Справа № 1329/4490/12
Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/4177/13
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р.
Категорія справи:37
30 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
головуючого - судді Цяцяка Р.П.,
суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
при секретарі Ясиновській Я.М.,
за участю адвоката ОСОБА_3 -
представника позивачів ОСОБА_4 і
ОСОБА_5; Чекана Д.І. - сільського голови
с. Кам'янобрід; третьої особи ОСОБА_7;
ОСОБА_8 - представника третьої особи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 19 березня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до
Кам'янобрідської сільської ради
Яворівського району Львівської
області, треті особи: Яворівська
державна нотаріальна контора,
Новояворівська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_9 і
ОСОБА_11, про визнання права власності
на спадкове майно, у якому просили суд
визнати за ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (за кожною з
них) право власності в порядку
спадкування на 1/2 частину
будинковолодіння АДРЕСА_1 (в подальшому
- „спірне будинковолодіння"; а.с. 1-2).

У січні 2013 року ОСОБА_7, ОСОБА_9 і
ОСОБА_11 подали до суду зустрічну
позовну заяву до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про
визнання за ними права власності на
спірне будинковолодіння (а.с. 53-55),
провадження по якій ухвалою
Яворівського районного суду
Львівської області від 19 березня 2013
року було закрито: з тих підстав, що
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 грудня 2011 року
було залишеним в силі рішення
Яворівського районного суду
Львівської області від 29 січня 2009 року,
яким ОСОБА_12, ОСОБА_9 і ОСОБА_11 було
відмовлено у задоволенні позову,
аналогічного до їх зустрічного по
даній справі (а.с. 166-167).

Оскаржуваним рішенням Яворівського
районного суду Львівської області від
19 березня 2013 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину спірного будинковолодіння в
порядку спадкування за заповітом після
смерті її матері ОСОБА_13, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_5
право власності на 1/2 частину спірного
будинковолодіння в порядку
спадкування за законом в порядку
спадкової трансмісії після смерті її
батька ОСОБА_14, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року (а.с. 171-175).

Згадане рішення оскаржила третя особа
ОСОБА_7: як в своїх інтересах, так і в
інтересах третіх осіб, її довірителів,
ОСОБА_9 і ОСОБА_11.

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким відмовити
позивачам за первісним позорвом у
задоволенні їхніх позовних вимог „та
задоволити ... зустрічний позов",
покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Вважає помилковим висновок суду про те,
що вони „звернулися до суду з тих самих
підстав щодо предмету спору, який було
вирішено по суті рішенням Яворівського
районного суду Львівської області від
29.01.2009 року".

Вважають, що ОСОБА_15 (їхній чоловік і
батько) фактично прийняв спадщину
після смерті свого батька, лише не
встиг юридично це оформити, оскільки
трагічно загинув.

Звертають увагу на те, що рішенням
Апеляційного суду Львівської області
від 25.02.2010 року за ними було визнано
право власності на спірне
будинковолодіння, яке перебувало у
занедбаному стані, в результаті чого
ними були проведені ремонтні та
відновлювальні роботи на суму 100 000 грн.

Вважають, що наявність заповіту
померлої ОСОБА_13 не може бути підставою
для оформлення права власності в
порядку спадкування, оскільки ні на
день оформлення ОСОБА_13 заповіту, ні на
день її смерті за нею не було
зареєстровано право власності на
спірне будинковолодіння і таке вона не
могла заповідати (а.с. 180-184).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_7, ОСОБА_8 - представника
третьої особи ОСОБА_9, сільського
голови с. Кам'янобрід Чекана Д.І. на
підтримання доводів апеляційної
скарги та заперечення цих доводів зі
сторони представника позивачів за
первісним позовом, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Рішенням Яворівського районного суду
Львівської області від 29 січня 2009 року
було відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_7, ОСОБА_9 і ОСОБА_11 до ОСОБА_14 і
ОСОБА_4 про визнання права власності на
спірне будинковолодіння, а саме -
будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 грудня 2011 року
було задоволено касаційну скаргу
ОСОБА_4 та скасовано рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 25 лютого 2010 року, а вище згадане
рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 29 січня 2009 року
залишено в силі (а.с. 11-13).

Виходячи з вище наведеного, ухвалою
Яворівського районного суду
Львівської області від 19 березня 2013
року по даній справі було закрито
провадження за зустрічним позовом
ОСОБА_7, ОСОБА_9 і ОСОБА_11 до ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 про визнання за згаданими
позивачами за зустрічним позовом права
власності на спірне будинковолодіння
(а.с. 166-167). Згадана ухвала суду про
закриття провадження у справі за
зустрічним позовом ніким не
оскаржувалась і набрала законної сили.

За вище наведених обставин доводи
апеляційної скарги про помилковість
висновків суду стосовно того, що
позивачі за зустрічним позовом (в т.ч. -
і апелянт) „звернулися до суду з тих
самих підстав щодо предмету спору, який
було вирішено по суті рішенням
Яворівського районного суду
Львівської області від 29.01.2009 року", до
уваги прийматися не можуть.

Задовольняючи позовні вимоги за
первісним позовом та визнаючи за
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на
спірне будинковолодіння в порядку
спадкування, суд свої висновки
стосовно цього мотивував тим, що
згадане будинковолодіння було
збудовано ОСОБА_17 у 1969-1979 роках і після
його смерті 01 березня 1981 року
відкрилася спадщина, до складу якої і
ввійшло спірне будинковолодіння, однак
відсутність реєстрації права
власності на це будинковолодіння та
правовстановлюючих документів на
нього позбавляє позивачів за первісним
позовом можливості оформити свої
спадкові права шляхом оформлення
спадщини в нотаріальному порядку.

Однак вище наведені висновки зроблені
за неповного з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, та з
порушенням норм матеріального права,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема - доводів первісної позовної
заяви, а також мотивувальної частини
оскаржуваного рішення, право власності
у встановленому законодавством
порядку на спірне будинковолодіння не
оформлялося і будь-які
правовстановлюючі документи на нього
відсутні: ці обставини визнаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, і в силу норми,
передбаченої ч.1 ст. 61 ЦПК України,
доказуванню не підлягають.

В узагальненні Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 „Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування" міститься
роз'яснення про те, що визнання права
власності на спадкове майно в судовому
порядку є винятковим способом захисту,
що має застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку.

Там же міститься роз'яснення про те, що
окрім загального кола обставин, які
встановлюються судом при вирішенні
всіх спорів про право на спадкування,
при вирішенні спорів про визнання
права власності на спадкове нерухоме
майно судам необхідно з'ясовувати: 1)
правовий режим земельної ділянки, на
якій розташоване спірне нерухоме майно
(будинок, споруда); 2) чи отримано
спадкодавцем дозволи на спорудження
будинку, чи затверджено проект на
спорудження будинку; 3) коли
спадкодавцем було завершено
спорудження будинку; 4) чи дотримано при
будівництві проекту на спорудження
будинку, вимог державних
протипожежних, санітарних норм; 5) чи
посвідчено право власності на нерухоме
майно в установленому законом порядку
на час виникнення права власності.

Визнано правильною практику визнання
права власності на будинок у порядку
спадкування за наявності виписок із
погосподарських книг про те, що будинок
належав спадкодавцеві; технічного
паспорту на будинок; висновку
спеціалістів щодо технічного стану
будинку, дотримання санітарних і
протипожежних вимог; рішення ради та
договору про надання земельної ділянки
у безстрокове користування для
будівництва будинку; відмови виконкому
місцевої ради в оформленні права
власності; постанови нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідач по справі, Кам'янобрідська
сільська рада Яворівського району
Львівської області, у своїх
Запереченнях на позовну заяву
(первісну), поданих до суду, ці
заперечення обгрунтовує відсутністю
спору між сторонами, оскільки „до
цього часу спірний будинок не введений
в експлуатацію, не закінчений
будівництвом ... сільська Рада не
видавала та не оформляла жодних
правовстановлюючих документів" (а.с.
43-44).

В судовому засіданні в суді
апедяційної інстанції сільський
голова с. Кам'янобрід також ствердив, що
жодних звернень з приводу оформлення
прав на земельну ділянку, яку ще
рішенням Яворівського райвиконкому
від 04.09.1969 року № 388 було надано під
забудову ОСОБА_17, до сільської ради не
поступало, так само, як не поступало
будь-яких звернень з приводу здачі
спірного будинку в експлуатацію та
оформлення права власності чи
правовстановлюючих документів на
нього.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у своїй вище згаданій ухвалі від
21 грудня 2011 року, скасовуючи рішення
Апеляційного суду Львівської області
від 25 лютого 2010 року та погоджуючись з
рішенням Яворівського районного суду
Львівської області від 29 січня 2009 року
(яким було відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_7 (апелянта по даній
справі), ОСОБА_9 і ОСОБА_11 до ОСОБА_14 і
ОСОБА_4 про визнання права власності на
спірне будинковолодіння), свої
висновки також мотивував тим, що в
матеріалах справи відсутні докази
відмови згаданим позивачам в
оформленні права власності на
успадковану частину будинку (а.с. 11-13).

За відсутності звернень зі сторони (в
даному випадку) позивачів за первісним
позовом з приводу (зокрема) оформлення
права власності (правовстановлюючих
документів) на спірне
будинковолодіння, ними (відповідно) не
могло бути поданим до нотаріальної
контори цих правовстановлюючих
документів, на що посилається
завідувач державною нотаріальною
конторою у листі до ОСОБА_4 (а.с. 42), однак
постанова нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії у матеріалах
справи відсутня.

За вище наведених обставин оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового - про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до Кам'янобрідської сільської
ради, що (однак) не позбавляє згаданих
позивачів права на повторне звернення
до суду з аналогічними позовними
вимогами: за умови дотримання
процедури досудового вирішення
спірного питання в позасудовому
порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п. 1-4,
314 ч. 2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7
частково задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 19 березня 2013
року скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у
задоволенні їхніх позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий:

Судді: