Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року Справа №607/22887/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю
секретаря І.М. Дилієвської

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Тернопільської міської ради, третя
особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Міське бюро
технічної інвентаризації» про
визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до виконавчого комітету
Тернопільської міської ради, третя
особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Міське бюро
технічної інвентаризації» про
визнання права власності в рівних
частках, по 12 частині за кожним, на
квартиру за АДРЕСА_1, загальною площею
92, 3 кв.м., житловою 40, 3 кв.м., й
посилаються на ту обставину, що для
покращення побутових умов за власні
кошти позивачами здійснено
перепланування спірної квартири
шляхом проведення добудови, однак
відповідач, Виконавчий комітет
Тернопільської міської ради,
відмовляє у виділенні земельної
ділянки під збудоване нерухоме майно
та заперечує право власності на нього,
відтак позивачі лише в судовому
порядку можуть захистити невизнане
право.

В судове засідання позивачі направили
письмову заяву з клопотанням про
розгляд справи за відсутності, та
згідно змісту якої позов підтримують в
повному обсязі та просить розглянути
спір за наявними доказами.

Відповідач виконавчого комітет
Тернопільської міської ради в судове
засідання не забезпечив явку
представника, однак направив на адресу
суд клопотання проводити розгляд
справи за наявними матеріалами, проти
задоволення позову заперечує - мотивів
заперечення суду не наведено.

Третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Міське бюро
технічної інвентаризації» в судове
засідання не забезпечило явку
представника, однак направило на
адресу суду заяву про розгляд справи за
відсутності представника й при
вирішення спору покладається на думку
суду.

Всесторонньо, повно та об'єктивно
дослідивши наявні у справі докази суд
встанови наступні факти.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його оспорювання,
порушення або невизнання.

Позивачам у справі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 в
рівних частках, по 12 частині кожному,
належить квартира за АДРЕСА_1, що
стверджується Договором дарування від
05.11.1997 року, укладеним на товарній біржі
«Тернопільська біржа нерухомості», та
договором дарування 12 частини
квартири, від 20.02.1998 року, посвідченим
приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу в
реєстрі за №726.

Судом встановлено, що з метою
благоустрою квартири та покращення
житлових умов, позивачами проведене
перепланування квартири шляхом
здійснення добудови.

Згідно технічного паспорта на спірну
квартиру, виготовленого ТОВ «МБТІ»
10.08.2012 року вбачається, що внаслідок
проведення добудови до квартири,
загальна її площа збільшилася на 1741, 1
кв.м., а житлова на 10, 6 кв.м.

Крім того, в ході підготовки документів
для погодження добудови та готовності
об'єкта до експлуатації, встановлено,
що для здачі об'єкта в експлуатацію,
відповідно до згаданої постанови КМУ і
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» необхідно
розробити технічну документацію та
отримати земельну ділянку для
обслуговування добудови.

Вирішуючи спір суд зазначає таке.

В п. 13 постанови № 6 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)» Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ роз'яснює, що у випадку, коли
квартира в будинку розташована на
першому (цокольному) поверсі й власник
здійснив прибудову до неї з одночасним
зайняттям частини при будинкової
земельної ділянки, спір повинен
вирішуватися відповідно до правил ст.
376 ЦК України.

В п. 16 тієї ж постанови Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ зазначає, що позов особи, яка
самочинного збудувала нерухоме майно
на земельній ділянці, власником або
користувачем якої є інша особа, про
визнання права власності на цю
нерухомість може бути задоволено судом
на підставі частини третьої статті 376
ЦК України, якщо буде встановлено, що
власник або користувач земельної
ділянки не заперечує проти цього,
будівництво не порушує прав інших осіб
і відповідає будівельним,
архітектурним, санітарним, екологічним
та іншим нормам і правилам , державним
стандартам.

Здійснена позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2
прибудова відповідає всім вимогам ДБН.
Це підтверджується проектом
відповідності державним будівельним
та санітарним нормам перепланування
квартири АДРЕСА_1, виготовленим ТОВ
«Стилобат» (архітектор ОСОБА_3.
державна ліцензія НОМЕР_1).

Відносно вимоги законодавства щодо
належного оформлення (надання)
земельної ділянки під об'єкт
містобудування (ч. 3 ст. 376 ЦКУ) - дана
норма не може бути застосована до
правовідносин, виходячи із наступного:
мало місце нове будівництво, яке було
здійснене на земельній ділянці, що
перебувала і продовжує перебувати у
комунальній власності та знаходиться у
спільному користуванні всіх мешканців
будинку, тобто являється при
будинковою територією; станом на даний
час, таке виділення здійснити технічно
та юридично не можливе, оскільки
відповідно до ст. 42 ЗК України земельні
ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні житлові будинки, а
також належні до них будівлі, споруди
та при будинкові території державної
та комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.
У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватись безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників.

Порядок використання земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та при
будинкові території визначається
співвласниками; відповідно до п. 2.1.
Положення про порядок встановлення та
закріплення меж прибудинкових
територій існуючого житлового фонду та
надання у спільне користування або
спільну сумісну власність земельних
ділянок для спорудження житлових
будинків, затвердженого наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах, Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству,
Державного комітету України у справах
містобудування і архітектури, Фонду
державного майна України від 05 квітня
1996 року за № 31/30/53/396 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 26
квітня 1996 року за № 203/1228, - прибудинкова
територія встановлюється для будинку
(будинків) і не може виділятись для
частини будинку (блоку, поверху, секцій
квартир, тощо). А відповідно до п, 4.4.
цього Положення виділення частки
земельної ділянки за рахунок
прибудинкової території власникам
квартир і нежитлових приміщень в
натурі та їх окреме відчуження не
допускається.

Таким чином суд зауважує, що юридична
та технічна можливість приватизації чи
оформлення землекористування у інший
спосіб ділянки або її частини окремо за
власниками квартири АДРЕСА_1 -
відсутня.

Вищезгадані обставини свідчать про
відсутність порушення прав третіх
осіб, оскільки з приводу здійсненої
прибудови суду не надано доказів в
підтвердження конфліктів і спорів з
іншими мешканцями і власниками квартир
у житловому будинку:

Відтак, аналізуючи докази в їх
сукупності суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 є підставними та їх слід
задовольнити,

Керуючись ст.. 10, 11, 60, 215, 223 Цивільного
процесуального кодексу України, ст. 16,
316, 317, 319, 376 ЦК України, п. 13. та 16
постанови №6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право
власності, в рівних частках по 12
частині за кожним, на квартиру за
АДРЕСА_1, загальною площею 92, 3 кв.м.,
житловою 40, 3 кв.м., з врахуванням
проведеної добудови.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк