пр. № 2/201/3309/2013
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК
України)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді
Галічого В.М.

При секретарі -
Баштаненко І.О.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору розподілу
спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у вересні 2013 р. звернувся до
суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
послався на те, що рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
13.12.2012 р. шлюб між ним та відповідачем
було розірвано. 05.04.2011 р. між сторонами
було укладено договір розподілу
спільного майна подружжя, посвідчений
приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 478,
відповідно до умов якого рухоме та
нерухоме майно перейшло у власність
ОСОБА_2, а у власність позивача перейшли
сумісно набуті грошові кошти у розмірі
1.382.890, 00 грн. Дані грошові кошти були
отримані в інтересах сім'ї за договором
позики від ОСОБА_4, що підтверджується
відповідною розпискою. Строк виконання
зобов'язання по зазначеному договору
настав 01.08.2013 р., проте своїх обов'язків
щодо солідарного виконання договору
позики відповідач не виконала, у
зв'язку з чим позивач 26.08.2013 р. був
змушений самостійно сплатити даний
борг. Не виконавши своїх обов'язків
щодо повернення позики, ОСОБА_2 істотно
порушила умови договору про розподіл
спільного майна подружжя, оскільки
позивач був змушений самостійно
повертати борг, внаслідок чого він
фактично не отримав свою частку майна,
на яку розраховував, укладаючи договір
розподілу спільного майна. З
урахуванням вищевикладеного, позивач
просив суд розірвати зазначений
договір розподілу спільного майна
подружжя.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала, на його
задоволені наполягала з викладених у
ньому підстав.

Відповідач у судовому засідання не
з'явилась, про день та час його
проведення повідомлялась належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив, що є підставою для розгляду
справи у заочному порядку.

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
письмові докази, суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що
позивач та відповідач з 03.10.2007 р.
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 13.12.2012 р.
було розірвано.

01.03.2011 р. між ОСОБА_4 та позивачем
ОСОБА_1 було укладено договір позики,
відповідно до якого останньому було
надано позику у розмірі 1.400.000, 00 грн.,
яку він зобов'язався повернути до 01.08.2013
р., про що у присутності свідка видав
відповідну розписки.

Також судом встановлено, що під час
перебування у зареєстрованому шлюбі,
05.04.2011 р. сторони уклали між собою
договір про розподіл спільного майна
подружжя, посвідчений приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_3, зареєстрований
в реєстрі за № 478, відповідно до якого
відповідачу ОСОБА_2 перейшли у
власність домоволодіння та земельні
ділянка по АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську, автомобіль марки LEXUS
LX570, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1, а у
власність позивача ОСОБА_1 перейшли у
власність сумісно набуті грошові кошти
у розмірі 1.382.890, 00 грн.

Як вбачається з пояснень представника
позивача від повернення отриманої суми
позики відповідач ОСОБА_2 ухилилась, у
зв'язку з чим 26.08.2013 р. позивач ОСОБА_1
був змушений повернути її у повному
обсязі за рахунок грошових коштів,
отриманих при розподілі спільного з
відповідачем майна.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд
приходить до наступного.

Так, згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
підставою розірвання договору є
істотне порушення стороною цього
договору. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Враховуючи вищевикладене, а також
приймаючи до уваги, те що позивач був
змушений за рахунок грошових коштів,
отриманих під час розподілу спільного
з відповідачем майна, розрахуватись за
договором позики, укладеним в
інтересах сім'ї та під час перебування
з нею у зареєстрованому шлюбі, фактично
був позбавлений можливості отримати
грошові кошти, на які він розраховував
під час розподілу спільного майна
набутого під час шлюбу, в результаті
чого відбулося істотне порушення з
боку відповідача укладеного між
сторонами договору про розподіл
спільного майна подружжя від 05.04.2011 р.

За таких обставин суд вважає за
необхідне позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
розірвати укладений між сторонами
договір про розподіл спільного майна
подружжя від 05.04.2011 р.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати у справі покладаються на
сторону, проти якої ухвалене рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16, 651 ЦК України, ст. ст. 3, 8, 10, 11, 60, 88,
208, 209, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Договір розподілу спільного майна
подружжя, укладений 05 квітня 2011 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 478, -
розірвати.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 114,
70 грн. судових витрат.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення у загальному апеляційному
порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, що може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
ним копії рішення. Без попереднього
подання такої заяви заочне рішення
оскарженню відповідачем в
апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви
про перегляд заочного рішення, воно
може бути оскаржене відповідачем у
загальному апеляційному порядку, при
цьому строк апеляційного оскарження
відраховується з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.М. Галічий