Справа № 784/992/13 28.03.2013 28.03.2013 28.03.2013
Номер провадження 22ц/784/677/13
Суддя першої
інстанції Гуденко О.А.
Суддя-доповідач
апеляційного суду Царюк Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 березня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я.,
Царюк Л.М.,

при секретарі Орельській В.М.,

за участю: позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

їх представника - ОСОБА_4,

представника відповідача - Куликова
Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїніський Акціонерний Банк» на
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 6 лютого 2013 року за
позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїніський Акціонерний Банк»
про стягнення спадкового банківського
вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А:

11 грудня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Всеукраїніський Акціонерний Банк»
(надалі - Банк) про стягнення на їх
користь коштів з банківського рахунку
у порядку спадкування за законом.

Зазначали, що вони є спадкоємцями за
законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року їх батька - ОСОБА_7 Після його
смерті відкрилась спадщина на
спадкове майно, до складу якого входить
грошовий вклад у розмірі 1988.63 дол. США,
що еквівалентно 15895.12 грн., що
знаходився на зберіганні в Банку на
картковому рахунку.

11 січня 2012 року ОСОБА_2 до Банку було
надано запит нотаріуса щодо наявності
рахунків і заповідального
розпорядження з метою оформлення
спадкових прав, а також копія свідоцтва
про смерть батька та заяву про вжиття
невідкладних заходів щодо збереження
коштів на рахунку, оскільки місце
знаходження платіжної картки було
невідомо

Незважаючи на такі дії, при їх
зверненні до Банку після отримання
свідоцтва від 11 жовтня 2012 року на право
на спадщину на вказаний банківський
вклад, представники банківської
установи повідомили, що на рахунку
залишилися кошти у розмірі 17.54 дол. США.
Інші кошти були списані Банком в лютому
2012 року до банку, що розташований в м.
Каірі Арабської республіки Єгипет з
використанням платіжної картки.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 просили стягнути з Банку на
користь кожного з них по 7947.56 грн., що
перебували на рахунку Банку, а також
моральну шкоду в розмірі 3000 грн. за
спричинені моральні страждання з
приводу неправомірних дій Банку.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 6 лютого 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з Банку
на користь кожного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по
7947 грн. 56 коп. суми не отриманого вкладу,
а також на користь ОСОБА_2 1600 грн. і
ОСОБА_3 650 грн. витрат на правову
допомогу. У задоволенні позовних вимог
щодо стягнення моральної шкоди
відмовлено. Крім того, з Банку в дохід
держави стягнуто 229 грн. 40 коп. судового
збору.

В апеляційній скарзі Банк просив
рішення суду в частині стягнення суми
вкладу та витрат на правову допомогу
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні цих
позовних вимог, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у місцевому суді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглянувши спір
в межах заявлених позовних вимог, повно
та всебічно дослідив обставини справи,
належно оцінив надані сторонами докази
й дійшов вірного висновку, що Банк у
порушення вимог умов договору про
відкриття карткового рахунку
безпідставно списав кошти з
банківського рахунку спадкодавця, чим
були порушені спадкові права позивачів
на отримання у порядку спадкування
грошових коштів, що зберігалися на
рахунку в банківській установі.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 10 серпня 2009 року
між Банком та ОСОБА_7 укладено договір
№ НОМЕР_1 про відкриття банківського
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки фізичної особи.

За умовами договору Банк відкриває і
здійснює обслуговування карткового
рахунку у доларах США та видає
держателю картки міжнародну платіжну
картку до нього на умовах, визначених
цим договором та додатковими
договорами до нього, що можуть бути
укладені в майбутньому.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер в м.
Олександрія Арабської республіки
Єгипет.

11 січня 2012 року одним із спадкоємців
померлого - син ОСОБА_2 надав Банку
запит нотаріуса щодо надання
інформації про наявність рахунків на
ім'я померлого і заповідального
розпорядження по цим рахункам з метою
оформлення спадкових прав після смерті
ОСОБА_7 (а.с.7).

Також Банку було надано до цього запиту
свідоцтво про смерть ОСОБА_7 та
заяву спадкоємця про вжиття заходів
щодо збереження коштів, які перебували
на рахунку померлого, оскільки місце
знаходження міжнародної платіжної
картки не встановлено.

31 січня 2012 року Банк на адресу
нотаріуса письмово повідомив, що в
Банку відкрито картковий рахунок №
НОМЕР_1 на ім'я спадкодавця, на якому у
залишку значиться сума у розмірі 1.988.63
дол. США, заповідальне розпорядження не
складалося та пропонував нотаріусу
зазначити у свідоцтві про право на
спадщину, що спадкоємець має право на
суму вкладу та відсотки, нараховані за
станом на день отримання вкладу (а.с. 8).

Згідно з випискою з карткового рахунку
ОСОБА_7 Банком протягом 1-2 лютого 2012
року було списано з карткового рахунку
суму в розмірі 1981.61 дол. США.,
зокрема перераховано в банківську
установу в валюті Єгипту у м. Каір та
нарахована комісія за зняття коштів
для продажу валюти з метою оплати
комісії для перерахування в іноземній
валюті (а.с.9).

11 жовтня 2012 року позивачі отримали
свідоцтво про право на спадщину після
смерті батька - ОСОБА_7 у вигляді ?
частки грошового вкладу, а також
відсотків, нарахованих за станом на
день отримання вкладу, що знаходиться
на зберіганні у ПАТ «ВіЕйБі Банк» на
картковому рахунку № НОМЕР_1
на суму 1988 дол. США 63 цента, що
еквівалентно 15895 грн. 12 коп.

Проте, Банк відмовив у видачі
зазначеної суми, оскільки на рахунку
спадкодавця знаходилася сума в
розмірі 17, 47 дол. США.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за
договором банківського рахунку банк
зобов'язується приймати і зарахувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунку), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних
сум з рахунку та проведення інших
операцій за рахунком.

За змістом ст.ст. 1071, 1073 ЦК України банк
може списати грошові кошти з рахунку
клієнта на підставі його
розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з
рахунку клієнта без його розпорядження
на підставі рішення суду, а також у
випадках, установлених договором між
банком і клієнтом.

У разі безпідставного списання банком
грошових коштів з рахунку клієнта або
порушення банком розпорядження
клієнта про перерахування грошових
коштів з його рахунку банк повинен
негайно після виявлення порушення
зарахувати відповідну суму на рахунок
клієнта або належного отримувача,
сплатити проценти та відшкодувати
завдані збитки, якщо інше не
встановлено законом.

Така ж відповідальність банку у цих
випадках передбачена ст. 32 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» від 5 квітня
2001 року ( в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті, у
зв'язку з чим зі смертю фізичної особи
припиняються зобов'язання, якщо вони
нерозривно пов'язані з його особою.

За положенням Розділу ХП глави 4 Правил
Національної системи масових
електронних платежів, що затверджені
постановою національного банку
України № 620 від 10 грудня 2004 року,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 11 січня 2005 року за № 25/10305
(надалі - Правил) участь держателя
картки в національній системі масових
електронних платежів (надалі НСМЕП)
припиняється у разі смерті клієнта (
пункт 4.1 Правил).

Для ініціювання припинення участі в
НСМЕП клієнта в разі його смерті
спадкоємці повинні подати до емітента
відповідну заяву в письмовій формі та
пред'явити відповідні документи (пут 4.6
Правил).

За пунктом 4.10 Правил видача залишків
коштів клієнта в разі його смерті
особам, що мають на це право,
здійснюється відповідно до
законодавства України, на підставі
заяви спадкоємців, що пред'явили
відповідні документи.

За ст. 1228 ЦК України вкладник має право
розпорядитися правом на вклад у банку
(фінансовій установі) на випадок своєї
смерті, склавши заповіт або зробивши
відповідне розпорядження банку
(фінансовій установі).

Право на вклад входить до складу
спадщини незалежно від способу
розпорядження ним.

Таким чином, з огляду на зазначені
положення закону зі смертю ОСОБА_7 Банк,
отримавши відповідні документи про
підтвердження цього факту та невідомих
обставин зникнення платіжної картки,
повинен був вивести з обігу платіжну
картку шляхом її блокування, а залишок
коштів клієнта повернути його
спадкоємцям.

Проте, Банк, отримавши 11 січня 2012 року
письмові повідомлення від нотаріуса
про смерть держателя картки та від його
спадкоємців про зникнення платіжної
картки, за відсутністю правових
підстав, тобто безпідставно 1 та
2 лютого 2012 року списав шляхом
перерахування на користь невідомої
особи до іншої країни грошові кошти з
рахунку ОСОБА_7, відмовивши повертати
спадкоємцям списані кошти.

З урахуванням встановлених обставин та
досліджених доказів, суд першої
інстанції правильно застосувавши
норми матеріального права у
відповідності до приписів
процесуального законодавства, дійшов
правильного висновку про підставність
позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в цій частині.

В той же час, вирішуючи питання про
стягнення з банку на користь позивачів
витрат на правову допомогу, суд в
порушення вимог ст.ст. 212, 214 ЦАУ України,
не звернув уваги на граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних із
правовою допомогою, передбачені ст. 84
ЦПК України, які визначені Законом
України від ІНФОРМАЦІЯ_1 року «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах, який набрав
чинності з 1 січня 2012 року, та не
врахував що ці витрати мають бути
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які допускаються судом та
беруть участь у розгляді справи.

Відомості про те, що особа, з якою
кожний з позивачів уклав договір про
надання правової допомоги, брала
участь в розгляді справи, відсутні.

Також відсутні будь-які документально
підтверджені документи про оплату
позивачами витрат на правовому
допомогу.

За таких обставин, у суду першої
інстанції не було підстав стягувати з
відповідача на користь позивачів 1600
грн. та 650 грн. витрат на правову
допомогу.

З огляду на наведене, у відповідності
до приписів ст. 309 ЦПК України рішення
суду першої інстанції в частині
вирішення питання про стягнення на
користь позивачів витрат на правову
допомогу підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїніський Акціонерний Банк»
задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 6 лютого 2013 року в частині
стягнення на користь ОСОБА_2 1600 грн. і
ОСОБА_3 - 650 грн. витрат на правову
допомогу скасувати.

В іншій частині вказане рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: