Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року Справа №607/21019/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого-судді
Вийванко О.М.

при секретарі с/з
Жара М.Т.

за участю осіб, які
беруть участь у справі:

позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, посилаючись на
те, що 16 квітня 2012 року близько 21 год. 30
хв. на дамбі Тернопільського ставу в м.
Тернополі ОСОБА_3, керуючи автомобілем
НОМЕР_1, був неуважним, що призвело до
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП), а саме, на дорозі, яка має дві смуги
для руху автомобілів в кожному
напрямку, здійснив виїзд на смугу
зустрічного руху та допустив зіткнення
з автомобілем НОМЕР_2, який рухався в
зустрічному напрямку руху по своїй
смузі руху, під керуванням ОСОБА_2 Крім
того, відповідач, намагаючись покинути
місце вищезгаданого ДТП, рухаючись
своїм автомобілем заднім ходом по вул.
Руська в м. Тернополі здійснив наїзд на
автомобіль марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_3,
під керуванням ОСОБА_4 Таким чином,
ОСОБА_3 своїми діями порушив 2.3(б), 2.10.(а),
(в), 10.9, 11.4 Правил дорожнього руху
України, за що постановою апеляційного
суду Тернопільської області від 17
жовтня 2012 року, ОСОБА_5 було визнано
винним у вчиненні адміністративних
правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4,
124 КУпАП, а саме: за порушення правил
дорожнього руху, що спричинило
пошкодження транспортних засобів та
залишення місця дорожньо-транспортної
пригоди. В результаті вищевказаної ДТП
ОСОБА_3 була завдана позивачу
матеріальна та моральна шкода шляхом
дії джерела підвищеної небезпеки,
оскільки внаслідок ДТП було пошкоджено
його автомобіль «БМВ», д.н.з НОМЕР_4, яка
спричинила за собою душевні
переживання позивача. У зв'язку з цим,
позивач просить стягнути з відповідача
в його користь майнову шкоду у розмірі 6
592,45 грн., моральну шкоду у розмірі 2 500,00
грн. та судові витрати.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю, з мотивів
викладених у позовній заяві та просив
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник у
судове засідання не з'явилися із
невідомої суду причини, хоча про дату,
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, причин
неявки у судове засідання відповідач
та його представник суду не повідомили
та не подали клопотання про розгляд
справи у їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язанні
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суд про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Заслухавши пояснення позивача,
перевіривши та оцінивши наявні у
справі докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення,
виходячи з наступного.

Постановою апеляційного суду
Тернопільської області від 17.10.2012 р.
встановлено, що 16 квітня 2012 року
близько 21 год. 30 хв. на дамбі
Тернопільського ставу в м. Тернополі
ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, був
неуважним, що призвело до
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП), а саме, на дорозі, яка має дві смуги
для руху автомобілів в кожному
напрямку, здійснив виїзд на смугу
зустрічного руху та допустив зіткнення
з автомобілем НОМЕР_2, який рухався в
зустрічному напрямку руху по своїй
смузі руху, під керуванням ОСОБА_2 В
результаті вищевказаної ДТП,
автомобіль ОСОБА_2 було пошкоджено.
Крім того, відповідач, намагаючись
покинути місце вищезгаданого ДТП,
рухаючись своїм автомобілем заднім
ходом по вул. Руська в м. Тернополі
здійснив наїзд на автомобіль марки
«Форд», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням
ОСОБА_4 Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями
порушив 2.3(б), 2.10.(а), (в), 10.9, 11.4 Правил
дорожнього руху України.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України,
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, що
набрала законної сили, обов'язкові для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду,
з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Частиною 2 статті 15 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Частиною другою цієї статті визначено
способи захисту цивільних прав та
інтересів. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу
України, право на захист особа здійснює
на свій розсуд.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3
була завдана ОСОБА_2 матеріальна шкода
шляхом дії джерела підвищеної
небезпеки, оскільки внаслідок ДТП було
пошкоджено автомобіль позивача марки
«БМВ», д.н.з НОМЕР_4.

За правилом передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК
України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Частиною 1 статті 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Також, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України,
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме, шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

В силу вимог ч.1 ст.1192 ЦК України, розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

При обчисленні суми завданої
матеріальної шкоди, керуючись
висновком експерта за результатами
проведення судової авто-товарознавчої
експертизи Тернопільського відділення
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз № 2693/13-32
від 14 червня 2013 року, встановлено, що
вартість завданого матеріального
збитку власнику «БМВ», д.н.з. НОМЕР_4, в
результаті його пошкодження при ДТП,
станом на 16.04.2012 р. становить 6 592,45 грн.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що між винними діями
відповідача та отриманням
транспортним засобом марки «БМВ», д.н.з.
НОМЕР_4, механічних пошкоджень наявний
причинний зв'язок, а тому, відповідач
повинен нести відповідальність за
завдану шкоду.

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що
позивачем повністю доведено витрати на
відновлювальний ремонт власного
транспортного засобу в розмірі 6 592,45
грн., а тому позовні вимоги про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
матеріальних збитків у розмірі 6 592,45
грн., підлягають до задоволення.

Статтею 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням або
пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Оцінюючи розмір компенсації завданої
позивачу моральної шкоди, суд враховує
характер завданої шкоди, їх тривалість
та надані докази в обґрунтування
посилань позивача на ті наслідки, що
виникли після завданої шкоди. Так, з
урахуванням встановлених судом
порушень законних прав позивача з вини
відповідача, що призвели до моральних
страждань у вигляді душевного
хвилювання з цього приводу,
незручностях завданих пошкодженням
автомобіля, втрати нормальних життєвих
зв'язків, що вимагали від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, а тому, відповідно до вимог
ст.1167 ЦК України, на користь позивача
підлягає стягненню з відповідача
компенсація за спричинену моральну
шкоду, яку суд визначає у розмірі 800,00
грн.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд
приходить до переконання, що у даному
випадку мають місце порушення з вини
відповідача прав позивача щодо
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, та
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення та стягнення з відповідача
на користь позивача матеріальної шкоди
в розмірі 6 592,45 грн., заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, та 800,00 грн., в якості грошового
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, які, що
їх понесли, пропорційно до задоволеної
чи відхиленої частини вимог.

Позивачем були понесені судові витрати
зі сплати судового збору за вимоги
майнового характеру у розмірі 229,40 грн.
та за вимоги немайнового характеру
(моральної шкоди) у розмірі 114,70 грн., які
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК
України, ст.ст. 15, 16, 20, 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1192,
1194 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_5, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
матеріальну шкоду у розмірі 6 592,45 грн.
(шість тисяч п'ятсот дев'яносто дві
гривні 45 копійок), моральну шкоду у
розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень 00
копійок) та сплачений судовий збір у
розмірі 344,10 грн. (триста сорок чотири
гривні 10 копійок).

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області.

Головуючий суддяО. М. Вийванко