Справа № 1327/4476/12
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/6081/13
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого
судді Мікуш Ю.Р.

Суддів:
Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар
Мариняк О.І.

З участю: позивачки ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3, представника
відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 26 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_7: третя особа Червоноградська
державна нотаріальна контора «Про
встановлення факту проживання ОСОБА_2
та ОСОБА_6 однією сім»єю та визнання за
ОСОБА_2 як спадкоємця четвертої черги
за законом, право на спадкування майна
спадкодавця ОСОБА_6 у другій черзі з
ОСОБА_7»,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 26 червня 2013 року
відмовлено у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_7:
третя особа Червоноградська державна
нотаріальна контора «Про встановлення
факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6
однією сім»єю та визнання за ОСОБА_2 як
за спадкоємцем четвертої черги за
законом, право на спадкування майна
спадкодавця ОСОБА_6 у другій черзі з
ОСОБА_7.

Вирішено стягнути із ОСОБА_2 в користь
держави судовий збір в сумі 114 грн.70 коп.

Рішення суду оскаржила позивачка
ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає рішення суду незаконним та
необґрунтованим.

Висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

При постановленні рішення суд не
врахував, що вона проживала з померлим
ОСОБА_6 з 1975 року по день його смерті,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року у фактичних
шлюбних відносинах як одна сім»я за
місцем її постійного проживання в
АДРЕСА_1 Разом із ОСОБА_6 вели спільне
господарство. Останні 7 років ОСОБА_6
хворів і вона здійснювала за ним
догляд, купувала ліки, разом з ним
перебувала в лікарні, що
підтверджується поясненнями лікарів.

Висновки суду, що покійний ОСОБА_6, який
був зареєстрований у гуртожитку в
АДРЕСА_2 а квартиру у неї орендував не
відповідає фактичним обставинам
справи.

Суд не дав належної оцінки поясненням
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.(
пояснення цього свідка взагалі не
зазначені в рішенні суду), а надав
перевагу свідкам-близьким родичам
відповідачки, які прямо зацікавлені в
результатах розгляду справи.

В рішенні суду зазначений свідок
ОСОБА_12, однак такий по справі не
допитувався.

Судом не враховано, що всі особисті
документи померлого ОСОБА_6 та його
одяг і інші речі знаходилися у неї в
квартирі.

Із доданої суду копії страхового
полісу серія УСП № 0969290 від 27 серпня 2003
року ( оригінал був оглянутий в
судовому засіданні) підтверджується,
що ОСОБА_6 уклав договір страхування,
зазначивши адресу місця свого
проживання АДРЕСА_1 а вигодонабувачем
зазначив її - ОСОБА_2

У неї до сьогоднішнього дня
зберігаються особисті документи
померлого ОСОБА_6 та які суд оглядав в
судовому засіданні, а саме: свідоцтво
про народження, службове посвідчення,
посвідчення - знак «Почесний шахтар
ДХК «Укрзахідвугілля», проїзний квиток
«Шахта Великомостівська», військовий
квиток, трудова книжка,
посвідчення-знак «Гірник Галичини»,
посвідчення Ветерана праці, пенсійне
посвідчення, свідоцтво про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування.

В представлених суду медичних
документах, виписках із медичних
карток значиться місце проживання
ОСОБА_6 АДРЕСА_1

Не заперечує, що ОСОБА_6 був
зареєстрований у гуртожитку по
АДРЕСА_2, сплачував за гуртожиток
особисто або вона про що свідчать
квитанції долучені нею до матеріалів
справи. Те, що ОСОБА_6 був
зареєстрований у гуртожитку, але в
ньому не проживав підтверджується
довідкою №368 шахти «ВМ» від 18.07.2013 року.

До матеріалів справи нею долучено
фотографії із яких видно, що ОСОБА_6
сфотографований із її внуками, яких
також сприймав як своїх внуків і вони
його називали дідусем, а також
фотографії із нею, з її дочкою , фото, де
вся родина разом.

Суд не надав належної оцінки
привітанням, які є в матеріалах справи
із різними святами на ім»я її та
ОСОБА_6, запрошення на весілля їх двох
та іншим доказам.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_2
та її представника ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги представника
відповідачки ОСОБА_4, вивчивши
матеріали цивільної справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу
України сім»ю складають особи, які
спільно проживають, пов»язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов»язки.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім»єю, суд
неналежно оцінив представлені
позивачкою докази, не дав їм належної
правової оцінки, а відтак висновки суду
не відповідають фактичним обставинам
справи.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачка ОСОБА_2 проживала разом із
ОСОБА_6 з 1975 року по день його смерті до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року в АДРЕСА_1.

Вони разом вели спільне господарство,
позивачка допомагала ОСОБА_6, коли
останній знаходився на лікуванні.
ОСОБА_6 у всіх медичних та інших
документах зазначав своє місце
проживання АДРЕСА_1 Зазначене
підтверджується довідкою №368 від 18.07.2013
року , виданою шахтою
«Великомостівська» про те, що ОСОБА_6
був зареєстрований в гуртожитку ВП
шахта «Великомостівська» з 14.05.1996 року
до дня його смерті, але в гуртожитку не
проживав.

Факт проживання однією сім»єю
позивачки та ОСОБА_6 підтверджується
поясненнями свідків, долученими до
справи листівками привітань, запрошень
та іншими документами.

Враховуючи те, що факт проживання
чоловіка та жінки має свої правові
наслідки з 01.01 2004 року, тобто з часу
вступу в законну силу діючого
цивільного кодексу України, то такий
факт спільного проживання позивачки
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 може бути
встановлений в період з 01 січня 2004 року
по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто по день
смерті ОСОБА_6

Відповідно до ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Виходячи із вище зазначеного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду в частині відмови у встановленні
факту спільного проживання підлягає
скасуванню із постановленням в цій
частині нового рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції в
частині відмови позивачці у зміні
черговості одержання права на
спадкування.

Відповідно до ст.1259 ЦК України фізична
особа, яка є спадкоємцем за законом
наступних черг, може за рішенням суду
одержати право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст.1262 ЦК України
відповідачка ОСОБА_7 має право на
спадкування у другу чергу за законом
після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
року ОСОБА_6, оскільки спадкоємців
першої черги немає.

Позивачкою ОСОБА_2 не доведено та не
представлено суду жодних доказів про
те, що ОСОБА_6 при житті протягом
тривалого часу був у безпорадному
стані через похилий вік, чи тяжку
хворобу або отримане каліцтво
потребував стороннього постійного
догляду. Зазначене не підтверджується
жодними наявними в матеріалах справи
виписками із історії хвороби ОСОБА_6

Згідно пенсійного посвідчення від
13.12.2004 року ОСОБА_6 був інвалідом
третьої групи загального захворювання
безтерміново (а.с.99). Виходячи із вище
встановленого, судом першої інстанції
правильно зазначено та з тим
погоджується колегія суддів про те, що
ОСОБА_2 у відповідності до ст.1264 ЦК
України є спадкоємцем четвертої черги
за законом. Однак, її право на
спадкування не може бути реалізоване,
оскільки відповідачка ОСОБА_7 є
спадкоємцем другої черги по закону.

Підстав для визнання позивачки ОСОБА_2
спадкоємцем другої черги по закону
нарівні із відповідачкою ОСОБА_7 після
смерті ОСОБА_6 немає.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування рішення суду в
цій частині немає, оскільки таке
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, 314
ч.2, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 26 червня 2013
року в частині відмови позивачці
ОСОБА_2 у встановленні факту проживання
однією сім»єю скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення, згідно якого
встановити факт проживання однією
сім»єю ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в період з 01
січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин