справа № 691/1748/13-ц
провадження № 2/691/687/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2013 рокуГородищенський
районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді
Савенко О.М.

при секретарі судових засідань
Римар Т.Є.

з участю:

позивачки
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Городище цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до В»язівської сільської ради
Городищенського району Черкаської
області, за участю третіх осіб
Городищенського виробничого відділку
коммунального підприємства
«Черкаського обласного об»єднаного
бюро технічної інвентаризації»,
Реєстраційної служби Городищенського
районного управління юстиції про
визнання правав власності на
будинковолодіння в порядку
спадкування за законом,-

встановив
:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до
В»язівської сільської ради
Городищенського району Черкаської
області, за участю третіх осіб
Городищенського виробничого відділку
коммунального підприємства
«Черкаського обласного об»єднаного
бюро технічної інвентаризації»,
Реєстраційної служби Городищенського
районного управління юстиції про
визнання правав власності на
будинковолодіння в порядку
спадкування за законом.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву
позивачка посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.В»язівок
Городищенського району Черкаської
області помер її батько ОСОБА_3. ОСОБА_3
мав на праві приватної власності
житловий будинок АДРЕСА_1. Заповіту
ОСОБА_3 не залишив. Проживала окремо від
ОСОБА_3, проте коли він захворів і став
потребувати її допомоги, запропонувала
проживати йому у її будинковолодінні
за адресою: АДРЕСА_2, в якому вона на той
час проживала. Він погодився, а вона
здійснювала догляд за ним до його
смерті. Коли ОСОБА_3 помер, поховала
його за власні кошти. Від прийняття
спадщини не відмовлялася. Звернувшись
до Городищенської державної
нотаріальної контори, щоб отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом на будинковолодіння, що
належало ОСОБА_3, нотаріус їй відмовила
через відсутність правовстановлюючого
документа на будівлі, але роз»яснила,
що дане питання може бути вирішене в
судовому порядку. Нерухомість, що
знаходиться в АДРЕСА_1 складається з
житлового будинку, веранди, ганку,
сараю, прибудови, сажа, літньої кухні,
погріба, криниці, убиральні і огорожі,
на загальну вартість 14472 грн.. За таких
обставин змушена звернутися до суду, за
захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві та просила
визнати за нею право власності на
житловий будинок садибного типу в
порядку спадкування за законом.

Представник відповідача В»язівської
сільської ради с.В»язівок
Городищенського району Черкаської
області в судове засідання не з"явився,
але надав суду лист від 20 листопада 2013
року за вх.№5771 про розгляд справи у
його відсутність, проти задоволення
позову не заперечив.

Представник третьої особи
Городищенського відділку КП
«Черкаське обласне об»єднане бюро
технічної інвентаризації» в судове
засідання не з'явився, але попередньо
надав лист від 19 листопада 2013 року №5708,
в якому просив розглянути справу у
його відсутність, щодо задоволення
позовних вимог позивачки не заперечив.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Городищенського
районного Управління юстиції
Черкаської області в судове засідання
не з'явився, але надав лист від 18
листопада 2013 року за вх.№5695, в якому
просить справу розглядати у його
відсутність, щодо задоволення позову
не заперечив.

Неявка відповідача та третіх осіб не
перешкоджає розглядові справи по суті,
так як сторони повідомлені вчасно та
належним чином про розгляд справи. За
таких обставин, суд, вважає, що у справі
достатньо доказів для об'єктивного
розгляду справи і проводить розгляд у
їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивачки,
розглянувши листи В»язівської
сільської ради Городищенського району
Черкаської області, Городищенського
відділку КП «Черкаське обласне
об»єднане бюро технічної
інвентаризації», Реєстраційної служби
Городищенського районного Управління
юстиції Черкаської області, свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які до суду не
з»явилися, а надіслали телеграми за
змістом яких обізнані із своїми
спадковими правами, але не претендують
на частку у спадщині, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом шестимісячного
строку з моменту відкриття спадщини,
він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до Листа Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від
16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» при розгляді справ про
спадкування суди мають встановлювати: -
місце відкриття спадщини; - коло
спадкоємців, які прийняли спадщину; -
законодавство, яке підлягає
застосуванню щодо правового режиму
спадкового майна та часу відкриття
спадщини у випадку, якщо спадщина
відкрилась до 1 січня 2004 року.

На час відкриття спадщини в період
чинності ЦК УРСР його нормами було
передбачено певні дії, які свідчили про
прийняття спадщини, у тому числі
прийняття спадщини шляхом вступу у
володіння та управління спадковим
майном (фактичне прийняття спадщини).
ЦК УРСР не обмежувався строк для
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом або заповітом. При
вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилась і була
прийнята до 1 січня 2004 року, не
допускається застосування судами норм
ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Якщо спадщина відкрилась у період
чинності ЦК УРСР, застосовуванню
підлягають норми ЦК УРСР про
належність спадщини спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини незалежно від
оформлення права на спадщину.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов
про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

Згідно правил ст 549 ЦК України в
редакції 1963 року визначається, що
спадкоємець прийняв спадщину: якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивачка
являється спадкоємцем першої черги за
законом після померлого батька ОСОБА_3,
днем смерті якого є ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до довідки Городищенської
міської ради від 03.10.2013 року, позивачка
доглядала за ОСОБА_3 до дня його смерті,
що свідчить про проживання разом із
спадкодавцем. Остільки позивачка
проживала з спадкодавцем на день його
смерті, користувалася його речами,
здійснює догляд за майном, то суд
вбачає підстави фактичного прийняття
спадщини сааме нею. Звернувшись до
Городищенської державної нотаріальної
контори для отримання свідоцтва про
право на спадщину, позивачка отримала
відмову через відсутність документів у
померлого ОСОБА_3 на житловий будинок
садибного типу. Крім позивачки,
спадкоємцями за законом є її брати -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які законодавцем
віднесені до першого кола спадкоємців,
але не виявили бажання та у
встановлений законом термін не
звернулися до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини і
повідомили суду про відсутність таких
намірів у подальшому.

У відповідності до ст.553 ЦК УРСР від
спадщини відмовився той спадкоємець,
який не вчинив жодних дій, що свідчать
про прийняття спадщини. Інших
спадкоємців судом не встановлено.

Перешкод для прийняття спадщини після
померлого, судом не встановлено.
Житловий будинок садибного типу, який є
предметом судового розгляду не
перебуває під заставою, не належить
іншим особам. З метою узаконення
спадщини, суд, вважає за необхідне
визнати за позивачкою право власності
на житловий будинок садибного типу,
який розташований по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом, остільки таке
право надане їй безпосередньо у зв"язку
з відмовою від спадщини братів ОСОБА_4
та ОСОБА_5 і передбачене ст.553 ЦК УРСР.

З врахуванням вищенаведеного, судом
встановлено, що позивачка являється
єдиним спадкоємцем покійного ОСОБА_3,
яка виявила бажання успадкувати майно
у вигляді житлового будинку садибного
типу.

Позов підтверджується: копією паспорта
ОСОБА_2,копією свідоцтва про народження
ОСОБА_2, копією свідоцтва про укладення
шлюбу, копією свідоцтва про смерть
ОСОБА_3, копією технічного паспорта на
садибний житловий будинок по АДРЕСА_1

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 5, 10, 30, 60, 212, 213,215, 294 ЦПК
України, ст.ст. 524, 548, 549, 553 ЦК УРСР, суд,-

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до В»язівської
сільської ради Городищенського району
Черкаської області, за участю третіх
осіб Городищенського виробничого
відділку коммунального підприємства
«Черкаського обласного об»єднаного
бюро технічної інвентаризації»,
Реєстраційної служби Городищенського
районного управління юстиції про
визнання правав власності на
будинковолодіння в порядку
спадкування за законом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителькою АДРЕСА_3, в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок садибного типу,
розташований по АДРЕСА_1 який належав
ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду може бути оскаржене
частково або повністю в апеляційному
порядку до Апеляційного суду
Черкаської області через
Городищенський районний суд.

Апеляційну скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя О. М. Савенко