Справа № 495/5886/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року

м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Яковенко Ю.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

від третіх осіб:

- від ОСОБА_1 – не з’явився

- від ОСОБА_2 – не з’явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/5886/13-ц

за позовом Публічного акціонерного
товариства „Державний ощадний банк
України” в особі філії Одеського
обласного управління АТ „Ощадбанк”

до ОСОБА_3

за участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору:

- ОСОБА_1

- ОСОБА_2

про звернення стягнення на предмет
застави

В С Т А Н О В И В:

25.07.2013 року Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» в особі філії Одеського
обласного управління АТ „Ощадбанк”
(далі по тексту – позивач) звернулося
до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_3 (далі по
тексту – відповідач) за участю третіх
осіб без самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_1 (далі по тексту – третя
особа-1) та ОСОБА_2 (далі по тексту –
третя особа-2) про звернення стягнення
на предмет застави.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що 18.09.2007
року між позивачем та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 1958-н,
відповідно до умов якого позивач надав,
а ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 35 000
доларів США на споживчі цілі зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 13,5 % на рік з кінцевим терміном
повернення до 18.09.2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між позивачем
та відповідачем – ОСОБА_3, 18.09.2007 року
було укладено договір застави
транспортного засобу типу легковий
універсал, марки TOYOTA, модель LANDCRUISER, 2000
року випуску, кольору сірого, № шасі
(кузов, рама) JT111WJA005004980, реєстраційний
номер – ВН4111ВА, який належить ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії ВНС № 004329,
виданого РЕВ 4-го МРВ УДАІ ГУМВС України
в Одеській області 29.11.2006 року.

Також, 18.09.2007 року між ПАТ „Державний
ощадний банк України” в особі філії
Одеського обласного управління АТ
„Ощадбанк” та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 1, згідно з яким
поручитель поручався перед кредитором
за виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором № 1958-н, від 18.09.2007
року.

Згідно з умовами кредитного договору №
1958-н за користування кредитом
позичальник зобов’язується
сплачувати банку відповідну плату
(проценти) в порядку, розмірах та
строки, визначені у договорі (п.п.1.5
Договору).

АТ „Ощадбанк” належним чином виконало
свої зобов’язання по кредитному
договору, а саме банком були надані
кошти в сумі 35 000 доларів США готівкою.
Проте ОСОБА_1 порушила умови договору,
не виконала свої зобов'язання належним
чином. Відповідно до заочного рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 31.05.2011 року було
стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача
суму боргу у розмірі 34 617,27 доларів США,
та на підставі рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 29.04.2013 року
стягнуто на користь банку суму боргу у
розмірі 13 374,42 долара США.

Невиконання відповідачем зобов'язань
по укладеному договору зумовило
звернення ПАТ «Державний ощадний банк
України» до суду із відповідним
позовом.

У судові засідання представник
позивача не з'явився, але подав до суду
заяву, згідно якої просив розглянути
справу за його відсутності та зазначив,
що заявлені позовні вимоги підтримує у
повному обсязі та не заперечує проти
заочного розгляду справи.

Відповідач – ОСОБА_3, в судове
засідання не з'явився, але подав до суду
заяву, згідно яких проти позовних вимог
ПАТ «Державний ощадний банк України»
не заперечує, просив розглянути справу
без його участі та стягнути судовий
збір з третіх осіб.

Треті особи – ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відзив
або заперечення на позов ПАТ
«Державний ощадний банк України» до
суду не надали та в судові засідання не
з'явилися без поважних причин, про
причини неявки суд не повідомили,
будь-яких клопотань не заявляли, хоча
був належним чином повідомлений про
час та місце судових засідань.

Так, ухвала суду та повістки про
призначення слухання справи на 12.08.2013
року, 04.09.2013 року, 10.10.2013 року, 11.11.2013 року
та 17.12.2013 року, а також копія позовної
заяви ПАТ «Державний ощадний банк
України»з додатками до неї були
надіслані на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
(Одеська область, Овідіопольський
район, село Прилиманське, СТОГ
«Струмок», будинок № 28), яка наявна в
матеріалах справи. Між тим, усі
документи з зазначеної адреси були
повернуті до суду у зв'язку з не
проживанням адресатів за вказаною
адресою та не обслуговування цією
адреси.

Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного
процесуального кодексу України, судова
повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур’єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
відкладає розгляд справи в межах
строків, встановлених статтею 157 цього
Кодексу, у разі першої неявки в судове
засідання сторони або будь-кого з інших
осіб, які беруть участь у справі,
оповіщених у встановленому порядку про
час і місце судового розгляду, якщо
вони повідомили про причини неявки, які
судом визнано поважними.

Згідно із ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів – одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більше
як на п’ятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
позивач та відповідач в судові
засідання не з’явилися, але, згідно їх
заяв, просили розглянути справу без їх
участі, треті особи в судові засідання
не з'явилися, будь-яких клопотань не
заявляли, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення судових засідань, строк
розгляду справи, відповідно до ст.157
Цивільного процесуального кодексу
України, закінчується і ніхто із сторін
не заявив клопотання про його
подовження, суд вважає за можливе і
необхідне, розглянути справу за
відсутності учасників судового
процесу, на підставі наявних та
достатніх для розгляду матеріалів
справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд вважає, що позовна заява ПАТ
«Державний ощадний банк України»
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

18.09.2007 року ОСОБА_1, ознайомившись з
умовами та правилами надання
банківських послуг, Тарифами ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
просила надати грошові кошти у сумі 35
000 доларів США, що складає 176 750,00
гривень, та зобов’язалась прийняти,
належним чином використати та
повернути Кредит у сумі 35 000 доларів
США по курсу НБУ на 18.09.2007 року (курс НБУ
5,05 гривень за 1 долар США), а також
сплатити проценти за користування
кредитом в розмірі 13,5 %, про що 18.09.2007
року нею власноручно було підписано
кредитний договір № 1958-н.

Так, 18.09.2007 року між ПАТ «Державний
ощадний банк України» (Банк) та ОСОБА_1.
(Клієнт) було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого Банк
надав, а Клієнт отримав кредит у
розмірі 35 000 доларів США готівкою на
споживчі цілі зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 13,5 % на
рік з кінцевим терміном повернення до
18.09.2010 року.

Відповідно до п.3.3.1
кредитного договору, позичальник
зобов'язується точно в строки
обумовлені договором, погасити кредит,
а у випадку неналежного виконання
взятих на себе зобов'язань за цим
договором на першу вимогу сплатити
штрафні санкції.

Згідно п.5.2 кредитного
договору, за порушення взятих на себе
зобов'язань по поверненню основної
суми кредиту та своєчасної сплати
відсотків за користування кредитом
позичальник зобов'язується сплатити на
користь банка пеню в розмірі 0,04 % від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення.

Забезпеченням зобов'язань, що
випливають з кредитного договору є
порука ОСОБА_2 згідно договору поруки №
1 від 18.09.2007 року, відповідно до умов
якого поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати солідарно в
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання боржником ОСОБА_1
зобов'язання за кредитним договором №
1958-н від 18.09.2007 року.

Крім цього, з метою забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором №1958-н від 18.09.2007 року між ПАТ
«Держаний ощадний банк України» та
ОСОБА_3 18.09.2007 року був укладений
договір застави майна (автотранспорту),
згідно умов якого відповідач надав у
заставу належний йому на праві
власності автомобіль марки «TOYOTA»,
модель «LANDCRUISER», 2000 року випуску,
кольору сірого, № шасі (кузов, рама)
JT111WJA005004980, реєстраційний номер –
ВН4111ВА, який належить ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії ВНС №004329,
виданого РЕВ 4-го МРВ УДАІ ГУМВС України
в Одеській області 29.11.2006 року.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1ст.610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами виникли правовідносини, що
витікають з кредитного договору, які
регулюються нормами Цивільного
кодексу України.

Відповідно дост.1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави
(Позика), якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов’язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. Кредитний
договір укладається у письмовій формі
(ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов’язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідно до положень ст.554 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
відповідальність поручителя.

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу
України та ч.2 ст.1 Закону України «Про
заставу,» в силу застави кредитор має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

Згідно із ст.18 Закону України «Про
заставу», якщо предметом застави стає
майно, яке вже є заставним
забезпеченням іншого зобов'язання
(боргу), заставне право попереднього
заставодержателя (попередніх
заставодержателів) зберігає силу.
Вимоги заставодержателя, у якого право
застави виникло пізніше,
задовольняються з вартості предмета
застави після повного забезпечення
вимог попередніх заставодержателів,
крім випадків, передбачених частиною
п'ятою цієї статті.

За ст.20 Закону України «Про заставу» та
статтями 589- 590 Цивільного Кодексу
України, заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Відповідно до пункту 4.2 договору
застави майна від 18.09.2007 року,
укладеному між ПАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_3, у разі
невиконання чи неналежного виконання
заставодавцем зобов'язання в цілому чи
тієї або іншої її частини, а також в
інших випадках, передбачених цим
договором, заставодержатель реалізує
своє право вимагати дострокове
виконання зобов'язання шляхом
звернення стягнення на предмет застави
у порядку, визначеному кредитним
договором, чи цим договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 свої
зобов'язання по кредитному договору не
виконувала. Крім того, відповідно до
заочного рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від
31.05.2011 року було стягнуто з ОСОБА_1 на
користь позивача суму боргу у розмірі 34
617,27 доларів США, та на підставі рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 29.04.2013 року
стягнуто на користь банку суму боргу у
розмірі 13 374,42 долара США.

Позивач повідомляв відповідача та
третіх осіб про необхідність погашення
кредитної заборгованості та попередив
їх про намір звернутися до суду з
відповідним позовом, однак такі
повідомлення та попередження залишені
без відповіді та задоволення.

Згідно із ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч. 1, 4 ст.174 Цивільного
процесуального кодексу України,
відповідач може визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи. У разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищезазначені обставини,
норми чинного законодавства та той
факт, що відповідач – ОСОБА_3О, позов
визнав та такі дії не суперечать закону
і не порушують права, свободи чи
інтереси інших осіб та держави, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість, правомірність та
законність позовних вимог ПАТ
„Державний ощадний банк України”, у
зв'язку з чим позовна заява ПАТ
„Державний ощадний банк України” в
особі філії ООУ АТ „Ощадбанк” до
ОСОБА_3 за участю третіх осіб ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет застави підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного
процесуального кодексу України, судові
витрати понесені ПАТ „Державний
ощадний банк України” при розгляді
справи підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 509, 510, 525, 526, 530, 572, 589, 590,
612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 157, 174,
197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ПАТ „Державний ощадний
банк України” в особі філії Одеського
обласного управління АТ „Ощадбанк” до
ОСОБА_3 за участю третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет застави –
задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Одеська область,
Овідіопольський район, село
Прилиманське, СТОГ «Струмок», будинок
№ 28, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
за кредитним договором № 1958-н від
18.09.2007 року, у розмірі 47 991,69 доларів
США звернути стягнення на предмет
застави на транспортний засіб типу
легковий універсал, марки TOYOTA, модель
LANDCRUISER, 2000 року випуску, кольору сірого,
№ шасі (кузов, рама) JT111WJA005004980,
реєстраційний номер – ВН4111ВА, який
належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії ВНС №004329, виданого РЕВ 4-го МРВ
УДАІ ГУМВС України в Одеській області
29.11.2006 року, шляхом продажу вказаного
предмета застави з публічних торгів.

Встановити початкову ціну предмета
застави а договором застави –
транспортний засіб типу легковий
універсал, марки TOYOTA, модель LANDCRUISER, 2000
року випуску, кольору сірого, № шасі
(кузов, рама) JT111WJA005004980, реєстраційний
номер – ВН4111ВА, який належить ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії ВНС №004329,
виданого РЕВ 4-го МРВ УДАІ ГУМВС України
в Одеській області 29.11.2006 року, що
підлягає визнанню незалежним
суб’єктом оціночної діяльності на
момент такого продажу обраним
Публічним акціонерним товариством
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Одеського обласного
управління АТ „Ощадбанк” (65014, м. Одеса,
вул. Базарна,17, р/р 0001 в ФООУ АТ
«Ощадбанк», МФО 328845), на рівні вартості
визначеної фахівцем банку у розмірі 139
971 грн.

Передати в управління Публічному
акціонерному товариству «Державний
ощадний банк України» предмет застави
- транспортний засіб типу легковий
універсал, марки TOYOTA, модель LANDCRUISER, 2000
року випуску, кольору сірого, № шасі
(кузов, рама) JT111WJA005004980, реєстраційний
номер – ВН4111ВА, який належить ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії ВНС №004329,
виданого РЕВ 4-го МРВ УДАІ ГУМВС України
в Одеській області 29.11.2006 року, на
період його реалізації, надавши право
вчиняти будь-які юридичні дії по
відношенню до предмета застави, в тому
числі: право звернення до
уповноважених органів та посадових
осіб для отримання будь-яких
документів, їх копій, дублікатів,
витягів з державних реєстрів, довідок
необхідних для управління.

Стягнути з ОСОБА_3 (Одеська область,
Білгород-Дністровський район, с.
Розкішне, вул. Дзержинського,21,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії Одеського
обласного управління АТ „Ощадбанк”
(65014, м. Одеса, вул. Базарна,17, р/р 0001
в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) сплачений
судовий збір за розгляд позовної заяви
в розмірі 1 399,71 грн. (одна тисяча триста
дев’яносто дев’ять гривень сімдесят
одна копійка).

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

В.В. Мишко