У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2013 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Амеліна В.І., Гончара
В.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
боргу за договорами позик за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 23 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 13 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 23 квітня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 13 червня 2013 року, позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг за договорами позик у сумі
274 193 грн.

У іншій частині позову
відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від
23 квітня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від 13 червня 2013
року та ухвалити нове рішення про
задоволення повозу, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дослідивши докази у справі, дав їм
належну оцінку і, з урахуванням вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов
правильного висновку про стягнення
суми боргу за договорами позик з ОСОБА_2
у межах обґрунтованості позовних вимог
належними та допустимим доказами,
врахувавши, що одержання позик в
інтересах сімґї не доведено.

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст
судового рішення суду апеляційної
інстанції не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 23 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 13 червня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.О. Карпенко

Судді:
В.І.Амелін

В.П.Гончар