Єдиний унікальний номер 205/8397/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(розглянуто в заочному порядку)

23 грудня 2013 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого
судді - Скрипник К.О.,

при секретарі -
Назаренко Ю.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання особи такою, що втратила право
на проживання та зняття з
реєстраційного обліку, -

В
С Т А Н О В И В:

Позивач 07 жовтня 2013 року
звернулася до суду з вказаним позовом,
в якому зазначила, що їй належить на
праві власності ? частина
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування, посвідченого 29
січня 1965 року Другою дніпропетровською
державною нотаріальною конторою, за
реєстровим № 1-387. Інша ? частина
вказаного домоволодіння належить на
праві власності ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право на спадщину від 16
грудня 2010 року. В теперішній час в
домоволодінні зареєстровані
позивачка, ОСОБА_2, її повнолітній син
ОСОБА_3, донька позивачки ОСОБА_4, її
чоловік ОСОБА_5 та їх малолітні діти -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, а також співвласниця
будинку ОСОБА_6. Відповідач ОСОБА_2
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
сином позивача ОСОБА_9 з 05 серпня 1984
року по 02 березня 1992 року. Від шлюбу
вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Як вказано в позові, в домоволодінні
відповідачі були зареєстровані 05.03.2004
року для того, щоб ОСОБА_3, якому на той
час виповнювалося 16 років, мав
можливість отримати паспорт
громадянина України. В спірній частині
домоволодіння відповідачі не мешкають
з 2005 року, в ньому відсутні їх особисті
речі. На теперішній час позивачка
змушена нести матеріальні витрати за
відповідачів по оплаті комунальних
послуг, що для неї є матеріально важко.
Позивач просила визнати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, а
саме ? частиною домоволодіння АДРЕСА_1,
що є підставою для зняття ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за
вказаною адресою.

Представник позивача ОСОБА_4, яка в
той же час виступає по справі в якості
третьої особи, позовні вимоги
підтримала та просила задовольнити. В
обґрунтування позовних вимог
посилалася на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не
з`явилися, про день і час проведення
слухання справи повідомлялися
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили, ніяких заяв від них до
суду не надходило. Зі згоди
представника позивача суд ухвалює
рішення про заочний розгляд справи, що
відповідає положенням статті 224 ЦПК
України.

Треті особи у судове засідання не
з`явилися, про день і час проведення
слухання справи повідомлялися
належним чином. Від ОСОБА_6, ОСОБА_5
надійшли письмові заяви з проханням
слухати справу у їх відсутність,
позовні вимоги підтримали.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню за
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1,
належить на праві власності ОСОБА_1 на
підставі договору дарування,
посвідченого 29 січня 1965 року Другою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим №
1-387 (а.с.9-11).

Інша ? частина вказаного
домоволодіння належить на праві
власності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право на спадщину, виданого 16.12.2010
року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10, за
реєстровим НОМЕР_1 (а.с.23,24).

Встановлено, що в домоволодінні
АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, дочка
позивача ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_5,
ОСОБА_2, її син ОСОБА_3, що також
підтверджується записами домової
книги (а.с.19-22,27).

Встановлено, що ОСОБА_2 та син
позивачки ОСОБА_9 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 1984
року по 02 березня 1992 року (а.с.25-26). Мають
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_2
та ОСОБА_3 з 2005 року не проживають в
спірному домоволодінні, в ньому
відсутні їх особисті речі, що
підтверджується актом перевірки
фактичного проживання в домоволодінні
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за підписом голови
квартального комітету № 3 від 20.09.2013
року (а.с.28). Той факт, що вказані особи
не проживають в домоволодінні з 2005 року
підтвердили допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени
сім`ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім`ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

В сулу ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Також, в силу ст. 6 вищезазначеного
Закону, громадянин України
зобов`язаний протягом десяти днів
після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Отже, оскільки відповідачі вже на
протязі тривалого часу не проживають у
спірному домоволодінні, то суд вважає,
що є всі підстави визнати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, а
саме ? частиною домоволодіння АДРЕСА_1,
що є підставою для зняття їх з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Враховуючи вищевикладене та
аналізуючи здобуті по справі докази,
суд приходить до висновку, що
реєстрація відповідачів у спірній
частині домоволодінні порушує право
позивача як співвласника, і тому
вважає, що вимоги позивача є законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, і
керуючись Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» ст.ст. 405, 321, 391 ЦК
України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи - Головне управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи
такою, що втратила право на проживання
та зняття з реєстраційного обліку -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, а саме ? частиною
домоволодіння АДРЕСА_1, що є підставою
для зняття ОСОБА_2, ОСОБА_3 з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних
частках на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя
К.О. Скрипник0