Справа № 515/2358/13-ц
Провадження № 2/515/2560/13
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді
Сивоконь Т.І.

при секретарі
Коваленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті
Татарбунари цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Правекс-Банк" про
визнання кредитного договору удаваним,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовною заявою до відповідача про
визнання кредитного договору удаваним,
посилаючись на наступні обставини.

03 березня 2008 року між сторонами було
укладено кредитний договір №3279-057/08Р,
терміном з 03.03.2008 року до 03.03.2015 року зі
сплатою 11,99 відсотків річних, згідно
якого Банк надає позичальнику кредит в
іноземній валюті в розмірі 17877 доларів
США для сплати за покупку автомобіля та
з метою сплати страхових платежів за
договорами страхування автомобіля.

03.03.2008 року на вимогу Банку,
позивачкою було підписано заяву на
видачу готівки на загальну суму 17877
доларів США (еквівалент у гривнях 90278,85
грн.). Однак, незважаючи на подану заяву,
Банк грошові кошти у вказаному розмірі
не надав, а лише перерахував грошову
суму у розмірі 89385 грн. на рахунок
приватного підприємства "КВАРЦ" в
якості сплати за купівлю автомобіля за
договором купівлі-продажу №124 від
22.02.2008 року. Тому 09.02.2009 року позивачка
подала до Банку письмову заяву, згідно
якої просила внести зміни до договору
та вважати його укладеним в
національній валюті - гривні. Однак, в
задоволенні даної заяви Банком було
відмовлено.

Позивачка вважає, що даний договір є
удаваним, так як він вчинений для
приховання іншого правочину, оскільки
грошові кошти в іноземній валюті нею не
були отримані, а за короткий проміжок
часу тобто за декілька десятків секунд
Банком було проведено обмін валюти та
грошові кошти в національній валюті
було перераховано приватному
підприємтсу "КВАРЦ" в якості оплати за
автомобіль, а тому вона вимушена
звернутися до суду з даним позовом та
просить визнавши договір удаваним,
вважати його таким, що насправді
укладений в національній валюті.

Представник позивачка надав до суду
заяву, згідно якої просив розглянути
справу у їх відсутність, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надала
заяву про розгляд справи у її
відсутності, проти задоволення позову
заперечувала, виклавши свої доводи у
письмових запереченнях, долучених до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд не
вбачає правових підстав для
задоволення позовної заяви.

Судом встановлено, що між сторонами
03.03.2008 року було укладено кредитний
договір №3279-057/08Р (а.с.14-19), відповідно до
якого позивачці ОСОБА_1 були видані
кошти в сумі 17 877 доларів США (а.с.7), які
відповідно квитанції №52 про
здійснення валютно-обмінної операції
(а.с.6) були переведені в національну
валюту - гривну, що склало 89 385 грн.,
після чого вказана сума була
переведена на рахунок ЧП "КВАРЦ" як
оплата за автомобіль, відповідно
договору №124 від 22.02.2008 року (а.с.10).

Відповідно до статті 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні, або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Пунктом 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснено, що
за удаваним правочином сторони умисно
оформляють один правочин, але між ними
насправді встановлюються інші
правовідносини. На відміну від
фіктивного правочину, за удаваним
правочином права та обов'язки сторін
виникають, але не ті, що випливають зі
змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи,
що правочин вчинено з метою приховати
іншій правочин, суд на підставі ст.235 ЦК
України має визнати, що сторонами
вчинено саме цей правочин, та вирішити
спір із застосуванням норм, що
регулюють цей правочин. Якщо правочин,
який насправді вчинено, суперечить
закону, суд ухвалює рішення про
встановлення його нікчемності або про
визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки
недійсності, передбачені статтею 216 ЦК,
можуть застосовуватися тільки у
випадку, коли правочин, який сторони
насправді вчинили, є нікчемним або суд
визнає його недійсним як оспорюваний.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів.

Відповідачка ОСОБА_1 не надала суду
належних і відповідних доказів у
підтвердження свого позову. Тобто,
заявляючи вимогу про визнання
правочину удаваним, позивачка має
довести: факт укладення правочину, що
на її думку є удаваним, спрямованість
волі сторін в удаваному правочині на
встановлення інших цивільно-правових
відносин, ніж ті, які передбачені
правочином, а саме відсутність у сторін
іншої мети ніж приховати інший
правочин, настання між сторонами інших
прав та обов'язків, ніж ті, що
передбачені удаваним правочином.

За таких обставин, для визнання угоди
удаваною позивачці необхідно надати
докази, а суду - встановити, що обидві
сторони діяли свідомо для досягнення
якоїсь особистої користі, їх дії
направлені на досягнення інших
правових наслідків і приховати іншу
волю учасників угоди.

Встановивши під час розгляду справи,
що правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд має визнати, що
сторонами вчинено саме цей правочин, та
вирішити спір із застосуванням норм, що
регулюють цей правочин.

Суд не погоджується з доводами
позивачки, що укладений між нею та
банком кредитний договір є удаваним,
так як нею не отримано від Банку
грошові кошти в іноземній валюті, а
лише перераховано Банком за купівлю
автомобіля кошти в гривневому
еквіваленті, а тому, на думку позивачки,
вважається, що між сторонами насправді
укладався кредитний договір саме в
національній валюті, оскільки під час
укладання договору і в подальшому
позивачка погоджувалася з усіма його
умовами,

про що є відповідна її власноручна
відмітка в самому договорі(а.с.19), крім
того, позивачка також погодилася з
умовами, викладеними в додатку до
оспорюваного кредиту, про що свідчить
її підпис (а.с.55), в графі якого "особливі
умови" вказано, що "при перерахуванні
грошових коштів автосалону за рахунок
оплати вартості автомобіля сума
кредиту обмінюється за комерційним
курсом АКБ "Правекс-Банк", встановленим
на день перерахування коштів
автосалону (в тому випадку, якщо кредит
видається в іноземній валюті).

Суд вважає, що позивачка при
укладенні кредитного договору
розуміла значення своїх дій, та бажала
укласти саме договір в іноземній
валюті. Також позивачкою не доведено,
який саме договір було приховано
сторонами при укладенні оспорюваного
кредитного договору, тому суд не вбачає
підстав для визнання оспорюваного
договору удаваним.

Керуючись Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», ст.ст.216, 235, 638
ЦК України, ст.ст.58-60, 213, 215 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ
"Правекс-Банк" про визнання кредитного
договору удаваним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Сивоконь