унікальний номер 254/8443/13-ц
Провадження номер 4с/254/38/2013
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2013 року Будьоннівський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючої судді :
Тараньової В.С..,

при секретарі судового засідання:
Трофимової І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за скаргою публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго»,
заінтересована особа - відділ
державної виконавчої служби
Будьоннівського районного управління
юстиції у м. Донецьку на дії державного
виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду
зі скаргою на дії (бездіяльність)
відділу державної виконавчої служби
Будьоннівського районного управління
юстиції у м. Донецьку (далі - ВДВС
Будьоннівського РУЮ м. Донецька),
обґрунтовуючи тим, що 28.12.2012 року
Будьоннівським районим судом м.
Донецька виданий судовий наказ №
2н/0504/2974/2012 про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за спожиту
електроенергію у розмірі 678,83 грн. та
судовий збір у розмірі 107,30 грн.
Постановою державного виконавця ВДВС
Будьоннівського РУЮ м. Донецька Сасіна
О.Г. № 39420525 від 21.08.2013 року стягувачеві
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження, оскільки виконавчий
документ не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ
«Про виконавче провадження», відсутній
ідентифікаційний номер боржника.
Заявник вважає відсутність у
виконавчому документі
ідентифікаційного коду боржника, не
може бути достатньою підставою для
винесення державним виконавцем
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження з посиланням
на ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

У судове засідання представник
заявника публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго»
Гурьєва О.С. не з'явилась, надала заяву
про розгляд справи за її відсутності,
просила скаргу задовольнити.

У судове засідання заінтересована
особа - відділ державної виконавчої
служби Будьоннівського районного
управління юстиції у м. Донецьку,
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи, свого
представника не спрямував, про причини
неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що вимоги заявника підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Обов'язковість виконання рішень, ухвал,
постанов суду визначена положеннями
ст. 124 Конституції України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства Юстиції України.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені документом.

28 грудня 2012 року Будьоннівський
районний суд м. Донецька ухвалив
судовий наказ № 2н/0504/2974/2012 про
стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
заборгованості по оплаті за
користування електроенергією у
розмірі 678 грн. 83 коп., судовий збір у
розмірі 107,30 грн., який набрав чинності 14
січня 2013 року та був пред'явлений ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» до виконання
ВДВС Будьоннівського РУЮ м. Донецька.

21 серпня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Будьоннівського РУЮ м. Донецька
Сасіним О.Г. видана постанова про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, мотивуючи тим що
виконавчий документ не відповідає ст. 18
ЗУ «Про виконавче провадження», а саме
не вказаний ідентифікаційний номер
боржника.

Відповідно до ст. 98 ЦПК України заява
про видачу судового наказу подається в
суд у письмовій формі. У заяві повинно
бути зазначено: 1) найменування суду, в
який подається заява; 2) ім'я
(найменування) заявника та боржника, а
також ім'я (найменування) представника
заявника, якщо заява подається
представником, їхнє місце проживання
або місцезнаходження; 3) вимоги
заявника і обставини, на яких вони
ґрунтуються; 4) перелік документів, що
додаються до заяви. Заява підписується
заявником або його представником і
подається з її копіями та копіями
доданих до неї документів відповідно
до кількості боржників. До заяви, яка
подається представником заявника,
повинно бути додано документ, що
підтверджує його повноваження. До
заяви про видачу судового наказу
додається документ, що підтверджує
сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України у
судовому наказі зазначаються: дата
видачі наказу; найменування суду,
прізвище та ініціали судді, який видав
судовий наказ; ім'я (найменування)
стягувача і боржника, їх місце
проживання або місцезнаходження;
посилання на закон, на підставі якого
підлягають задоволенню заявлені
вимоги; сума грошових коштів, які
підлягають стягненню, а також
розрахунковий рахунок боржника
(юридичної особи) в установі банку, з
якого повинні бути стягнуті грошові
кошти, якщо такий повідомлений
заявником; сума судових витрат, що
сплачена заявником і підлягає
стягненню на його користь з боржника;
відомості про порядок та строки
подання заяви про скасування судового
наказу.

Частиною 2 статті 103 ЦПК України
передбачено, що судовий наказ має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України «Про виконавче провадження» та
обов'язково містити положення про дату
видачі судового наказу стягувачу, дату
набрання судовим наказом законної
сили та строк пред'явлення судового
наказу до виконання. Зазначені
відомості вносяться до судового наказу
у день його видачі стягувачу для
пред'явлення до виконання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначаються:
повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що
видав виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Отже, у разі не зазначення
індивідуального ідентифікаційного
номера (реєстраційного номеру
облікової картки платника податків) у
рішенні суду, судовому наказі, згідно
із п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець може самостійно звернутися
до відповідного органу державної
податкової служби із запитом про
витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

Що стосується вимог позивача про
визнання дій державного виконавця
неправомірними, суд дійшов висновку, що
державний виконавець не звернув увагу
на визначену ЦПК України судову
процедуру розгляду заяв про видачу
судового наказу. Так згідно з ч.2 ст. 102
ЦПК України суддя видає судовий наказ
без проведення судового засідання і
виклику стягувача і боржника. Отже, у
виданому судовому наказі
заперечуються відомості, передбаченні
ст. 103 ЦПК України. Крім того, згідно зі
ст. 32 Конституції України, ст. 302 ЦК
України ніхто без згоди особи не може
збирати та поширювати конфіденційну
інформацію про неї чи її персональні
дані.

Відповідно до ст. 98 ЦПК України заява
про видачу судового наказу подається в
суд у письмовій формі. У заяві повинно
бути зазначено:

1) найменування суду, в який
подається заява;

2) ім'я (найменування) заявника та
боржника, а також ім'я (найменування)
представника заявника, якщо заява
подається представником, їхнє місце
проживання або місцезнаходження;

3) вимоги заявника і обставини, на
яких вони ґрунтуються.

4) перелік документів, що додаються
до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК
України, у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлення його порушені
права чи свободи.

Крім того, ВДВС Будьоннівського РУЮ м.
Донецька проігнорував ухвалу
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 12 жовтня 2013 року про
витребування матеріалів виконавчого
провадження. За таких обставин, суд
приходить до висновку, що зазначені
норми не містять вимог щодо наявності у
процесуальних документах і судових
рішеннях інформації про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) осіб, які беруть
участь у справі, а відтак - скаргу
публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго», на дії
державного виконавця, слід
задовольнити.

Керуючись ст. 98, 103, 384,ЦПК України, ст.ст.
2, 5, 11 «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на
дії державного виконавця -
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Будьоннівського районного управління
юстиції у м. Донецьку Сасіна О.Г. № 39420525
від 21.08.2013 про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Донецької області
через Будьоннівський районний суд м.
Донецька в порядку та терміни,
передбачені ст. 294 ЦПК України.

Суддя:
В.С.
Тараньова