Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"09" жовтня 2013 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

при секретарі Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Лізинг інформативних
технологій» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості , -

в с т а н о в и в:

ПрАТ «Лізинг інформативних
технологій» звернулось до суду з
позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
лізингу.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що
12.05.2008 року між ЗАТ «Лізинг
інформаційних технологій», від імені
якого діяло ТОВ «Версія-Сістемс» та
ОСОБА_1 було укладено договір № 120090005
про надання в оренду на умовах
фінансового лізингу обладнання.
Відповідно до умов договору, ОСОБА_1
приймає участь в системі LeaseІТ, зокрема
отримує обладнання та інші товари, а
також послуги в системі. На виконання
умов договору, відповідачу було
передано від лізингодавця в платне
користування на умовах фінансового
лізингу, комп'ютерне обладнання
загальною вартістю 4183,00 грн.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_1
зобов'язаний щомісячно вносити грошові
кошти в рахунок плати за користування
отриманим майном до повної виплати
його вартості, однак, в порушення таких
умов, проведення таких платежів ОСОБА_1
припинив.

Договором лізингу передбачено, що у
випадку порушення термінів плати за
користування майном лізингодавець
може нараховувати штрафні санкції на
суму боргу за весь час прострочення та
вимагати у поручителя виконати
обов'язок лізингоодержувача за
договором лізингу частково або в
повному обсязі.

Проте, ОСОБА_1 не сплачує щомісячні
платежі у розмірі та порядку,
визначеному договором та додатками до
нього. Загальна сума заборгованості,
станом на 18.06.2013 року становить 13237 грн.
89 коп., яку позивач просить суд стягнути
з відповідача, поклавши НАН нього
судові витрати.

Представник позивача надав в судове
засідання заяву, в якій позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про місце, час та дату
слухання справи повідомлений належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ЗАТ "Лізинг інформаційних технологій"
правонаступником якого є ПрАТ "Лізинг
інформаційних технологій", від імені
якого за довіреністю від 29.07.2007 року
діяло ТОВ "Версія-Сістемс", та ОСОБА_1
укладено договір про отримання
ІТ-обладнання, інших товарів та послуг
в системі LeaseІТ, за умовами якого було
передано ОСОБА_1, а останнім - отримано
від лізингодавця в платне користування
на умовах фінансового лізингу
комп'ютерне обладнання: системний блок
IQ Pro D01 (82877), монітор TFT Philips190S8FB,
акустична система Genius SP-F120, клавіатура
Genius KB-06X2, маніпулятор "mouse" Genius XScroll Optica
загальною вартістю 4183,00 грн.
Відповідачем обрано пакет LeaseIT - LeaseIT
Інвайт, за умовами якого виплата
залишку вартості обладнання
здійснюється щомісяця рівними
частинами, кількість платежів - 24,
термін виплати вартості обладнання - 2
роки, вид договору - фінансовий лізинг,
строк лізингу - 2 роки, перехід права
власності на об'єкт лізингу
відбувається після повної виплати
вартості обладнання, вартість пакету
(проценти за надання фінансування) - 2%
від первісної вартості обладнання за
кожний місяць до повної виплати
вартості обладнання.

Відповідач, укладаючи договір з
позивачем, взяв на себе обов'язок,
передбачений п.3.1 та п. 5.4.2 договору,
здійснювати своєчасну та повну оплату
за отримане обладнання в строк до 20
числа поточного місяця. Невиконання
стороною умов договору тягне за собою
відповідальність, визначену п.14.2
Правил отримання ІТ-обладнання, інших
товарів та послуг у системі LeaseIT, які є
невід'ємною частиною договору.

Предмет лізингу був наданий ОСОБА_1 в
порядку та в строки, передбачені
договором.

Однак, в порушення умов такого
договору, в частині щомісячної сплати
коштів за користування майном,
відповідач протягом певного часу не
здійснював платежів.

Згідно з наданою позивачем структурою
грошових нарахувань та надходжень №
НОМЕР_1 від 18.06.2013 року, ОСОБА_1 на
виконання умов укладеного ним договору
сплачені грошові кошти у загальній
сумі 2988 грн. 50 коп., при цьому остання
оплата здійснена в розмірі 1300 грн. у
липні 2009 року.

Пунктом 14.8 Правил встановлено, що
клієнт не має права без згоди оператора
LeaseIT передавати обладнання третім
особам, продавати його, передавати в
оренду або сублізинг, закладати, іншим
чином передавати з метою забезпечення
боргу, здійснювати інші дії, що
передбачають передання обладнання або
прав на нього третім особам. У випадку
порушення цього обмеження Клієнт
сплачує на користь оператора LeaseIT
компенсацію вартості обладнання, яка
розраховується як сума всіх платежів,
що підлягають оплаті на користь
оператора LeaseIT за період з місяця, в
якому клієнт допустив порушення,
зазначене в цьому пункті, до кінця
строку плати всіх платежів,
встановлених пакетом LeaseIT та додатково
сплачує штрафні санкції у розмірі 20%
від первинної вартості втраченого
обладнання.

У зв'язку з неналежним виконанням умов
укладеного договору, відповідачу до
сплати нараховані: компенсація
вартості обладнання - 3485 грн. 84 коп.,
фінансова комісія у сумі 4768 грн. 62 коп.,
індексація місячних платежів - 3713 грн. 71
коп., індексація простроченої
заборгованості - 416 грн. 94 коп.,
індексація розрахункового періоду - 16
грн. 18 коп., а також штрафні санкції за
відсутнє обладнання - 836 грн. 60 коп.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Виходячи з вимог ст. 806 ЦК України, за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Як вбачається із п.6.12 Правил отримання
ІТ-обладнання, у випадку суттєвих змін
встановленого Національним банком
України курсу долара США чи євро по
відношенню до української гривні,
оператор LeaseIT залишає за собою право в
односторонньому порядку відповідно
збільшити платіж, про що
повідомляється клієнту в рахунку на
оплату чергового поточного платежу.

Однак, яка саме складова із місячного
платежу підлягає збільшенню - вартість
обладнання чи проценти за надання
фінансування - у Правилах не визначено,
як і не визначено механізму та порядку
перерахунку платежу.

Умовами договору було визначено сплату
протягом 24 місяців рівних щомісячних
платежів, які складались із: суми
вартості обладнання - 174 грн. 29 коп. та
процентів за надання фінансування - 83
грн. 66 коп. (згідно розрахунку -
фінансова комісія), загальна сума
місячного платежу - 257 грн. 95 коп.

Як вбачається зі Структури грошових
нарахувань та надходжень, наданої
позивачем, індексація місячних
платежів та простроченої
заборгованості, з посиланням на п.6.12
Правил, розраховувалась наступним
чином: шляхом ділення суми місячного
платежу, попередньо визначеної станом
на день укладення договору у гривнях -
257 грн. 95 коп., на курс долара США, що
існував на дату укладення договору (5,05
грн. за 1 долар) визначалась сума
платежу в доларах. Після цього сума
місячного платежу в доларах,
перемножена на курс долара до гривні
станом на день платежу (наприклад 7,9
грн. за 1 долар) становила суму
місячного платежу, а різниця між
платежем, визначеним відповідно до
курсу долара, та платежем, визначеним
станом на момент укладення договору, і
становила індексацію місячного
платежу.

З розрахунку вбачається, що з
підвищенням курсу долара США до гривні,
позивач перераховував місячний
платіж.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України,
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в актах прямо
вказано про це, а також, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що
грошове зобов'язання має бути виконане
в гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Як вбачається із договору про
отримання ІТ-обладнання в системі LaseIT,
№ 120090003 від 12.05.2008 року та Акту
приймання-передачі майна № 20083985 від
12.05.2008, вартість товару визначена
виключно в гривнях і становить 4183 грн.

