Справа № 362/5992/13-ц
Провадження № 2/362/2524/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2013 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області у
складі: головуючого - судді Корнієнка
С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
завданої злочином,-

в с т а н о в и в:

16 жовтня 2013 року позивач звернувся до
суду з вимогами про стягнення з
відповідача заподіяної злочином
матеріальної шкоди в розмірі 788891,88 грн.,
в подальшому зменшивши її до 422988,88 грн.
та судові витрати у справі, зазначивши,
що відповідач, працюючи з 3 липня 2006
року до 17 жовтня 2006 року у ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» на посаді спеціаліста із
взаємодії з кредитними організаціями
ГО, в період з вересня по листопад 2006
року, використовуючи підроблені
документи, укладав фіктивні кредитні
договори, чим вчинив злочині,
передбачені ч.2 і ч.3 ст.358, ч.2 ст.190 КК
України, за які звільнений Печерським
районним судом м. Києва 25 квітня 2012 року
у зв'язку з закінченням строків
давності. Відповідний позов про
стягнення з нього заподіяної
матеріальної шкоди судом був залишений
без розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав.

Представник відповідача позов не
визнала та просила застосувати до
заявлених вимог строки позовної
давності.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові матеріали
справи, суд вважає, що позов не підлягає
до задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, які мають значення для
вирішення справи. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

За ч. 1, ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській, кримінальній справі, що
набрало законної сили, не підлягають
доказуванню при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Як вбачається з роз'яснень п. 9
постанови пленуму Верховного суду
України «Про практику застосування
судами України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна» № 3 від 31
березня 1989 року, матеріальна
відповідальність робітників і за
шкоду, заподіяну злочином
підприємству, установі, організації, з
якими вони перебували у трудових
відносинах, визначається згідно з
ст.ст.130-138 КЗпП України.

У відповідності до положень ч.ч.1,3 ст. 130
КЗпП України, працівники несуть повну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.
За наявності зазначених підстав і умов
матеріальна відповідальність може
бути покладена незалежно від
притягнення працівника до
дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 3 п. 3, п.20
Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992
року, за шкоду, заподіяну внаслідок
порушення трудових обов'язків,
працівник несе відповідальність перед
підприємством (установою,
організацією), з якими перебуває в
трудових відносинах. судам необхідно
перевіряти, чи додержаний власником
або уповноваженим ним органом
встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з
дня виявлення заподіяної працівником
шкоди для звернення в суд з позовом про
її відшкодування. Цей строк
застосовується і при зверненні із
заявою прокурора. Днем виявлення шкоди
слід вважати день, коли власнику або
уповноваженому ним органу стало відомо
про наявність шкоди, заподіяної
працівником. Днем виявлення шкоди,
встановленої в результаті
інвентаризації матеріальних
цінностей, при ревізії або перевірці
фінансово-господарської діяльності
підприємства, установи, організації,
слід вважати день підписання
відповідного акта або висновку.

У відповідності до положень ст. 256 ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно з положеннями ст. 257 ЦК
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 233 КЗпП
України, для звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації,
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди.

З огляду матеріалів справи вбачається,
що на підставі наказу № 7338 від 17 жовтня
2006 року, відповідач, на підставі ст. 38
КЗпП України, був звільнений з посади
експерта відділу взаємодії з
кредитними організаціями ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК».

У відповідності до постанови
Печерського районного суду м. Києва №
1-п-6/12 від 25.04.2012 року, відповідач ОСОБА_1
звільнений від кримінальної
відповідальності за вчинення злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст.
190 КК України, вчинених ним за час
роботи у 2006 році у позивача через
закінчення строків давності. При цьому,
позов позивача про стягнення із
відповідача заподіяної злочином
матеріальної шкоди залишено без
розгляду.

Таким чином, судом, на підставі
зібраних у справі доказів, достовірно
встановлено, що відповідач,
перебуваючи у трудових відносинах з
позивачем в період з липня до жовтня 2006
року завдав позивачу злочинними діями
матеріальну шкоду.

Разом з тим, виявлення заподіяної
відповідачем матеріальної шкоди
відбулося в 2011 році, а останній
звільнений від кримінальної
відповідальності на підставі
постанови Печерського районного суду
м. Києва № 1-п-6/12 від 25 квітня 2012 року у
зв'язку із закінченням строків
давності, а до суду із позовом про її
стягнення з останнього, позивач
звернувся лише 16 жовтня 2013 року.

Вказане дає суду підстави для відмови в
задоволенні позову в зв'язку із
пропущенням позивачем річного строку
звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61,
88, 209, 212-215, 223, 224-227, 294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги або закінченню апеляційного
провадження.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Корнієнко С.В.