Справа № 2-2003/11
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2013 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді:
Ганкіної І.А.

при секретарі:
Колонюк Ю.В.

адвокаті:
ОСОБА_1

відповідачі ( вона ж позивач):
ОСОБА_2

представникові ОСОБА_2:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за позовом: ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про вселення; за зустрічним
позовом: ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Відділу у
справах громадянства і реєстрації
фізичних осіб Вінницького РВ УМВС
України у Вінницькій області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації, -

Встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про вселення. За
зустрічним позовом ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4, Відділу у
справах громадянства і реєстрації
фізичних осіб Вінницького РВ УМВС
України у Вінницькій області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстрації.

Позовні вимоги об»єднано в одне
провадження.

В позові ОСОБА_4 зазначив, що
22.04.1999р. зареєстрував шлюб з
відповідачкою. За час спільного
проживання, вони за спільні кошти
збудували житловий будинок в АДРЕСА_1.
Будинок був розпочатий будівництвом у
1999р. і 20.02.2004р. сторони заселилися та
зареєструвалися у вказаному будинку. З
30.08.2011р. позивач знаходився у своєї
матері, яка проживає в с.Даньківка,
Іллінецького району, допомогав копати
картоплю, та проводити ремонтні роботи
в будинку, про що відповідачці було
відомо. Коли позивач повернувся додому,
він виявив, що замки на вхідних дверях
поміняні і відповідачка не допустила
позивача в будинок. Іншого житла
позивач не має і тимчасово проживає у
друзів. Оскільки, позивач має право
користуватися будинком, він звернувся
до суду та просить вселити його до
будинку АДРЕСА_1.

В зустрічному позову ОСОБА_2
зазначила, що є власником будинку
АДРЕСА_1. 17.02.2003р. тимчасово до 10.02.2004р., а
потім знову з 20.02.2004р. в будинку
позивачки було проведено реєстрацію
ОСОБА_4, оскільки, сторони перебували у
шлюбі та проживали сім»єю у вказаному
будинковолодінні. Реєстрацію
відповідача було здійснено, згідно
заяви власника матері позивачки -
ОСОБА_5 21.11.2001р. шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 було розірвано, а отже
відповідач став для позивачки
стороньою людиною, тому позивачка не
бажає, щоб за адресою знаходження її
власності було прописано даного
громадянина. З 2006р. відповідач не
проживає за місцем реєстрації, про що
свідчить довідка Бохоницької
сільської ради, на момент звернення
первинного позивача до суду сторони не
підтримують шлюбних стосунків, з
серпня 2011р. відповідач проживає у
матері, тому ОСОБА_2 звернулася до суду
та просить визнати відповідача, таким
втратив право користування житловим
приміщенням та зняття ОСОБА_4 з
реєстрації.

В судовому засіданні позивач (він же
відповідач) ОСОБА_4 свій позов
підтримав, зустрічний не визнав, та
суду показав, що його єдиним місцем
реєстрації є будинок АДРЕСА_1. Даний
будинок він побудував спільно з ОСОБА_2,
але будинок був зареєстрований на мати
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 В серпні 2011р. він поїхав
до своєї матері в с.Даньківка,
Іллінецького району, допомогав копати
картоплю, та проводити ремонтні роботи
в будинку, і про це ОСОБА_2 добре знала.
Наміру покидати будинок він не мав, так
як це його єдине місце реєстрації і він
вкладав власні кошти в будівництво
будинку. Коли він повернувся до свого
місця мешкання, він побачив, що ОСОБА_2
поміняла замки і на його вимогу
впустити його до будинку, відмовилася
допустити його до будинку. В будинку
залишилися речі та майно позивача, які
він не забирав, зокрема, власні речі та
інструменти, і позивач має намір
повернутися проживати до будинку, в
зв»язку з чим звернувся до суду.

Відповідач (вона ж позивач)
ОСОБА_2 позов ОСОБА_4 не визнала, свій
позов підтримала та суду показала, що
будинок АДРЕСА_1, будувала її мати і
після її смерті він був нею
успадкований, що ОСОБА_4 було добре
відомо. Безпричинно ОСОБА_4 не
повідомляючи їй нічого, виїхав з
будинку до своєї матері, на інше місце
проживання і з 2006р. в будинку не
проживає, речі свої забрав, а тому
відповідач вважає, що ОСОБА_4, шлюб з
яким вона розірвала, більше не є членом
її сім»ї і тому, підлягає до визнання
втративши право на житло та зняття з
реєстрації.

Заслухавши пояснення, вивчивши
матеріали справи, суд встановив
наступне:

22.04.1999р. ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_7, про
що свідчить відповідний актовий запис
№2 від 22.04.1999р. (а.с.10). Після реєстраціїї
шлюбу ОСОБА_7 прийняла призвище
«ОСОБА_7» (а.с.22).

Будинковолодіння було зареєстровано
за ОСОБА_5 на підставі будівельного
паспорта №148 за рішенням виконкому
Бохоницької сільської ради за №15 від
10.03.2006р.

Свідоцтво про право власності на
підставі даного рішення за №466 було
видано 4.05.2006р.

Згідно даних погосподарських книг
сім»я ОСОБА_4, ОСОБА_2 та донька
відповідача - ОСОБА_8 були прописані у
спірному будинковолодінні в 2004р., до
прийняття рішення сільської ради про
видачу свідоцтва про право власності
на спірне будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_9 померла. 30.06.2006р.
ОСОБА_2 було отримано свідоцтво про
право власності на спірне
будинковолодіння в порядку
спадкування за законом (а.с.7).

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було
розірвано 21.11.2011р. і на теперешній час
ОСОБА_2 в спірному будинку не проживає,
однак є у ньому зареєстрований, про що
свідчить оглянутий у судовому
засіданні паспорт ОСОБА_4 З
реєстарціїї ОСОБА_4 не знятий.

Визначаючись щодо вимог про
втрату право на користування житлом та
зняття з реєстрації, а також вселення,
суд враховує, що що спірні
правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються ст.ст.64,71,150,156
Житлового Кодексу України, а також ст.47
Конституції України.

Так, у відповідності до ст.47
Конституції України кожен має право на
житло. Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

За ст.156 Житлового Кодексу
України члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

При цьому, до членів сім»ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу.

Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

У разі відсутності угоди між
власником будинку (квартири) і колишнім
членом його сім'ї про безоплатне
користування жилим приміщенням до цих
відносин застосовуються правила,
встановлені статтею 162 цього Кодексу.

За ст. 64 Житлового Кодексу
України до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.Якщо
особи, зазначені в частині другій цієї
статті, перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні, вони
мають такі ж права і обов'язки, як
наймач та члени його сім'ї.

За ст.71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім»ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом 6 місяців. За ст.72
ЖК України особа визнається такою, що
втратила право користування житловим
приміщення у разі відсутності цієї
особи, понад встановленні строки.

Тому, виходячи з вищевказаних
нормативних положень, суд враховує, що
припинення шлюбних відносин між
сторонами, не може тягнути за собою
автоматичної втрати права ОСОБА_4 на
проживання у спірному житловому
приміщення будинку АДРЕСА_1 і зазначене
право первинного позивача підлягає до
захисту на підставі ст.64,156 ЖК України.

При цьому, наявність у ОСОБА_2
права власності на будинок, не може
переважати над правом ОСОБА_4, на житло,
що закріплено в ст.47 Конституціїї
України.

Щодо визнання ОСОБА_4 таким, що
втратив право на проживання у спірному
житлі, суд враховує, що як вбачається з
довідки Бохоницької сільської ради від
15.11.2011р. ОСОБА_4, спільно з ОСОБА_2, та
донькою власниці проживав у спірному
будинку по АДРЕСА_2 з 2006р., однією
сім»єю. Тому, в будинку по АДРЕСА_1, не
проживала вся сім»я ОСОБА_7, однак з
реєстрації по АДРЕСА_1 вказані особи не
знімалися, що підтверджує довідка
Бохоницької сільської ради від 24.10.2011р.
№1115 (а.с.28).

У відповідності до акту
Бохоницької сільської ради від 07.11.2011р.
правомірність складання якого
сторонами не оспарювалася, зазначено,
що подружжям було нажито перелік майна
в 13 одиниць, які були поділені між
бувшим подружжям лише за решення суду
від 12.12.2013р.

За актом від 7.11.2011р. складеного
представниками сільської ради
с.Бохоники, було зафіксовано, що під час
опису майна подружжя, ОСОБА_2
відмовилася надати ОСОБА_4 ключі від
будинку по АДРЕСА_1, що свідчить про
умисне перешкоджання ОСОБА_4 у праві на
використання даного будинку. Факт
заміни замків не заперечила у судовому
засіданні і сама ОСОБА_2

З показів свідків, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, судом
з»ясовано, що будинок по АДРЕСА_1
будували для сім»ї ОСОБА_2, у даний
будинок сторони заселилися, а в
подальшому, проживали в будинку по
АДРЕСА_2, не втрачаючи зв»язку з
будиноком по АДРЕСА_1, так як у
розпорядження сім»ї ОСОБА_2 було два
будинку, зокрема, будинок по АДРЕСА_2.
При цьому, до будинку по АДРЕСА_1
сторони навідуваличся кожного дня, у
будинку ночував ОСОБА_4, який також
підтримував будинок, робив роботи по
будівництву, тримав інструменти в
гаражу будинку.

Враховуючи чинення перешкод
ОСОБА_4 на заселення по місцю
реєстрації, суд прийшов до висновку,
щодо відсутніості підстав для
застосування ст.ст.71,72 ЖК України та
поважності причин відсутності ОСОБА_4 у
спірному житлі понад 6 місяців, так як
власник будинку позбавила його
можливості використання житлового
будинку за місцем його реєстраціїї.

Тому, враховуючи вказане, суд
вважає, що порушене право ОСОБА_4 на
проживання та використання житлового
будинку по АДРЕСА_1 підлягає до
захисту, шляхом постановлення
відповідного рішення, щодо вселення за
місцем реєстрації, а в зустрічному
позову, щодо визнання особи такою, що
втратила право на проживання та зняття
з реєстрації слід відмовити.

За ст.82 ЦПК України слід стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові
витрати в сумі 93 грн.

В стягненні судових витрат з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 слід
відмовити.

Керуючись ст.47 Конституції України, ст.
ст. 316,321 ЦК України, ст.ст.64,71,150,156 ЖК
України, ст.ст.15, 30, 60, 61, 214, 215, 223,232 ЦПК
України , суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_4 задоволити.

Вселити ОСОБА_4 в будинок АДРЕСА_1,
за місцем реєстарціїї.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, Відділу у справах громадянства
і реєстрації фізичних осіб Вінницького
РВ УМВС України у Вінницькій області
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 судові витрати в сумі 93 грн.

В стягненні судових витрат з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк апеляційної
скарги .

СУДДЯ: