КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/6431/13-ц
Провадження № 2/552/2269/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2013 року Київський районний суд м.
Полтави у складі:

головуючого - судді Божук Д.А.

при секретарі - Саєнко М.А.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

представника третьої особи - Вавренюк
І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, встановлення місця проживання і
виховання дітей та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа
яка не заявляє самостійних вимог: орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради про стягнення аліментів
та визначення місця проживання дітей,
суд ,-

ВСТАНОВИВ:

10.09.2013 року позивач звернувся до суду з
позовними вимогами про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини всіх
видів заробітку, починаючи з дня
подання позову і до повноліття дітей. В
ході судового розгляду позовні вимоги
неодноразово змінювались. Згідно
поданої 05.12.2013 року заяви на розгляд
суду передані вимоги про встановлення
місця проживання і виховання дітей
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір'ю - ОСОБА_1 та
стягнення з відповідача - ОСОБА_3
аліментів на утримання дітей у розмірі
1300,00 грн. на кожного. У позовній заяві
ОСОБА_1 посилається на те, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
30.04.2004 року, мають двох дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. З
лютого 2013 року між відповідачем та
позивачем шлюбні стосунки припинені,
вони проживають окремо. Обґрунтуванням
позовних вимог щодо встановлення місця
проживання і виховання дітей слугувало
те, що позивач з самого народження
піклувалась про своїх дітей ОСОБА_6 та
ОСОБА_7. Разом із відповідачем
створювали необхідні умови для
навчання, відпочинку, харчування дітей.
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 отримували гармонійний
інтелектуальний, психологічний,
духовний і моральний розвиток, зокрема,
позивач займалася з дітьми, вчила з
дітьми уроки, відводила дітей у
загальну школу, школу мистецтв, на
тренування, відвідувала з дітьми
лікарні, грала з ними в ігри, тощо. На
даний момент позивач взяла у найм
належне та достатнє житло,
влаштувалась на роботу, почала
займатися підприємницькою діяльністю,
має постійний заробіток, позитивну
характеристику та належним чином
виконує свої батьківські обов'язки. В
зв'язку з чим вважає наявними підстави
для задоволення позовних вимог щодо
визначення місця проживання дітей
разом з нею. Крім того, зазначає, що все
своє життя ОСОБА_6 і ОСОБА_7 провели
разом - між ними встановився тісний
психологічний і духовний зв'язок. Діти
дуже люблять один одного, сумують один
за одним, чекають зустрічі один з одним.
Перебування дітей поодинці спричиняє
їм обом моральну шкоду і душевні
страждання, а тому вважає
неприпустимим відокремлення рідного
брата і сестри один від одного.

17 жовтня 2013 року відповідач подав до
суду зустрічну позовну заяву про
стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини всіх
видів заробітку, починаючи з дня
подання позову до суду і до настання
повноліття та визначення місця
проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
ОСОБА_3. Під час судового розгляду
зустрічні позовні вимоги уточнювались.
Згідно поданої заяви від 06.12.2013 року на
розгляд суду передані вимоги, в яких
позивач за зустрічним позовом просив
суд встановити місце проживання і
виховання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком -
ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на
утримання ОСОБА_6 у розмірі ? всіх видів
доходів, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
та аліменти на утримання ОСОБА_7 в
розмірі ? всіх видів доходів, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Зустрічні
позовні вимоги обґрунтовані тим, що
батько, ОСОБА_3, з самого народження
належним чином піклувався про своїх
дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Разом із
ОСОБА_1 створювали необхідні умови для
навчання, відпочинку, харчування дітей.
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 отримували гармонійний
інтелектуальний, психологічний,
духовний і моральний розвиток. З метою
належного фінансового забезпечення
родини позивач за зустрічним позовом
займався і продовжує займатися
підприємницькою діяльністю. В той час
коли ОСОБА_3 був на роботі з дітьми
залишалася ОСОБА_1. При цьому позивач за
зустрічним позовом належним чином
займався вихованням дітей, де коли
разом з ОСОБА_1, де коли сам відводив
дітей у загальну школу, школу мистецтв,
на тренування тощо. Також позивач за
зустрічним позовом посилається на те,
що перебування дітей поодинці
спричиняє їм обом душевних страждань,
оскільки брат і сестра люблять один
одного, сумують та чекають зустрічі
один з одним. В зв'язку з чим ОСОБА_3
вважає за необхідне, щоб діти проживали
разом з батьком. Крім того, позивач за
зустрічним позовом, зазначив, що він
має достатній, для розвитку дітей та їх
утримання, дохід, у нього є квартира за
адресою: АДРЕСА_1, у якій зареєстровані
діти. У вказаній квартирі облаштовано
всі необхідні умови для проживання
обох дітей. Також, позивач за
зустрічним позовом посилається на те,
що син - ОСОБА_7 схильний до проживання
разом із батьком.

У судовому засіданні позивач за
первісним позовом та її уповноважений
представник позовні вимоги підтримали,
з підстав викладених у позовній заяві
та просили позов задовольнити. Проти
задоволення зустрічних позовних вимог
заперечили.

Відповідач за первісним позовом в
судовому засіданні та його повноважний
представник проти первісного позову
заперечували, зустрічний позов
підтримували, з підстав викладених у
ньому.

Представник третьої особи в судовому
засіданні при вирішенні спору щодо
визначення місця проживання ОСОБА_7
покладається на розсуд суду. При
вирішенні спору щодо визначення місця
проживання ОСОБА_6 вважає за доцільне
визначити місце проживання останньої з
матір'ю ОСОБА_1.

В ході судового розгляду представником
відповідача неодноразово заявлялось
клопотання про заслуховування думки
(пояснень) дитини ОСОБА_7. Позивач та
представник позивача за первісним
позовом категорично заперечували щодо
заявленого клопотання. Судом було
відмовлено у задоволенні вказаного
клопотання, оскільки, на переконання
суду, це може завдати дитині
психологічної травми та моральних
страждань, що є неприпустимим.

Суд заслухавши пояснення сторін,
третьої особи та свідків, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення первісного позову та
відмови у задоволенні зустрічного
позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
30.04.2004 року.

Рішенням Київського районного суду
міста Полтави від 26 вересня 2013 року
шлюб, зареєстрований 30 квітня 2004 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Київського районного управління
юстиції м. Полтави між ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
розірвано.

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвами про
народження ( а.с. 38, 39).

В даний час малолітня ОСОБА_6 проживає
разом з матір'ю ОСОБА_1 в квартирі за
адресою: АДРЕСА_2, що встановлено актом
обстеження умов проживання від 06.11.2013
року складеного спеціалістами служби у
справах дітей виконавчого комітету
Київської районної у місті Полтаві
ради. (а.с.229 ). В свою чергу малолітній
ОСОБА_7 проживає разом з батьком ОСОБА_3
в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що
встановлено актом обстеження умов
проживання від 31.10.2013 року складеного
спеціалістами служби у справах дітей
виконавчого комітету Київської
районної у місті Полтаві ради і не
заперечується сторонами по справі(а.с.
230).

На даний час сторони проживають окремо
та між ними не досягнуто згоду про
місце проживання дітей.

В зв'язку з цим позивачка звернулася з
відповідним позовом до суду, а
відповідач звернувся з зустрічним
позовом про визначення місця
проживання їхніх малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце
проживаня дитини, яка досягла десяти
років, визначаєтся за спільною згодою
батьків та самої дитини.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з первісного та
зустрічного позову, кожний з батьків
бажає, щоб місце проживання дітей було
визначене судом разом з ним.

В матеріалах справи наявні
документи, які характеризують дітей,
обставини їх проживання, виховання та
участі сторін у цьому.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору між батьками про визначення
місця проживання їх дитини на
підставі відомостей, одержаних в
результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших
осіб, які бажають проживати з дитиною,
а також на підставі інших документів,
які стосуються справи.

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної в м. Полтаві ради №
313 від 12.11.2013 року затверджено висновок
щодо визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_7 У вказаному
висновку зазначено, що виконавчий
комітет Київської районної в м. Полтаві
ради, як орган опіки та піклування,
вважає за доцільне при визначенні
місця проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
покластися на розсуд суду.

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної в м. Полтаві ради №
371 від 24.12.2013 року затверджено висновок
щодо визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_6, згідно якого
виконавчий комітет Київської районної
в м. Полтаві ради, як орган опіки та
піклування, вважає за доцільне
визначити місце проживання ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_2.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено поясненнями свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_1, ОСОБА_3
за час спільного проживання батьки -
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не ухилялись від
батьківських обов'язків з приводу
виховання дітей, діти завжди були
чисті, охайні. У сім'ї були доброзичливі
гармонійні стосунки.

До показань свідків ОСОБА_16 (мати
ОСОБА_1) та ОСОБА_17 (мати ОСОБА_3) суд
відноситься критично, оскільки вони є
близькими родичами сторін по справі та
зацікавлені у вирішенні спору. Крім
того, між ними склалися неприязні,
ворожі стосунки, в зв'язку з чим покази
даних свідків не можуть братися судом
до уваги.

У судовому засіданні були дослідженні
характеристики на сторін, згідно яких
останні характеризуються позитивно, не
зловживають спиртними напоями та
наркотичними засобами, жоден з них не
веде аморальний спосіб життя,
матеріально забезпечені та мають
доходи, а саме: позивач за первісним
позовом працює менеджером на ПП
«Карсаді», а також є фізичною
особою-підприємцем, відповідач за
первісним позовом є фізичною особою
підприємцем, займається роздрібною
торгівлею залізними виробами,
будівельними матеріалами.

Як встановлено в судовому засіданні,
обидві сторони в міру своїх
можливостей відповідально ставляться
до виконання своїх батьківських
обов'язків, мають позитивні
характеристики, належні умови для
забезпечення потреб малолітніх дітей.
Відповідач, згідно договору дарування
від 07.09.2000 року має на праві приватної
власності 1/8 частину жилого будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач, згідно договору оренди
житлового приміщення від 18.09.2013 року
орендує квартиру, за адресою: АДРЕСА_2.

Суд, оцінивши докази, що ґрунтуються на
всебічному, повному, об'єктивному
дослідженні обставин справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, керуючись
внутрішнім переконанням, звичаями,
враховуючи вищенаведені обставини
справи, погоджується з доводами
позивача по первісному позову про те,
що визначення місця проживання дітей
за місцем проживання матері буде
відповідати інтересам дітей. Зважаючи
на те, що в сестри - ОСОБА_6 та брата -
ОСОБА_7 теплі й тісні відносини, розлука
може спричинити стресові ситуації,
пов'язані зі зміною звичного для них
режиму проживання, який був до
фактичного припинення шлюбних
відносин між батьками.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлучена зі своєю матір'ю.

Конвенція про права дитини, виходячи
із рівності прав матері та батька, у п. 1
ст. 9 проголосила правило, за яким
дитина не повинна розлучатися з
батьками всупереч їх бажанню, за
винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в найкращих
інтересах дитини.

Судова практика твердо стоїть на
позиції, що кращі матеріально-побутові
умови життя відповідача не можуть бути
самодостатньою підставою для
передання йому дітей.

Наведені правові норми та інші
обставини справи, свідчать про
можливість ОСОБА_18 забезпечувати
нормальний, всебічний розвиток дітей,
а тому з метою захисту інтересів дітей
місце проживання дітей ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 слід визначити з їх матір'ю
ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

У відповідності з ч. 1 ст. 183 СК України
частка заробітку (доходу) батька, яка
буде стягуватись як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини та платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працює, є
фізичною особою підприємцем, інших
утриманців, крім ОСОБА_7 та ОСОБА_6, у
нього немає, нової сім'ї у нього не
створено, за станом здоров'я фізична
праця йому не протипоказна, тому він
має можливість сплачувати аліменти у
твердій грошовій сумі по 650,00 грн. на
кожну дитину. Суд вважає, що саме такий
розмір аліментів буде відповідати
принципу розумності та справедливості.
Крім того, відповідач у судовому
засіданні заявляв, що у нього є робота,
він добре заробляє та може утримувати
дітей.

При цьому, вимоги заявлені позивачем
про стягнення аліментів у розмірі 1300,00
грн. на кожну дитину є не
обґрунтованими. Відповідно до положень
ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Статтею
60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Так, позивачем не надано
суду належних та допустимих доказів,
які обґрунтовують вимоги позивача щодо
стягнення аліментів у наведеному вище
розмірі, зокрема, розрахунку, з якого
позивач виходила при визначені розміру
аліментів, довідки про доходи
відповідача тощо. З огляду на
вищевикладене, вимоги про стягнення
аліментів на утримання дітей
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 650,00 грн. на кожну дитину.

Враховуючи вищевикладене та те, що
судом не встановлено виключних
обставин, які б надавали перевагу
якійсь стороні, натомість встановлено,
що сторони любляче ставляться до дітей,
здатні повноцінно виконувати свої
батьківські обов'язки, суд вважає, що на
виконання принципу 6 Декларації прав
дитини від 20 листопада 1959 року, з метою
захисту інтересів дітей позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню. Відтак в задоволенні
позову ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Представник позивача у судовому
засіданні просив стягнути з
відповідача на користь позивача судові
витрати, що складаються з судового
збору та витрат за надання правової
допомоги у розмірі 4 600,00 грн., про що
надав суду квитанцію про сплату
зазначених коштів та
довідку-розрахунок про кількість годин
витрачених на правову допомогу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Відповідно до наданої
довідки-розрахунку представником
позивача витрачено 20 год. 00 хв. для
надання правової допомоги позивачу.
Розрахунок витрат на правову домовому
було здійснено виходячи з розміру
компенсації витрат на правову
допомогу, який не перевищує 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу. При цьому понесення
позивачем судових витрат на правову
допомогу підтверджується на суму 4 600,00
грн., оплату якої проведено згідно
квитанції № 2510/13/1 від 04.12.2013 року. В
зв'язку з частковим задоволенням
позовних вимог за первісним позовом, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
зокрема, судовий збір у розмірі 229,40 грн.
(за позовну вимогу про визначення місця
проживання дітей) та 3 450,00 грн. судових
витрат на правову допомогу пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.
Також відповідно до положень ч. 3 ст. 88
ЦПК України, з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 229,40 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 19, 160, 161, 180, 182, 183 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, встановлення місця проживання і
виховання дітей задовольнити частково.

У задоволенні позовних вимог за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа яка не заявляє самостійних
вимог: орган опіки та піклування
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради про
стягнення аліментів та визначення
місця проживання дітей відмовити.

Визначити місце проживання дітей -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти у розмірі 650 грн. (шістсот
п'ятдесят гривень) починаючи з 10.09.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти у розмірі 650 грн. (шістсот
п'ятдесят гривень) починаючи з 10.09.2013
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 229, 40 грн. (двісті
двадцять девять гривень 40 копійок)
судового збору та 3 450,00 грн. (три тисячі
чотириста п'ятдесят гривень) витрати на
правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір в розмірі
229,40 грн. (двісті двадцять дев'ять
гривень 40 копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню у межах
суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Полтавської області через
Київський районний суд м. Полтави.

Суддя
Д.А.
Божук