаговано
належним чином.

Відповідно до умов договору за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за цим договором сторони
несуть відповідальність згідно з
чинним законодавством. Відповідно до
ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, а саме: відшкодування збитків
та сплата неустойки. Тому в період з
12.11.2012 року по 11.11.2013 року за несвоєчасне
внесення плати за надання освітньої
послуги нарахована пеня у розмірі 401,13
грн.

Також, згідно ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, за вимогою кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахування індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3 % річних від
простроченої суми.

3 % річних від простроченої суми
основного боргу складають 251,31 грн.

Основний борг з урахуванням індексу
інфляції складає 2934,40 грн.

У зв'язку з реорганізацією
Криворізький економічний інститут
Державного вищого навчального закладу
«Київський національний економічний
університет імені Вадима Гетьмана»
реорганізовано у Державний вищий
навчальний заклад «Криворізький
національний університет», тому всі
його права і обов'язки у порядку
правонаступництва перейшли до ДВНЗ
«КНУ».

Зважаючи на викладене, позивач
змушений звернутися до суду і просить
стягнути з відповідача суму
заборгованості у розмірі 3586,84 грн. та
судовий збір у сумі 229,40 грн.

03 грудня 2013 року відповідач надав до
суду письмові заперечення проти
позову, в яких вимоги позивача не
визнає повністю. Він не розуміє звідки
виникла цифра заборгованості 2800,00 грн.

Позивач у своїй позовній заяві заявляє
про стягнення пені, яка взагалі не
передбачена умовами договору, а тому не
існує підстав для стягнення
нарахованої пені у розмірі облікової
ставки НБУ.

Правові відносини з приводу надання
освітніх послуг регулюються
спеціальними нормами, а саме: ЗУ «Про
вищу освіту», а ст. 625 ЦК України
відноситься до вимог, що виникають з
грошового зобов'язання, а саме:
обов'язок боржника, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом. У
пункті 5.1 Договору №066-6.508/09-з про
надання освітньої послуги не
обумовлено, яку саме відповідальність
і в якому розмірі за не виконання умов
договору несуть сторони.

Також позивачем не доведено розміру
заборгованості за Договором про
надання освітніх послуг у зв'язку з тим,
що у розрахунку пені береться період з
12.11.2012 року, але відрахували
відповідача 15.11.2010 року, інфляційні
витрати розраховано взагалі
незрозуміло - з 11.2010 до 09.2015 та й сума не
вірна, 3 % річних вже з 15.11.2010 року і
напевно навмисно без 4 днів до трьох
років, щоб не пропустити строк позовної
давності.

Крім того, відповідно до п. 6.3
зазначеного Договору «При поновленні
студентів, дія договорів яких при
певних обставинах припинилася, договір
укладається на нових умовах щодо
сплати, згідно діючого законодавства.

15.11.2010 року відповідача дійсно було
відраховано з даного навчального
закладу, але 22.07.2011 року він поновився в
інституті, відповідно до чого уклав
новий договір № 619 від 22.07.2011 року про
надання освітніх послуг.

Тобто, не розриваючи, а навпаки,
виконуючи умови спірного договору №
066-6.508/09-з він уклав новий договір
відповідно до якого здійснив оплату за
той семестр, з якого був відрахований і
в більшому розмірі, а саме: у сумі 2160,00
грн.

До того ж вважає не достовірними
твердження позивача про те, що він не
відреагував на їхню претензію,
оскільки він направив позивачеві
лист-відповідь на неї з проханням
уточнити претензійні вимоги та більш
детально описати у чому саме та на
підставі якого договору ним були
допущені порушення та в чому саме вони
полягають, однак відповіді на
претензію не отримав, а тому просить
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги змінила в
частині суми стягнення і просить
стягнути 3441,01 грн., посилаючись на
обставини, викладені у поданій до суду
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, проти
заявлених вимог заперечував,
посилаючись на доводи, викладені у
поданих до суду письмових
запереченнях.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню по наступних
підставах.

Відповідно до ст. 901 ЦК за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що у
зв'язку з реорганізацією Криворізький
економічний інститут Державного
вищого навчального закладу «Київський
національний економічний університет
імені Вадима Гетьмана» реорганізовано
у Державний вищий навчальний заклад
«Криворізький національний
університет», тому всі його права і
обов'язки у порядку правонаступництва
перейшли до ДВНЗ «КНУ» (а.с. 8-15).

13 серпня 2010 року між Криворізьким
державним педагогічним університетом
та ОСОБА_5 укладений договір №1233 про
надання освітньої послуги у
Криворізькому державному
педагогічному університеті (а.с. 5).

Відповідно до І розділу договору,
позивач взяв на себе зобов'язання за
рахунок відповідача здійснити
навчання за заочною формою навчання, за
спеціальністю - економіка і
підприємництво, з присвоєнням
освітньо-кваліфікаційного рівня
«бакалавр» (а.с. 6).

Згідно п. 4.3 договору Відповідач
повинен був вносити плату безготівково
4000,00 грн. за весь строк навчання, але
15.11.2010 року відповідача було
відраховано з навчального закладу за
невиконання навчального плану та
недопущеного до складання Державних
іспитів, що підтверджує копія витягу з
наказу № 320-ст від 15.11.2010 року (а.с. 7).

Починаючи з 01 лютого 2010 року по 30 жовтня
2010 року включно позивачем нарахована
заборгованість за навчання в сумі 2800,00
гривень, що підтверджує розрахунок (а.с.
19).

05 серпня 2013 року відповідачу була
направлена претензія № 5 від 05 серпня
2013 року на суму 2800 гривень 00 копійок,
яку відповідач залишив без задоволення
(а.с. 20).

Таким чином, суд приходить до висновку,
оскільки укладений договір про надання
освітньої послуги припинив свою дію
відповідно до п.6.1 у зв'язку з
відрахуванням відповідача з
університету, тому позивачем правильно
нарахована заборгованість, а сума
заборгованості за навчання в розмірі
2800,00 гривень підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Суд вважає, що не підлягають
задоволенню вимоги позивача щодо
нарахування на суму заборгованості та
стягнення з відповідача суми інфляції,
3% річних та пені.

При цьому суд вважає, що посилання
позивача на ст. 625 ЦК України є
помилковим, оскільки між сторонами
виникли правовідносини з приводу
надання освітньої послуги, які
регулюються спеціальними нормами, а
саме: ЗУ «Про вищу освіту», а ст. 625 ЦК
України регулює правовідносини, що
виникають з грошового зобов'язання, а
саме: обов'язку боржника, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором, або законом.

У пункті 5.1 Договору про навчання та
підготовку бакалавра за рахунок коштів
юридичних або фізичних осіб, не
обумовлено, яку саме
відповідальність, і в якому розмірі
за невиконання умов договору несуть
сторони (а.с. 6), а тому застосування
ст.ст. 611, 625 ЦК України до спірних
правовідносин, є необґрунтованим.

До того ж, судом встановлено, що про
порушення зобов'язання за договором та
необхідність сплати заборгованості
позивач повідомив відповідача тільки у
2013 році.

У зв'язку з цим позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Також, з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача
сплачений ним судовий збір у повному
розмірі - 229,40 грн., так як він дорівнює
мінімальному розміру.

Керуючись ЗУ «Про вищу освіту», ст.ст.
525-526, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги Державного вищого
навчального закладу «Криворізький
національний університет» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Державного вищого навчального закладу
«Криворізький національний
університет» заборгованість в розмірі
2800 (дві тисячі вісімсот) гривень 00
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Державного вищого навчального закладу
«Криворізький національний
університет» судовий збір в сумі 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Вступна та резолютивна частини
оголошені 17 грудня 2013 року повний текст
рішення виготовлено 24 грудня 2013 року.

Суддя
О.В. Шумська