Відповідно до умов договору про
отримання ІТ-обладнання в системі LeaseIT,
вид даного договору - фінансовий
лізинг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
фінансовий лізинг», відносини, що
виникають у зв'язку з договором
фінансового лізингу, регулюються
положеннями Цивільного кодексу
України про лізинг, найм (оренду),
купівлю-продаж, поставку з урахуванням
особливостей, що встановлюються цим
Законом.

Відповідно до ст. 706 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, оголошеною продавцем у момент
укладення договору, якщо інше не
встановлено законом або не випливає із
суті зобов'язання.

Статтею 694 ЦК України передбачено, що
товар продається в кредит за цінами, що
діють на день продажу. Зміна ціни на
товар, проданий в кредит, не є підставою
для проведення перерахунку, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Статтею 16 Закону України «Про
фінансовий лізинг» передбачено, що
сплата лізингових платежів
здійснюється в порядку, встановленому
договором. Лізингові платежі можуть
включати: а) суму, яка відшкодовує
частину вартості предмета лізингу; б)
платіж як винагороду лізингодавцю за
отримане у лізинг майно; в) компенсацію
відсотків за кредитом; г) інші витрати
лізингодавця, що безпосередньо
пов'язані з виконанням договору
лізингу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індекс споживчих цін
(індекс інфляції) обчислюється
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади і галузі
статистики і не пізніше 10 числа місяця,
що настає за звітним, публікується у
періодичних офіційних виданнях.

Згідно з листом Верховного Суду
України № 62-97 від 03.04.1997 року
«Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ», для
визначення розміру заборгованості з
урахуванням індексу інфляції
необхідно індекс інфляції,
визначений за певний період,
перемножити на суму боргу.

Таким чином, суд вважає, що збільшуючи
розмір місячних платежів, з
перерахуванням їх по курсу долара США
на день сплати, позивач тим самим
збільшував вартість обладнання
порівняно з тією, яка була визначена у
договорі, що суперечить положенням
ст. 706, 694 ЦК України та ст. 16 Закону
України «Про фінансовий лізинг».

Оскільки індексація визначених
договором місячних платежів у гривнях
та простроченої заборгованості, що
розрахована позивачем із
застосуванням курсу долара США до
гривні, не передбачена законом, в
зв'язку з цим не підлягає стягненню з
відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про стягнення
індексації місячних платежів у сумі 3713
грн. 71 коп., індексації простроченої
заборгованості - 416 грн. 94 коп.,
індексації розрахункового періоду - 16
грн. 18 коп. - є безпідставними та -
задоволенню не підлягають, а загальний
розмір заборгованості відповідача
підлягає зменшенню на вказані суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 60
Цивільного-процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.

Відповідачем до суду не надано доказів
на підтвердження того, що
заборгованість ним сплачена, або
складає іншу суму. А тому, суд
позбавлений взяти до уваги інші докази
ніж ті, що містяться в матеріалах
справи.

Таким чином, розмір заборгованості
відповідача складає: по компенсації
вартості обладнання: 3485 грн. 84 коп.;
4768 грн. 62 коп. фінансової комісії; 836 грн.
60 коп. штрафних санкцій за відсутнє
обладнання, а всього 9 091 грн. 06 коп.

Підсумовуючи наведене, суд приходить
до висновку що позов обґрунтований та
такий, що підлягає частковому
задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, визначеному ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 6, 526, 527, 530, 533, 543, 553, 554, 611,
625, 694, 706, 806 Цивільного кодексу України;
ст. 16 Закону України «Про фінансовий
лізинг», ст. ст. 10, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-228
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Лізинг інформативних
технологій» 9 091 (дев'ять тисяч
дев'яносто одну) грн. 06 коп.
заборгованості по договору
фінансового лізингу.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Лізинг інформативних
технологій» 229 грн. 40 коп. судового
збору.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва протягом
10-ти днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

С у д д я :