Провадження № 2/752/3421/13
04.12.2013 року Голосіївський районний
суд міста Києва у складі головуючого
судді Фролова М.О., при секретарі
Оксененко Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду у м. Києві цивільну справу
за позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, -
в червні 2013 року МТСБУ (далі - позивач)
звернулося в Голосіївський районний
суд міста Києва з позовом до ОСОБА_1
(далі - відповідач) про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування, при
цьому пояснивши наступне.
26.02.2011р. о 15 год. 30 хв. в м. Києві по вул. І.
Лепсе, ОСОБА_1 керуючи автомобілем
марки «Део», д.н.з. НОМЕР_4, під час
виконання маневру лівого повороту при
зеленому сигналі світлофору, не
впевнився в безпеці та не надав дорогу
автомобілю НОМЕР_1, який рухався у
зустрічному напрямку прямо, в
результаті чого відбулося зіткнення
наведених автомобілів та вони отримали
механічні пошкодження. При цьому, вину
відповідача у вчинені ДТП та
пошкодженні вищезазначених
автомобілів було встановлено
постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 17.05.2011 року по
справі 3-2962/11. Відповідно до Звіту про
оцінку автомобіля НОМЕР_2 від 09.03.2011 р.
за № 5938, вартість матеріального збитку
заподіяного власнику автомобіля
НОМЕР_1 в наслідок ДТП склала суму
автомобіля НОМЕР_3 була ОСОБА_2 згідно
техпаспорту НОМЕР_5 та зазначений
транспортний засіб був забезпеченим
згідно договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, оформленого
Полісом № ВЕ/0426025. В свою чергу, на
момент вчинення ДТП та пошкодження
автомобіля НОМЕР_1 заподіювач шкоди
ОСОБА_1 не мав укладеного Договору
(полісу) обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. У зв'язку з зазначеним та
відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у позивача МТСБУ як
страховика виникло зобов'язання
відшкодувати потерпілій ОСОБА_2
завдані відповідачем ОСОБА_1 збитки в
межах страхового ліміту. При цьому, за
заявою потерпілої ОСОБА_2 від 07.06.2011
року МТСБУ як страховик виплатило
останній страхове відшкодування в
грн. згідно платіжного доручення від
14.07.2011 року за № 3099. Крім того, під час
здійснення страхового розслідування
МТСБУ було оплачено послуги аварійних
комісарів на суму 998,0 грн. згідно
платіжних доручень від 17.06.2011 року за №
2622 та від 17.06.2011 року за № 2623. В
наступному МТСБУ направило звернення
ОСОБА_1 із вимогою компенсувати
позивачу вищезазначені витрати у сумі
звернення без відповідач, не сплатив
зазначеним МТСБУ просило стягнути на
його користь з відповідача кошти у
судовий збір в розмірі 509,98 грн., витрати
на правову допомогу 2000,0 грн.
Представник позивача подав заяву про
розгляд справи за його відсутності у
судовому засіданні, якою позов
підтримав та просив задовольнити
позовні вимоги повністю, не заперечив
проти заочного вирішення справи на
підставі наявних доказів.
Відповідач ОСОБА_1, повідомлений про
дату та час судового розгляду у порядку
ст.74 ЦПК України, у судове засідання
повторно не з'явився, про поважність
причин неявки не повідомив суд.
Врахувавши пояснення позивача у
позові, з'ясувавши обставини, на які він
посилається, як на підставу своїх
вимог, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов до висновків про необхідність
задовольнити позов повністю виходячи з
Постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 17.05.2011 року по
справі 3-2962/11 встановлено, що ОСОБА_1,
26.02.2011 року о 15 год. 30 хв. в м. Києві на
регульованому перехресті бул. І. Лепсе -
вул. Радищева, керуючи автомобілем
«Део», д.н.з. НОМЕР_4, виконуючи маневр
лівого повороту при зеленому сигналі
світлофору, не впевнився в безпеці, при
цьому не надавши дорогу автомобілю
НОМЕР_1, який рухався у зустрічному
напрямку прямо, що призвело до
зіткнення з останнім, в результаті чого
обидва транспортних засоби отримали
механічні пошкодження, чим порушив п.
Вищезазначена постанова суду не була
скасована та набрала законної сили.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.
Судом встановлено, що згідно Полісу №
ВЕ/0426025 автомобіль НОМЕР_1 на момент ДТП
був забезпеченим транспортним засобом
та належав згідно техпаспорту НОМЕР_5
Разом з цим, відповідно до Звіту про
оцінку автомобіля НОМЕР_2 від 09.03.2011 р.
за № 5938 вартість матеріального збитку
заподіяного власнику автомобіля
НОМЕР_1 в наслідок ДТП склала суму
В свою чергу в матеріалах справи
відсутні та суду не надано докази
наявності у відповідача ОСОБА_1 на
момент заподіяння зазначеної шкоди
укладеного Договору (полісу)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
Згідно ч. 1. ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи наведене суд зазначає, що
відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції від 02.12.2010року),
МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім шкоди, заподіяної транспортному
засобу, який не відповідає вимогам
пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та
майну, яке знаходилося в такому
транспортному засобі.
Судом встановлено, за заявою ОСОБА_2 від
07.06.2011 року МТСБУ як страховик
виплатило останній страхове
відшкодування в межах максимального
платіжного доручення від 14.07.2011 року за
№ 3099.
Крім того, на підставі акту виконаних
було прийнято відповідні роботи
аварійного комісара Дикий В.П. та
оплачено їх вартість у сумі 998,0 грн.
згідно платіжних доручень від 17.06.2011
року за № 2622 та від 17.06.2011 року за № 2623.
В свою чергу положеннями ст. 1191 ЦК
України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» унормовано, що МТСБУ після
сплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
власника транспортного засобу, який
спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, який не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність,
крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст.
При цьому в метріалах справи відсутні
та суду не надано докази, що відповідач
є: учасником бойових дій та інваліди
війни, інвалідом I групи чи автомобіль
«Део», д.н.з. НОМЕР_4 наежить зазначеній
особі, у зв'язку з чим до відповідача не
можуть бути застосовані виключення,
визначені п. 13.1 ст. 13 і п. 38.2.1. ст. 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».
Разом з цим вбачається, що МТСБУ
повідомило відповідачу про
необхідність добровільно відшкодувати
Однак, в матеріалах справи відсутні
докази сплати відповідачем на користь
позивача понесені останні витрати у
розслідування та виплату страхового
відшкодування потерпілій ОСОБА_2 через
винні дії відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
У зв'язку із зазначеним, суд приходить
до висновку про обґрунтованість позову
та обов'язок відповідача сплатити в
порядку регресу позивачу кошти у сумі
Разом з цим щодо відшкодування
позивачу судових витрат, суд зазначає
Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. о витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать витрати на
Згідно Контракту про надання правової
допомоги від 16.10.2012 року за № 72 та до
нього додаткової угоди від 24.01.2013 року
за № 10 та за платіжним дорученням від
24.01.2013 року за № 342 позивачем МТСБУ було
сплачено кошти у сумі 2000,0 грн. на оплату
(ОСОБА_1.), тобто зроблено на зазначену
суму судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про необхідність
задовольнити позов повністю.

Керуючись ст. ст. 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60, 109, 118,
119, 208-209, 212-215, 224-229 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України () кошти в розмірі понесених витрат
50998,0 (п'ятдесят тисяч дев'ятсот
дев'яносто вісім) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України () судовий збір в розмірі 509,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України () витрати на правову допомогу в
розмірі 2000,0 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто
Голосіївським районним судом міста
Києва за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення. Зазначена апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду міста
Києва через Голосіївський районний суд
міста Києва.

Суддя
Фролов М.О.