У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2013 року
м.
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ужгород
подання головного державного
виконавця районного відділу державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду
ОСОБА_1 за кордон,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець РВ ДВС
Ужгородського МРУЮ звернувся в суд з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду ОСОБА_1 за кордон.
Посилається на те, що на виконанні в РВ
ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-590 від
27.01.2003 р., виданий Святошинським
районним судом про стягнення з ОСОБА_1
(мешканця АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку,
щомісячно, починаючи з 15.01.2003 р. і до
досягнення дитиною повноліття. 12.06.2009 р.
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копію якої надіслано
сторонам виконавчого провадження. За
період з 15.01.2003 р. по 27.03.2011 р. боржником
аліменти не сплачувались жодного разу
та заборгованість по аліментах станом
на 27.03.2011 р. складає 33616.07 грн. 15.07.2009 р.
державним виконавцем було надіслано на
адресу боржника - АДРЕСА_2 попередження
про кримінальну відповідальність за
злісне ухилення від сплати аліментів
за ст. 164 КК України, але боржник не
прореагував. 25.08.2010 р. Ужгородський
міськрайонний суд виніс ухвалу про
оголошення в розшук ОСОБА_1, яка
надійшла в РВ ДВС Ужгородського МРУЮ
24.04.2011 р. та була надіслана до
Ужгородського РВ УМВС України в
Закарпатській області. 14.06.2013 р.
державним виконавцем винесено
постанову про арешт майна боржника та
заборону на його відчуження.

Просить суд винести ухвалу, якою
встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду громадянину України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1, на
період існування заборгованості - за
кордон.

Представник РВ ДВС Ужгородського МРУЮ
в судове засідання не з'явився.
Відповідно до пункту 2 прохальної
частини подання, просить розглянути
подання без участі державного
виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З огляду на викладене та те, що сторони
в судове засідання не з'явилися,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
подання слід відмовити виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на
виконанні у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ
знаходиться виконавчий лист № 2-590,
виданий Святошинським районним судом
27.01.2003 р. про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 15.01.2003 р. і до
його повноліття.

12.06.2009 р. старшим державним виконавцем
РВ ДВС Ужгородського МРУЮ винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

14.06.2012 р. головним державним виконавцем
РВ ДВС Ужгородського МРУЮ винесено
постанову про накладення арешту на все
майно, що належить ОСОБА_1 та заборони
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 25.08.2010 р. оголошено розшук
ОСОБА_1, виконання якої доручено
працівникам Ужгородського РВ УМВС
України в Закарпатській області.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що
саме по собі самостійне невиконання
боржником зобов'язань, не може свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням» слід розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Обов'язок доказування факту ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
покладається в даному випаду на
державного виконавця, який звертається
до суду із відповідним поданням.

Як вбачається з матеріалів подання,
постановою старшого державного
виконавця від 12.06.2009 р. відкрито
виконавче провадження. До матеріалів
подання державним виконавцем додано
виконавчий лист, постанову про
відкриття виконавчого провадження,
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, ухвалу суду про оголошення
розшуку від 25.08.2010 р., попередження
адресоване ОСОБА_1 від 15.07.2009 р. та
розрахунок заборгованості по
аліментах.

При цьому, повідомлення про вручення
боржнику вказаної постанови в
матеріалах справи відсутнє, у поданні
йдеться лише про наявність у боржника
невиконаного грошового зобов'язання,
без визначення причин та доцільності
відповідного обмеження, обставин які
обумовлюють прийняття такого рішення.
Сама по собі заборгованість за
виконуваним рішенням не свідчить про
ухилення боржника від виконання
зобов'язання. Також, в матеріалах
справи відсутні будь-які докази, які
свідчать про отримання боржником
викликів до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ.

Крім цього, в поданні не зазначено і не
надано жодного доказу на підтвердження
того факту, що обмеження ОСОБА_1 у
виїзді за кордон яким-небудь чином
вплине на виконання боржником судового
рішення і буде сприяти погашенню ним
заборгованості.

За таких обставин, суд вважає, що у
задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», Законом України
«Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного
державного виконавця районного
відділу державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за
кордон - відмовити.

Копію ухвали надіслати РВ ДВС
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Сарай А.І.