У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

25 грудня 2013 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» про виплату
незаконно утриманої заробітної плати,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства
«ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» (далі - ПАТ
«ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК») на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 20 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 28 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 1 квітня 2009 року
за трудовим договором вона переведена
на посаду секретаря голови правління
ПАТ «ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК». 20 серпня 2011
року між нею та товариством укладено
договір про оплату навчання за рахунок
підприємства, який виконувався до 22
листопада 2011 року. 30 жовтня 2011 року
відбулася заміна голови правління та
через деякий час їй запропонували
звільнитися за власним бажанням, що
тягнуло за собою несприятливі наслідки
в частині повернення коштів за
договором про оплату за навчання від 20
серпня 2011 року. 22 листопада 2011 року між
сторонами було укладено договір про
дострокове розірвання договору від 20
серпня 2011 року. У грудні 2011 року вона
отримала довідку про прибутки за
останні 6 місяців роботи, з якої
вбачалося, що з її заробітної плати
утримано 2 004,56 грн. 17 лютого 2012 року вона
звернулася з листом щодо роз`яснення
утримання з її заробітної плати. Листом
від 4 травня 2012 року ПАТ
«ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» повідомило, що
не має можливості сплатити податкове
зобов`язання позивача, яке виникло за
виконанням угоди від 22 листопада 2011
року, а тому з її заробітної плати
утримано кошти у розмірі 1 551,80 грн.

З огляду на зазначене, позивачка
просила зобов'язати ПАТ
«ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» виплатити
заробітну плату у розмірі 1 551,80 грн та
середній заробіток за весь час
затримки у розмірі 52 822,98 грн, а також
судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 20 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 28 жовтня 2013 року, позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано ПАТ «ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК»
виплатити ОСОБА_1 утриману частину
заробітної плати у розмірі 1 552 грн та
середній заробіток за весь час
затримки у розмірі 52 823 грн із
здійсненням відрахувань із вказаної
суми прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ
«ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції, з висновками
якого й погодився апеляційний суд,
дослідивши докази в справі й давши їм
належну правову оцінку дійшов
обґрунтованого висновку про те, що при
звільненні позивача ПАТ
«ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» не здійснив
виплату належних їй сум, а тому
відповідач згідно з ст. ст. 116, 117 КЗпП
України повинен виплатити
працівникові середній заробіток за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 20 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 28 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

О.В. Ступак