Справа № 408/8704/12
Провадження №2/210/537/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2013 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді
Костенко В.В.

при секретарі
Панчук О.І.

за участі позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3»янової
Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
виконкому Дзержинської районної в
місті ради, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору державний
нотаріус Третьої Криворізької
державної нотаріальної контори ОСОБА_4
про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду із вищеназваним
позовом та уточнивши заявлені позовні
вимоги в редакції позову від 16.09.2013 року
, позивач ОСОБА_1 посилається на ті
обставини, що 03.09.2011 року помер її
батько ОСОБА_5, який за життя склав
заповіт 10.12.2010 року , посвідчений
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстром № 3035, згідно якого заповів
належну йому земельну ділянку,
розташовану на території Криворізької
міської ради у Дзержинському районі по
вул. Байкальська, 43 та усе інше майно
ОСОБА_1.

Після смерті батька позивач
звернулась до нотаріальної контори у
встановлений законом 6-ти місячний
строк із заявою про прийняття спадщини,
але після спливу строку на прийняття
спадщини, нотаріус Третьої
Криворізької державної нотаріальної
контори ОСОБА_4 своєю постановою від
12.06.2012 року відмовила у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_5 з
підстав відсутності у останнього
правовстановлюючого документу на
земельну ділянку площею 0,0544 га по
вул.Байкальська, 43 в м.Кривому Розі.

Позивач зазначає, що за життя її
батько- Малиш М.Й. отримав 18.08.1998 року
державний акт про право власності на
земельну ділянку площею 0,0648 га по
вул..Байкальській , 43 в м.Кривому Розі,
яке зареєстрував у встановленому
законом порядку, але 09.09.1998 року за
договором купівлі- продажу ,
посвідченого приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за № 8225, ОСОБА_5 відчужив
частину вищеназваної земельної
ділянки площею 104,00 кв.м гр. ОСОБА_8 Після
відчуження, батько вживав заходи до
переоформлення раніше виданого
державного акту про право власності на
землю, отримав кадастровий номер на
змінену площу земельної ділянки, але
захворів та не встиг отримати новий
державний акт на земельну ділянку.

Позивач просить суд винести рішення,
яким визнати за нею право власності на
земельну ділянку площею 0,0544 га,
розташовану за адресою: м.Кривий Ріг,
вул.Байкальська, буд.43 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
її батька ОСОБА_5, який помер 03.09.2011 року.

У судовому засіданні позивач
підтримала заявлений позов та просила
його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2
підтримала думку свого довірителя та
пояснила, що ОСОБА_5 за життя виконав
всі необхідні дії для переоформлення
розміру земельної ділянки, яка
залишилася у його власності після
укладення договору купівлі- продажу, а
саме: замовив та оплатив роботи по
складанню технічної документації із
землеустрою, отримав кадастровий
номер, не встиг отримати тільки новий
державний акт про право власності на
землю. Позивач в іншому порядку, окрім
як за рішенням суду , не зможе оформити
право власності на землю, т.я. земельна
ділянка фактично зареєстрована за
іншою особою, у зв»язку з чим, просить
захистити порушене право позивача та
задовольнити позов.

Представник відповідача
ОСОБА_3»янова Н.Є. заперечувала проти
позову та вважає, що заявлені позовні
вимоги не підлягають задоволенню, т.я.
за життя спадкодавець не оформив у
встановленому законом порядку право
власності на змінений розмір земельної
ділянки , отже юридично таке право в
нього не виникло и спадщина на земельну
ділянку не відкривається. Позивач , як
власник домоволодіння по
вул.Байкальська, 43 має право на
приватизацію землі на загальних
підставах.

Вислухавши думку сторін, дослідивши
письмові докази, суд вважає, що
заявлений позов підлягає задоволенню
за наступними підставами.

Судом встановлено, що 03.09.2011 року
помер ОСОБА_5 ( а.с.9), який за життя склав
заповіт 10.12.2010 року , посвідчений
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
за реєстром № 3035, згідно якого заповів
належну йому земельну ділянку,
розташовану на території Криворізької
міської ради у Дзержинському районі по
вул. Байкальська, 43 та усе інше майно
ОСОБА_1 ( а.с.10-11).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина, але після спливу строку на
прийняття спадщини, нотаріус Третьої
Криворізької державної нотаріальної
контори ОСОБА_4 своєю постановою від
12.06.2012 року відмовила ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_5 з
підстав відсутності у останнього
правовстановлюючого документу на
земельну ділянку площею 0,0544 га по
вул.Байкальська, 43 в м.Кривому Розі ( а.с.
12).

Як убачається із наданих суду
доказів, за життя ОСОБА_5 отримав 18.08.1998
року на підставі рішення виконкому
Криворізької міської ради народних
депутатів № 501/ 1 від 12.11.97 р., № 205 від
10.06.98 р. державний акт про право
власності на земельну ділянку площею
0,0648 га по вул.Байкальській , 43 в
м.Кривому Розі, яке зареєстрував у
встановленому законом порядку ( а.с.60)

09.09.1998 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 був
укладений договір купівлі- продажу ,
посвідчений приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за № 8225, згідно якого
ОСОБА_5 відчужив частину земельної
ділянки по вул. Байкальській , 43 в місті
Кривому Розі площею 104,00 кв.м гр. ОСОБА_8 (
а.с.19).

На підставі вищеназваного договору
купівлі- продажу ОСОБА_8 оформила право
власності на земельну ділянку площею 0,
0104 га та отримала державний акт про
право приватної власності на землю 11.05.
1999 року ( а.с. 59).

Позивач ОСОБА_1 згідно договору про
довічне утримання від 14.10.1998 року ,
посвідченого приватним нотаріусом
Третьої Криворізької державної
нотаріальної контори ОСОБА_9 за
реєстром № 1-3936 є власницею житлового
будинку № 43 по вул.Байкальській в
м.Кривому Розі , який розташований на
спірній земельній ділянці ( а.с.13, 14-15).

На момент відчуження ОСОБА_5
належної йому на праві приватної
власності частини земельної ділянки
громадянці ОСОБА_8 ( 1998 рік) не існувало
Інструкції про порядок

складання, видачі, реєстрації та
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю і право
постійного користування землею,
договорів на право тимчасового
користування землею та договорів
оренди землі, на норми якої посилається
у своїй постанові про відмову нотаріус
, зазначена Інструкція була
затверджена наказом за № 43 Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 04.05.1999 року.

При укладені договору купівлі-
продажу частини земельної ділянки
нотаріусом була зроблена відмітка у
державному акті про право приватної
власності на землю, виданого 18.08.1998 року
на ім»я ОСОБА_5, про відчуження частини
земельної ділянки розміром

0,0104 га, а також управлінням земельних
ресурсів виконкому Криворізької
міської за підписом ОСОБА_10 були
внесені відповідні записи до графи
вищеназваного державного акту під
назвою « зміни у межах і розмірах
земельної ділянки» та визначений новий
розмір земельної ділянки 0,0544 га , а
також внесені зміни до схеми зовнішніх
меж земельної ділянки ( а.с.60). Доказів
того, що на підставі норм діючого на час
виникнення спірних правовідносин
Земельного кодексу України право
власності ОСОБА_5 на частину земельної
ділянки, яка не була ним відчужена за
цивільно- правовою угодою, було
припинено, суду не було надано.

Крім того, як зазначалося вище,
між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був укладений
договір довічного утримання 14.10.1998 року
, згідно якого житловий будинок по вул..
Байкальській, 43 переданий у власність
останньої. Як зазначає у своїй
постанові № 2 « Про внесення змін та
доповнень до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 .04.2004
року № 7 « Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних прав» від 19.03.2010
року Пленум Верховного Суду України
при переході права власності на
будівлі та споруди за цивільно-
правовими угодами, укладеними до 1
січня 2002 року, згідно з положеннями
чинної до цієї дати статті 30 ЗК України
до набувача від відчужувача переходить
належне йому право власності або
користування земельною ділянкою,на
якій розташовані будівлі та споруди ,
якщо інше не передбачалось в договорі
відчуження. При переході права
власності на будинок або його частину
за договором довічного утримання до
набувача переходило право на земельну
ділянку, де вони розташовані, на умовах,
на яких ця ділянка належала
відчужувану ( п.10).

Відповідно до ст. 1225 ЦК та ст.131 ЗК
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, а також право
власності або право користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
їх обслуговування, якщо інший розмір не
визначений заповітом.

Ще за життя спадкодавця ОСОБА_5
відомості про належність йому на праві
приватної власності земельної ділянки
площею 0,0544, яка знаходиться за адресою :
Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг,
вул.. Байкальська, 43 були внесені до
Поземельної книги про земельну
ділянку, про що свідчить витяг з неї
серії ДП-121100000 № 001762 , присвоєний
кадастровий номер 020110013 ( а.с.20).
Зазначені відомості управління
Держкомзему не може самостійно
вилучити із Поземельної книги.

Внаслідок відмови нотаріуса у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на вищеназвану ділянку,
позивач у інший спосіб, ніж шляхом
визнання права власності на землю на
підставі ст.ст.15, 16 ЦК України судовим
рішенням, не зможе поновити порушене
право. В ході судового розгляду не було
встановлено претензій з боку інших
осіб на земельну ділянку, у зв»язку з
чим, суд вважає, що заявлені позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Позивач клопотала про віднесення
понесених нею судових витрат на її
рахунок, на стягненні їх з відповідача
не наполягала.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд-

озі. РРР

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до виконкому
Дзержинської районної в місті ради,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору державний нотаріус
Третьої Криворізької державної
нотаріальної контори ОСОБА_4 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на земельну ділянку площею 0,0544 га,
розташовану за адресою : м.Кривий Ріг,
вул..Байкальська, будинок, 43 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
батька ОСОБА_5, померлого 03 вересня 2011
року.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання до
Дзержинського районного суду м.Кривого
Рогу апеляційної скарги на протязі
десяти днів із дня його проголошення, а
особами які брали участь у справі, але
не були присутні при його проголошенні
в той же строк із дня отримання копії
рішення.

Повне рішення суду виготовлено на
протязі п"яти днів із дня проголошення
його вступної та резолютивної частини.

Суддя:

ОСОБА_11