РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/12748/13-ц

Провадження № 2/123/4040/2013

29.11.2013 року
м. Сімферополь

Київський районний суд м.
Сімферополя

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Жолуденко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Кримського
республіканського підприємства «СМ
БРТІ», Комунального підприємства
«Приватизаційне бюро» про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
виселення, та про зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в листопаді 2013 року звернулась
до суду з позовом, за яким просила
усунути перешкоди в користуванні
житлом, шляхом виселення ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1, визнати незаконною
довідку КРП «СМ БРТІ» про реєстрацію за
ОСОБА_2 права власності на вказану
квартиру, та зобов'язати КП
«Приватизаційне бюро» оформити
розпорядження, видати свідоцтво про
право власності та технічний паспорт,
щодо цієї ж квартири.

Позов мотивований тим, що позивач є
наймачем спірної квартири, проте
користуватись житлом вона не може,
через те, що в квартиру без належних на
те підстав займає відповідач, яка
добровільно не бажає її звільнити. Інші
вимоги позивачем не обґрунтовані.

ОСОБА_1 в судовому засіданні на
вимогах позову наполягала, просила
позов задовольнити за підстав
наведених в позовній заяві.

ОСОБА_2 вимоги позову не визнала і
пояснила, що вважає себе власником
квартири, а тому просила в задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3
підтримала доводи свого довірителя і
пояснила, що ОСОБА_2 є добросовісним
набувачем спірної квартири, а тому таке
майно в неї може бути витребувано лише
за підстав передбачених законом.

Судом встановлено таке.

Рішенням Київського районного суду
м.Сімферополя від 30.03.2012р., залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду АР
Крим від 13.06.2012р. було частково
задоволено позов ОСОБА_1 до КП ЖЕО
Київського району м. Сімферополя,
виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2
про визнання приватизації недійсною,
визнання договору недійсним, вселення
та виселення, і постановлено: визнати
незаконним розпорядження виконавчого
комітету Сімферопольської міської
ради м. Сімферополя від 30.05.2002р. №416 про
приватизацію квартири АДРЕСА_1 та
свідоцтво про право власності від
30.05.2002 р. видане ОСОБА_4, ОСОБА_5; визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири за вказаною адресою від 07.05.2003
р., укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2; вселити ОСОБА_1 у квартиру
АДРЕСА_1.

Судом, як це вбачається з тексту
наведеного рішення, встановлено, що
вироком Київського районного суду м.
Сімферополя від 18.12.98р. ОСОБА_1
засуджена до 9 років позбавлення волі
за вбивство свого чоловіка ОСОБА_6, з
яким проживала та була прописана у
квартирі АДРЕСА_1. З 30.08.98 вона
знаходилась під вартою, потім у місцях
позбавлення волі, рішенням Київського
районного суду м. Сімферополя від
22.12.99р. за позовом КП
«Житлово-експлуатаційне об'єднання
Київського району м. Сімферополя» була
визнана такою, що втратила право
користування спірною квартирою та
23.01.01р. виписана з неї. Рішенням
виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради №2223
від 28.12.2001р. в порядку відселення з
квартири, що загрожує обвалом, у
квартиру АДРЕСА_1 вселено ОСОБА_4 разом
з дочкою ОСОБА_5 На підставі заяви
ОСОБА_4 та довідки про склад сім'ї 30.05.02
виконавчим комітетом Сімферопольської
міської радою прийнято розпорядження
№416 про приватизацію квартири АДРЕСА_1,
та цього ж дня видано свідоцтво про
право спільної часткової власності на
ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно з договором купівлі-продажу від
07.05.03, посвідченим приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим №4937, ОСОБА_5 продали, а
ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1.

Приймаючи вказане рішення, суд
послався на те, що ухвалою
Апеляційного суду АР Крим від 18.02.09
рішення Київського районного суду м.
Сімферополя від 22.12.99р. про визнання
ОСОБА_1 такою, що втратила право
користування спірною квартирою
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції, який
ухвалою від 14.05.09р. залишив позов КП
«Житлово-експлуатаційне об'єднання
Київського району м. Сімферополя» без
розгляду, а відтак відпали правові
підстави для виписки ОСОБА_1 з квартири
та передачі її ОСОБА_5 для постійного
проживання, а відповідно і для
подальшої приватизації останніми
квартири та її відчуження ОСОБА_2.

Дане рішення суду набуло чинності та
виконано.

Так, на виконання рішення між
балансоутримувачем житла КП «ЖЕО
Київського району» та ОСОБА_1 укладено
договір найму квартири АДРЕСА_1 і щодо
неї 29.05.2013р. відкрито особовий рахунок
НОМЕР_1, що в свою чергу вказує на те, що
дана квартира повернута у власність
Територіальної громади м.Сімферополя.

За адресою вказаного житла ОСОБА_1 в
установленому порядку зареєструвала
своє місце постійного проживання, що
вказує на те, що вона була вселена в
квартиру.

Останній факт не заперечувався
відповідачем ОСОБА_2, не заперечувалось
нею і той факт, що в наступному нею були
змінені замки на вхідних дверях
квартири і з того часу вона не допускає
позивача в квартиру.

Наведене в сукупності, дає суду
підстави прийти до однозначного
висновку, що правом користуватися
квартирою АДРЕСА_1 наділена лише
ОСОБА_1, будь які права на дану квартиру
у відповідача ОСОБА_2 відсутні, а тому
остання займає дане житло
безпідставно, тобто самоправно.

При цьому, наявність в КРП «СМ БРТІ»
реєстрації права власності на спірну
квартиру за ОСОБА_2 правового значення
не має, і вказує лише на те, що власник
квартири не звернувся до цього органу
із заявою про виключення
реєстраційного запису на підставі
рішення суду.

Відповідно до ст. 116 ч.3 ЖК України,
особи, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Отже, позов в частині вимог про
виселення ОСОБА_2 зі спірного житла є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Що стосується вимог позивача про
усунення перешкод в користуванні
квартирою, то в їх задоволенні слід
відмовити, оскільки правом заявити
таку вимогу відповідно до ст. 391 ЦК
України наділено власника майна, в
даному випадку це є Територіальна
громада м. Сімферополя.

Інші вимоги позову, як це вже наведено
вище, позивачем не обґрунтовано жодним
чином, не зважаючи на те, що судом
надавався час на уточнення позову, а
тому в задоволенні позову в цій частині
вимог слід відмовити, за
необґрунтованістю.

Судові витрати у справі, суд відповідно
до ст. 88 ЦПК України покладає на
відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Кримського
республіканського підприємства «СМ
БРТІ», Комунального підприємства
«Приватизаційне бюро» про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
виселення, та про зобов'язання вчинити
дії задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, без
надання іншого житла.

В задоволенні решти вимог позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.
судового збору.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
АР Крим через Київський районний суд м.
Сімферополя АР Крим на протязі десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий
М.Ф. Сенько