Справа № 521/8425/13-ц
Номер провадження №2/521/4860/13
У Х В А Л А

"22" жовтня 2013 р. Малиновський районний
суд м.Одеси в складі:

головуючого судді -
Жуган Л.В.

при секретарі -
Ткаченко Б.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси
із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, зазначаючи, що він перебував
із відповідачем у зареєстрованому
шлюбі з 23.12.1986 року.

У зв'язку із тим, що подружнє життя між
сторонами не склалось, ОСОБА_1 просить
суд розділити все майно, набуте
сторонами під час шлюбу, а саме:
квартиру АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2;
квартиру АДРЕСА_3; автомобіль марки
«Шевролет», 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1;
автомобіль марки «Хюндай Туксон», 2010
року випуску, д/н НОМЕР_2; гараж,
розташований за адресою: АДРЕСА_4; гараж
у АДРЕСА_5.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що позивач
перешкоджає йому в проживанні в
квартирах, які є спільним майном
подружжя, та йому ніде проживати, тому
подав до суду заяву про забезпечення
позову шляхом поселення його до
квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на
праві власності.

Дослідивши матеріали цивільної справи
та подану заяву про забезпечення
позову, суд вважає, що заява не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою
осіб які беруть участь у справі, суд
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову. У заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується шляхом накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

За змістом ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову - це заходи
цивільного процесуального припинення
дій, які можуть утруднити виконання
майбутнього рішення суду чи зробити
його виконання неможливим. Вони
повинні гарантувати можливість
реалізації позовних вимог у разі
задоволення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості
заяви про забезпечення позову є
наявність причинного зв'язку між
конкретним видом забезпечення позову,
про який йдеться у відповідній заяві,
та наслідком у формі потенційної
загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у
Постанові «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року
у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Дослідивши вимоги ОСОБА_1 про
забезпечення позову, суд вважає, що
конкретний запропонований позивачем
захід - його поселення в квартиру, не
пов'язаний з предметом позову, яким є
поділ майна подружжя, а є фактично
окремою вимогою позивача, яка може
розглядатися в іншому провадженні.

Крім того, суд враховує, що квартира
АДРЕСА_1, належить позивачу ОСОБА_1 на
праві приватної власності, згідно
відомостей КП «ОМБТІ та РОН» №424733.69.13
від 12.08.2013 року.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Суд роз'яснює, що згідно ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

У випадку виникнення спірних
правовідносин щодо проживання ОСОБА_1 у
належній йому на праві власності
квартирі АДРЕСА_1, він має право
звернутися із відповідними вимогами у
встановленому законом порядку,
зокрема, шляхом пред'явлення окремого
позову, та/або шляхом звернення до
правоохоронних органів.

При таких обставинах, суд вважає, що
вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову,
шляхом його поселення до належної йому
квартири, в межах предмету розгляду
даного позову по своїй суті не є
заходами забезпечення позову в сенсі
ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд залишає
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову
без задоволення.

Керуючись ст.ст.151, 152 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову - по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
шляхом поселення до квартири АДРЕСА_1 -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк з дня проголошення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя:
Л.В. Жуган