АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий 1 інстанції - Шаховніна М.О.
Доповідач - Борисова О.В.
19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:
головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.
при секретарі: Мурга М.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Подільського
районного суду м.Києва від 30 жовтня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-
В С Т А Н О В И Л А:
В липні 2013 року позивач звернувся до
Подільського районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 30 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором від 04
жовтня 2007 року у розмірі 262 050,88 доларів
США звернуто стягнення на користь ПАТ
«Універсал Банк» на предмет іпотеки
відповідно до договору іпотеки від 04
жовтня 2007 року, а саме: земельну
ділянку, що є виділеною в натурі та межі
якої визначені на місцевості та
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 0,0836 га, кадастровий
номер 8 000 000 000:85:163:0004, цільове
призначення земельної ділянки -
будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд та будівель, що належить ОСОБА_2
на підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку від 08
квітня 2008 року № 03-7-02695, шляхом
проведення прилюдних торгів; початкову
ціну продажу предмету іпотеки
визначено на підставі оцінки майна
суб'єктом оціночної діяльності на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна на час продажу; стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк»
судовий збір у розмірі 3 441 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Подільського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013
року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити банку в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що при розгляді справи
судом неповно встановлені обставини
справи, а саме не взято до уваги, що на
земельній ділянці, яка перебуває в
іпотеці, розташований житловий
будинок, який введено в експлуатацію, і
в даному будинку проживають
неповнолітні діти. Вказує на те, що
позивач намагається здійснити
стягнення в подвійному розмірі,
оскільки рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 10 листопада
2010 року з відповідача солідарно було
стягнуто на користь позивача
заборгованість у розмірі 262050,88 доларів
США, і що позивач порушив строки
позовної давності для звернення з
даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ
«Універсал Банк» є правонаступником
ВАТ «Універсал Банк».

04 жовтня 2007 року між ВАТ «Універсал
Банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 001-2900/840-0251,
відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати відповідачу
грошові кошти в сумі 248400 доларів США, а
відповідач зобов'язалась прийнятим,
належним чином використати та
повернути кредит, сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 11,95% в
порядку, на умовах та в строки,
визначені цим договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
відповідача за кредитним договором 04
жовтня 2007 року між сторонами було
укладено договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 1867а.

Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки
іпотекодавець передає в іпотеку
наступне нерухоме майно, а саме:
земельну ділянку, що є виділеною в
натурі та межі, якої визначено на
місцевості та знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 0,0836 га,
кадастровий номер 8 000 000 000:85:163:0004,
цільове призначення земельної ділянки
- будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд та будівель.

10 листопада 2010 року Подільським
районним судом м. Києва ухвалено
рішення, відповідно до якого з ОСОБА_2
та ОСОБА_4 стягнуто солідарно на
користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 001-2900/840-0251 в сумі 262050,88 доларів США.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 10 листопада 2010 року
відповідачами не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1054
ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконувала, у зв'язку
з чим у відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість в сумі 262 050,88
доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України
«Про іпотеку», у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України
«Про іпотеку» за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Пунктом 2.1.1. договору іпотеки
встановлено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
зобов'язань за будь-яким з вищевказаних
основного (-их) договору (-ів), що
обумовлюють основне зобов'язання,
іпотекодержатель має право
задовольнити свої вимоги за рахунок
предмету іпотеки в повному обсязі
переважно перед іншими кредиторами.

Згідно зі ст.38 Закону України «Про
іпотеку», ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Статтею 41 Закону України «Про іпотеку»
визначено що, реалізація предмета
іпотеки, на який звертається стягнення
за рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження», з
дотриманням вимог цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» та
вважає, що суд першої інстанції
правомірно в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 за кредитним
договором № 001-2900/840-0251 від 04 жовтня 2007
року в розмірі 262 050,88 доларів США
звернув стягнення на нерухоме майно -
земельну ділянку, що є виділеною в
натурі та межі якої визначені на
місцевості та знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 0,0836 га,
кадастровий номер 8 000 000 000:85:163:0004,
цільове призначення земельної ділянки
- будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд та будівель, належну на праві
власності ОСОБА_2 шляхом продажу через
прилюдні торги.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач намагається здійснити
стягнення в подвійному розмірі колегія
суддів відхиляє, оскільки задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Також не можуть бути прийняті до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що в
результаті задоволення позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
будуть порушені права неповнолітньої
дочки відповідачки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітньої онуки
відповідачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
оскільки відповідачем не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що вказані особи
мали право на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладання договору іпотеки.

Крім того, п. 2.4.4. договору іпотеки
визначено, що іпотекодавець
зобов'язаний не надавати дозвіл на
реєстрацію/прописку в житлових
приміщеннях, що складають предмет
іпотеки, фізичних та юридичних осіб без
згоди іпотекодержателя. Проте, як
вбачається з матеріалів справи, місце
проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстроване Подільським РВ ГУ ДМС
України в м. Києві 21 лютого 2013 року.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що позивач
пропустив строки позовної давності для
звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 10 листопада 2010 року з
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стягнуто солідарно на
користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 262 050,88 доларів США.

Оскільки вказане рішення суду виконано
не було, позивач в липні 2013 року
звернувся до суду з позовом до
відповідача про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач звернувся до суду з позовом за
захистом свого порушеного права в
межах визначеного законом трирічного
строку.

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні, не спростовують висновків
суду першої інстанції, не впливають на
їх правильність та не можуть бути
прийняті до уваги.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні та наявними в матеріалах
справи доказами, і, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Підстав для його скасування не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 30 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №22-ц/796/16411/2013
Головуючий 1 інстанції - Шаховніна М.О.

м. Київ
Доповідач - Борисова О.В.

У
Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Подільського
районного суду м.Києва від 30 жовтня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

Керуючись ст.ст. 218, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 30 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: