Справа №472/1501/13-ц 13.01.2014 13.01.2014 13.01.2013
Провадження № 22-ц/784/83/14
Головуючий у першій інстанції Орленко
Доповідач апеляційної інстанції
У Х В А Л А

13 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Шолох З.Л. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання
Богатирьовою В.А.,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 ухвалу Веселинівського
районного суду Миколаївської області
від 28 жовтня 2013 року, постановлену на
стадії вирішення питання про відкриття
провадження за позовною заявою ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських
прав, -

у с т а н о в и л а :

26 вересня 2013 року ОСОБА_3 подала до
Веселинівського районного суду
Миколаївської області позовну заяву з
зазначеною вище вимогою до ОСОБА_4, яку
обґрунтувала наступним.

07 вересня 1996 року сторони взяли шлюб, в
якому ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона народила
сина ОСОБА_5, батьком якого є
відповідач.

Рішенням Болградського районного суду
Одеської області від 27 травня 2002 року
шлюб розірвано.

Сторони стали проживати окрема один
від одного, вона - у м. Болград Одеської
області, а відповідач - в іншому
населеному пункті Миколаївської
області.

За взаємної її та колишнього чоловіка
згоди, син залишився проживати разом з
нею.

Не дивлячись на окреме проживання,
відповідач повинен приймати участь у
вихованні та утриманні сина, проте той,
без будь-яких поважних причин такого
обов'язку не виконує і не бажає
виконувати його в майбутньому.

Посилаючись на виписані обставини,
просила позбавити ОСОБА_4 батьківських
прав відносно сина ОСОБА_5 і стягнути з
того на її користь аліменти на
утримання дитини.

Ухвалою Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 30
вересня 2013 року, з підстав відсутності
зазначення доказів, які б
підтверджували ухилення відповідача
від виконання батьківських обов'язків,
та ненадання акту обстеження умов
проживання відповідача і висновку
органу опіки і піклування, щодо шляхів
розв'язання спору - позовну заяву
залишено без руху.

Одночасно, позивачеві запропоновано в
строк, який не може перевищувати п'яти
днів з моменту отримання копії
названої ухвали, виправити названі
недоліки позовної заяви і роз'яснено
правові наслідки ігнорування такої
вимоги суду.

Пославшись на невиконання ОСОБА_3
вимог, викладених у попередній ухвалі,
суд своєю ухвалою від 28 жовтня 2013 року
визнав позовну заяву ОСОБА_3 неподаною
і повернув позивачеві.

ОСОБА_3 подала на останню ухвалу
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати, а позовну заяву разом з
доданими до неї матеріалами, повернути
до того ж суду для вирішення питання
про відкриття по ній провадження.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю
висновків суду положенням чинного
цивільно-процесуального
законодавства.

Апеляційну скаргу слід задовольнити,
оскаржену ухвалу суду 1 інстанції
скасувати, а позовну заяву, разом з
доданими до неї матеріалами, передати
до Веселинівського районного суду
Миколаївської області для вирішення
питання про відкриття по ній
провадження, оскільки суд постановив
її без точного додержання норм
процесуального права.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без
руху та надаючи їй строк для усунення
недоліків, суд 1 інстанції виходив з
того, що по ній не може бути відкрито
провадження, оскільки вона не
відповідає вимогам ч. 5 ст. 19 СК України
та ст. 119 ЦПК України, зокрема, в ній не
зазначено доказів ігнорування
відповідачем батьківських обов'язків
та не надано документів, які за законом
по даній категорії справ, позивач
зобов'язаний додати до позовної заяви
при її подачі до суду.

Повертаючи позовну заяву позивачеві,
суд виходив з того, що і у визначений
ним строк, позивач не усунула зазначені
недоліки, а це позбавляє його
можливості відкрити провадження у
справі і вирішити справу по суті.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області з таким не
погоджується, вважає висновок
районного суду щодо процесуальної долі
позовної заяви помилковим,
необґрунтованим і незаконним.

Так, в силу ст. 119 ЦПК України позовна
заява повинна містити:

· ім'я (найменування) позивача
відповідача, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження;

· зміст позовних вимог;

· ціну позову щодо вимог майнового
характеру;

· виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги;

· зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування;

· переліку документів, що
додаються до заяви.

До позовної заяви додаються документи,
що підтверджують сплату судового
збору.

Виписані у зазначеній статі вимоги до
форми та змісту позовної заяви є
вичерпними і розширеному тлумаченню не
підлягають.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України,
позивач повинен додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що до неї додаються,
відповідно до кількості відповідачів і
третіх осіб.

При цьому кількісний та якісний склад
документів, відповідно до принципу
диспозитивності, позивач визначає.

Виключенням з цього правила є лише
пряме зазначення закону, щодо
обов'язковості надання певних
документів. Іншого законодавець не
встановив і вимоги суду, про надання
документів, які, як на його думку,
повинні бути у справі не можна вважати
законними.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, сплатить суму судового збору,
позовна заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Про повернення позовної заяви суддя
постановляє ухвалу.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без
руху, а потім повертаючи її позивачеві,
Веселинівський районний суд
Миколаївської області тлумачив статтю
119 ЦПК України розширено, наслідком
чого стали його безпідставні та
незаконні вимоги щодо необхідності
усунення недоліків у позовній заяві,
яких в дійсності не було, а також
вчинення процесуальної дії, яку, за
виписаних обставин, він не мав права
вчиняти.

Позовна заява ОСОБА_3 містила усі
необхідні відомості про права та
обов'язки сторін й вимоги про
здійснення судом певних дій із
зазначенням способу судового захисту
його інтересів. У ній позивач виклала
обставин, якими обґрунтовувала свої
вимоги; зазначила докази, що
підтверджують кожну обставину та
навела перелік документів, що
додаються до заяви.

Недоліки, які в ній існували, могли і
повинні були усуватися у судовому
засіданні.

Що ж до вимог суду, про надання
позивачкою разом з позовною заявою
акту обстеження умов проживання
відповідача і висновку органу опіки і
піклування, щодо шляхів вирішення
спору, то вони теж не могли слугувати
вчиненню оскаржених процесуальних дій,
оскільки не ґрунтуються на законі.

Дійсно, ч.ч. 4 та 5 ст. 19 СК України,
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини, місця проживання
дитини, позбавлення та поновлення
батьківських прав, побачення з дитиною
матері, батька, які позбавлені
батьківських прав, відібрання дитини
від особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду,
управління батьками майном дитини,
скасування усиновлення та визнання
його недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

З буквального, системно-логічного
тлумачення названих норм не випливає
висновок про те, що на позивачеві
лежить обов'язок ініціювати обстеження
органом опіки та піклування житлових
умов відповідача, а також, обов'язок
отримати від органу опіки та
піклування висновку, щодо шляхів
розв'язання спору, для надання його до
суду.

Названі норми передбачають
обов'язковість участі органу опіки та
піклування в розгляді такої категорії
спору.

Позивач цього дотримався, зазначив
названий орган третьою особою, який
приймаючи участь у справі готує та
подає до суду відповідний висновок,
щодо можливості та доцільності
позбавлення відповідача батьківських
прав .

За такого, ухвала не може залишатися в
силі і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Веселинівського районного суду
Миколаївської області від 28 жовтня 2013
року скасувати, а позовну заяву, разом
із доданими до неї матеріалами,
передати до того ж суду 1 інстанції для
повторного вирішення питання про
відкриття по ній провадження.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий
Судді: