АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3163/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19,23 Синецька Л.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. УХВАЛА
11 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Охріменко Н. І. суддів
Подорога В. М. , Скіць М. І. при
секретаріКотолуп А.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 23 жовтня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
СТОВ "Агроко" про визнання договору
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
19 червня 2013 року позивач ОСОБА_6
звернувся до суду, через свого
представника ОСОБА_7, з позовом до СТОВ
«Агроко» про визнання договору оренди
землі №? 31ч недійсним, посилаючись на
те, що 15 серпня 2011 року між ОСОБА_6 та
СТОВ "Агроко" був укладений договір
оренди землі площею 2,7933 га,
розташованої в межах Чорнобаївської
селищної ради, терміном на 20 років з
цільовим призначенням для ведення
товарного сільськогосподарського
У позовній заяві позивач зазначив, що у
спірному договорі відсутній
кадастровий номер орендованої
земельної ділянки, що унеможливлює
ідентифікацію об'єкту оренди та є
підставою для визнання такого договору
недійсним відповідно до вимог ст. 15
Закону України «Про оренду землі»
Передача земельної ділянки фактично не
проводилась та не могла бути проведена,
оскільки відсутній акт визначення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), як невід'ємного додатку до
договору оренди землі, відповідно до
ст.15 Закону України «Про оренду землі».
Акт приймання - передачі земельної
ділянки від 12.06.2012 року є формальним,
так як складений без виїзду на місце
розташування ділянки, не містить дати
та підписів власників суміжних
Позивач вказував, що об'єкт оренди не
був переданий орендарю у триденний
термін з дня державної реєстрації
договору, що суперечить вимогам ст.17
Закону України «Про оренду землі», акт
прийому-передачі є формальним і не
свідчить про реальну передачу об'єкта
Позивач також зазначив, що строк 20
років, на який укладено договір, є
необґрунтованим, оскільки визначений
без урахування періоду ротації
основної сівозміни згідно з проектами
землеустрою, що є порушенням ст. 19
Закону України «Про оренду землі».
З таких підстав ОСОБА_6, посилаючись на
ч. 1 ст. 215 ЦК України, просив суд визнати
договір оренди земельної ділянки від 15
серпня 2011 року, укладений між ОСОБА_6 та
СТОВ "Агроко" недійсним.
Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 23 жовтня 2013
року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав
апеляційну скаргу, у якій зазначив, що
рішення суду ухвалене з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленим,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи; порушенням та
неправильним застосуванням норми
матеріального та процесуального права.

У зв'язку з цим просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким
визнати недійсним договір оренди землі
від 15 серпня 2011 року між ОСОБА_6 та СТОВ
"Агроко".

Заслухавши суддю-доповідача,
заслухавши сторони, що з'явились,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що спірний
договір підписано сторонами, визначено
термін його дії в межах діючого
законодавства, він зареєстрований у
відділі Держкомзему у Чорнобаївському
районі Черкаської області та містить
всі передбачені законодавством
істотні умови, а тому підстави для
визнання його недійсним відсутні.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішень
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про оренду
землі" оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Частиною 2 ст. 792 ЦК України встановлено,
що відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ст. ст. 16, 18, 19 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди
земельної ділянки набирає чинності
після досягнення домовленості з усіх
істотних умов, підписання його
сторонами і державної реєстрації в
порядку, встановленому законом. Строк
дії договору оренди землі визначається
за згодою сторін, але не може
перевищувати 50 років.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
оренду землі", чинної на час укладання
спірного договору, істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Невід'ємною частиною договору оренди
землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону
України "Про оренду землі" є план або
схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України
"Про оренду землі" відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1
ст. 20 Закону України "Про оренду землі"
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації й на підставі ч. 1
ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України та ст. 18
Закону України "Про оренду землі" є
укладеним із моменту його державної
реєстрації.

На час укладення договору порядок
державної реєстрації договорів оренди
землі затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 09
вересня 2009 року N 1021, а відповідно до
Указу Президента України від 17 лютого
2003 року "Про заходи щодо створення
єдиної системи державної реєстрації
земельних ділянок, нерухомого майна та
прав на них у складі державного
земельного кадастру" на Державний
комітет України по земельних ресурсах
покладено обов'язок щодо здійснення у
складі державного земельного кадастру
державної реєстрації земельних
ділянок, нерухомого майна та прав на
них, а також договорів оренди земельних
ділянок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України від
1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, адже у
відповідності до положень ч.2 ст. 9
даного закону, при державній
реєстрації оскаржуваного договору
оренди землі державним реєстратором
було встановлено відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на дану земельну ділянку та їх
обтяженнями.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 є
власником земельної ділянки згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку Серії ЯК № 156450,
виданого відділом Держземагенства у
Чорнобаївському районі Черкаської
області та зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю під №
01010. Цю земельну ділянку позивач
успадкував після свого батька на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом № 618 від 01.04.2010
року.

15 серпня 2011 року між ОСОБА_6 та СТОВ
"Агроко" був укладений договір оренди
земельної ділянки №?31ч площею 2,7933 га,
розташованої в межах Чорнобаївської
селищної ради, терміном на 20 років з
цільовим призначенням для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (а.с. 11-12).

Цей договір оренди землі укладений у
письмовій формі, пройшов відповідну
державну реєстрацію у відділі
Держкомзему у Чорнобаївському відділі
Черкаської регіональної за № 02868
від 12.06.2012 року (а.с. 26-27). Орендодавець
мав необхідний обсяг цивільної
дієздатності, а його волевиявлення
було спрямоване на укладення цього
правочину.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що відповідач користувався
землею, сплачував за вказаним
договором орендну плату, а ОСОБА_6 її
приймав. Даний факт свідчить про
обізнаність позивача щодо існування
орендних правовідносин між сторонами
на узгоджених умовах та відсутність
спору з приводу виконання умов
договору протягом тривалого часу, в
тому числі щодо розміру, місця
розташування земельної ділянки,
розміру орендної плати, умов
використання земельної ділянки, тощо,
між сторонами договору.

Вирішуючи спір щодо недійсності даного
договору оренди з підстав відсутності
в ньому істотних умов, передбачених ч. 1
ст. 15 Закону України "Про оренду землі",
суд дійшов до правильного висновку, що
відповідно до тексту договору оренди
земельної ділянки місце її
розташування зазначено в акті
прийому-передачі земельної ділянки - в
адміністративних межах Чорнобаївської
селищної ради, що підтверджується
копією Державного акту на право
приватної власності на землю (а.с. 7), при
виготовленні, видачі та реєстрації
якого, було складено план та схему
земельної ділянки та зазначено місце
розташування. Кадастровий номер
земельної ділянки - :05:000:0366,
вказано у кадастровому плані земельної
ділянки, який є невід'ємною частиною
договору ( а.с. 7).

З огляду на викладене, суд обґрунтовано
відхилив посилання позивача на
відсутність у договорі кадастрового
номеру.

Посилання апелянта на не визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та невідповідність
наявного Акту визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) є
необґрунтованим.

Що стосується посилання апелянта на
порушення п. 20 оспорюваного договору,
то колегія суддів виходить з того, що
вказаний договір укладено в період дії
договору земельної ділянки від 11.02.2008
року ( а.с. 23), згідно додатку до якого
дана земельна ділянка була передана
ОСОБА_8 за актом прийому-передачі від
11.02.2008 року ( а.с. 25) і станом на 15 серпня
2011 року без будь-яких заперечень з боку
ОСОБА_8 вже перебувала у користуванні
СТОВ «Родина», правонаступником якого
є СТОВ «Агроко».

Таким чином, слід вважати, що в даному
випадку є цілком доведеною і
загальновідомою обставиною фактична
передача земельної ділянки позивачем -
орендарю, що враховуючи обставину
виконання сторонами умов договору на
протязі двох останніх років з моменту
фактичного отримання цієї земельної
ділянки в оренду відповідачем - не може
бути підставою для визнання договору
оренди землі недійсним.

Також не вбачається порушень вимог ст.
19 Закону України "Про оренду землі" з
приводу строку договору оренди.
Колегія суддів погоджується з
висновком та обґрунтуванням районного
суду в цій частині, а доводи апеляції
відхиляє.

Інші доводи апеляційної скарги
несуттєві і на законність прийнятого
судом першої інстанції рішення не
впливають.

Суд апеляційної інстанції приходить до
висновку, що при укладенні договору
оренди земельної ділянки між ОСОБА_6 та
СТОВ "Агроко" були відомі всі істотні
умови договору і по ним було досягнуто
згоди, тому підстави для визнання
оспореного договору недійсним
відсутні.

Враховуючи викладене та приведені
вимоги закону колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і на їх
правильність не впливають. Крім того
вони були предметом розгляду суду
першої інстанції та обґрунтовано
визнані безпідставними.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, тому підстав для його скасування
та задоволення апеляційної скарги
судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 23 жовтня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
СТОВ "Агроко" Чорнобаївського району
Черкаської області про визнання
договору недійсним - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий :

Судді :