АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1- й інстанції: Гончарук
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Калашник О.А..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства «БТА Банк» за
довіреністю - ГерасименкаАртема
Олеговича на рішення Дніпровського
районного суду міста Києва від 23 квітня
2013 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «БТА Банк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

17 січня 2013 року ПАТ «БТА Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, у
якому просив стягнути з нього
заборгованість за кредитним договором
№ 007/016/08-22-4 від 13 березня 2008 року в
загальному розмірі 1 268 611, 92 грн. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 13 березня
2008 року між ВАТ «Український
кредитно-торговий банк»,
правонаступником якого є ПАТ «БТА
Банк», та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
банк надав ОСОБА_3 у тимчасове
користування на умовах повернення,
строковості та платності грошові кошти
в межах ліміту, встановленому в розмірі
2 095 750 грн. строком до 13.03.2023 року.
Відповідач належним чином не виконував
покладені на нього обов'язки в частині
поступового повернення позичених
коштів та сплати відсотків за
користування ними, внаслідок чого
позивач звернувся до суду з позовом, за
результатами розгляду якого
Деснянським районним судом м. Києва
21.07.2011 року було ухвалено рішення, яким
стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором, розраховану на
той час. Кредитним договором
передбачено, що у випадку порушення
термінів повернення кредиту кредитор
може нараховувати штрафні санкції на
суму боргу за весь час прострочення
розрахунків. Враховуючи те, що
відповідач так і не виконує умови
кредитного договору щодо повернення
коштів, як і вказане рішення суду, сума
боргу продовжує збільшуватись. Станом
на 30.09.2012 р. сума боргу по відсоткам,
пені, а також 3% річних та інфляційної
складової передбаченої вимогами ст. 625
ЦК України загалом складає 1 268 611,92 грн.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 квітня 2013
року позов ПАТ «БТА Банк» задоволено
частково та стягнено з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «БТА Банк» 555 670, 75 грн.
заборгованості по кредитному договору
та 3 219 грн. сплаченого судового збору; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

04 липня 2013 року представник ПАТ «БТА
Банк» за довіреністю - Герасименко А.О.
подав апеляційну скаргу на вказане
рішення, у якій, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, просив суд його
скасувати в частині відмови у
задоволенні позову ПАТ «БТА Банк» та
ухвалити в цій частині нове рішення про
стягнення інфляційних витрат, 3 % річних
та пені. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що саме по собі ухвалення рішення про
задоволення вимог кредитора, виконання
якого не здійснено, не припиняє
зобов'язальних правовідносин сторін,
не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання і не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Апелянт вважає, що судом першої
інстанції зроблено невірні висновки
щодо недоведеності розрахунку пені,
оскільки відповідно до п. 9.1. кредитного
договору пеня сплачується за порушення
строків погашення відсотків.

У судовому засіданні представник ПАТ
«БТА Банк» за довіреністю - Репрінцев
В.В. апеляційну скаргу підтримав та
просив суд її задовольнити.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, в
порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК України був
належним чином повідомлений про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 13 березня 2008 року між
ВАТ «БТА Банк» та ОСОБА_3 (позичальник)
був укладений договір кредитної лінії
№ 007/016/08-22-4, відповідно до умов якого
банк відкриває позичальнику
відновлювану кредитну лінію у сумі 2 095
750, 00 грн. з 13 березня 2008 року по 13
березня 2023 року зі сплатою 19 % річних за
користування кредитними коштами.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 21 липня 2011 року стягнено з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «БТА Банк» борг
за кредитним договором у розмірі 3 382 538,
14 грн., з яких: строкова заборгованість
за кредитом - 1 676 599, 84 грн., прострочена
заборгованість за кредитом - 288 370, 33
грн., строкова заборгованість зі сплати
процентів - 36 823, 01 грн., прострочена
заборгованість зі сплати процентів - 406
342, 09 грн., пеня за несвоєчасне погашення
кредитів та відсотків - 900 098, 91 грн., 3 %
річних за несвоєчасне погашення
кредиту і відсотків - 74 303, 96 грн.

Згідно вказаного рішення суду часткове
погашення відбулося наступним чином: 443
165, 10 грн. - погашення відсотків, 223 625, 65
грн. - погашення заборгованості по тілу
кредиту.

Станом на 30 вересня 2012 року
заборгованість за договором кредиту №
007/016/08-22-4 від 13 березня 2008 року
становить 1 268 611, 92 грн., з яких:

- прострочена заборгованість за
сплатою процентів - 555 670, 75 грн.;

- 3 % річних за несвоєчасне
повернення відсотків - 12 972, 36 грн.;

- інфляційні втрати за несвоєчасне
повернення відсотків - 2 742, 89 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення
відсотків - 697 225, 92 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «БТА
Банк» в частині стягнення відсотків за
користування кредитними коштами суд
першої інстанції керувався ст.ст. 526, 527,
530, 1054 ЦК України та виходив з того, що
рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 21 липня 2011 року кредитний
договір не розірвано, заборгованість
за кредитом не погашена, а тому ОСОБА_3
зобов'язаний сплачувати відсотки
відповідно до п. 1.2. договору.

Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що відсоткова ставка за
користування кредитними коштами
встановлена у розмірі 19 % річних, втрати
від інфляції не нараховуються до
відсотків. Також суд першої інстанції
зазначив, що сума пені є недоведеною,
так як вимог про стягнення тіла кредиту
заявлено не було.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

На підставі ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зі змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України випливає,
що три проценти річних від
простроченої суми є компенсацією за
неправомірне користування боржником
належними до сплати кредиторові
коштами, що нараховується незалежно
від сплати боржником відсотків за
користування кредитними коштами
відповідно до умов договору.

Судом першої інстанції не було
враховано, що несвоєчасна сплата
відсотків за користування кредитними
коштами приводить до утворення
заборгованості, а тому стягнення втрат
від інфляції полягає у відшкодуванні
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів.

Суд першої інстанції на зазначене
уваги не звернув, а тому дійшов до
помилкового висновку про відмову у
задоволенні позову про стягнення 3%
річних і втрат від інфляції.

Також колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у стягненні пені, так як
відповідно до п. 9.1. кредитного договору
у разі прострочення позичальником
зобов'язань з погашення кредиту
(траншу) та/або сплати відсотків за його
користування та/або інших платежів
згідно умов цього договору та
додаткових угод до нього, позичальник
зобов'язаний сплатити на користь банку
пеню у розмірі 0,5 % від суми
прострочених зобов'язань за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

З огляду на викладене, рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23 квітня 2013 року підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову ПАТ «БТА Банк».

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«БТА Банк» за довіреністю - Герасименка
Артема Олеговича - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 квітня 2013 року - скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту:

Позов Публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, проживає за адресою:
АДРЕСА_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «БТА Банк»
(знаходиться за адресою: м. Київ вул.
Жилянська, 75, МФО 321723, 5)
суму заборгованості у розмірі 1 268 611, 92
грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«БТА Банк» судовий збір у розмірі 3 219
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді