Провадження №2/369/4454/13
РІШЕННЯ

Іменем України

30.12.2013 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючого судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
50 % додаткових витрат в зв'язку з
оплатою навчання , -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
даним позовом, посилаючись на те, що
вона знаходилась в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 08 вересня
1990 року.

Від шлюбу мають двох дітей: дочку
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно рішення Рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 14 січня 2011 року
шлюб сторін розірваний.

Діти зареєстровані та проживають разом
з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач проживає окремо від них в
АДРЕСА_2 в будинку, побудованому в
період шлюбу.

В даний час син ОСОБА_4 навчається на
денній формі навчання на платній
основі в Малинському лісотехнічному
коледжі, куди поступив в 2011 році. За
умовами навчання та розташуванням
коледжу в іншій місцевості син
змушений проживати в студентському
гуртожитку при коледжі в м. Малині.

Згідно з договором №52 від 25.08.2011 року
«Про надання освітніх послуг»,
укладеним між Малинським
лісотехнічним коледжем і позивачкою,
ОСОБА_1, строк навчання в коледжі - 4
роки з 01.09.2011 року по 12.07.2015 року.

На виконання умов договору позивачкою
одноособово понесені витрати на оплату
навчання сина включно за перший та
другий рік навчання (вересень
2011р.-червень 2013 року) в сумі 9414 грн. в
тому числі:4500,00 гри. - 10 серпня 2011 року за
квитанцією №2419.274.1;207,00 грн. - 12 березня
2012р. - доплата в зв'язку з інфляцією за
квитанцією №198.28.6;2400,00 грн. - 30 липня 2012
року за квитанцією №284.993.1;2307,00 грн. - 13
грудня 2012 року за квитанцією №33з27.

В зв'язку з тим, що син в період навчання
тимчасово проживає в гуртожитку, їй
також доводиться оплачувати за його
проживання в гуртожитку по 1600 грн. на
рік, Так за перший та другий рік
навчання (1 та 2 курси) позивачкою
оплачено 3200 грн. за проживання сина в
гуртожитку, в тому числі: 1600,00 грн. - 10
серпня 2011 року за квитанцією №2419.274.3;
1600,00 грн. - 30 липня 2012 року за квитанцією
№284.993.3.

Таким чином в зв'язку з навчанням сина в
Малинському коледжі позивачкою за 2011-
2012 навчальні роки понесені додаткові
витрати на його утримання в сумі 12614,00
грн. (9414-плата за навчання + 3200 - плата за
гуртожиток).

Позивачка не працює, знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною-дочкою
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. На сина ОСОБА_4
згідно з рішенням Києво-Святошинського
райсуду Київської області від 22
березня 2013 року, більше ніж через два
роки після розірвання шлюбу, з
відповідача, стягнуто аліменти в
розмірі 1/3 частки заробітної плати (
доходу) відповідача, що в сумі склало 400
грн. на місяць.

Тому просила стягнути з відповідача 50%
понесених нею витрат на оплату
навчання та 50% вартості проживання в
гуртожитку неповнолітнього сина
ОСОБА_4 за 2011-2012 навчальні роки, в
загальній сумі 6307 грн. разово та
наперед 50% вартості навчання сина на 3
курсі коледжу в 2013-2014 навчальному році
та 50% вартості проживання в цей період в
гуртожитку в загальній сумі 3153,50 грн., а
разом 9460,50 грн., також судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали.

Представник відповідача позов не
визнала, вважає, що обставини викладені
позивачкою в позовній заяві є
неправдивими та безпідставними,
жодними доказами не підтвердженими.

У ст.. 185 СК України визначається
порядок участі батьків у додаткових
витратах на дитину. Такі витрати можуть
бути пов»язані з різними обставинами.
Наприклад, у зв»язку з розвитком у
дитини спортивних, художніх, музичних
або інших здібностей потрібно
організувати процес її навчання,
придбати музичний інструмент,
спортивне або інше обладнання,
оплатити навчання.

Жодних додаткових витрат викликаних
особливими обставинами і пов»язаних з
розвитком здібностей в контексті
статті 185 Сімейного кодексу України
позивачка ОСОБА_1 не несе через їх
відсутність.

Протягом останніх 3-х років відповідач
добровільно надавав допомогу ОСОБА_1 на
утримання двох дітей - дочки та сина.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області
№369/494/13-ц, пр. № 2/369/987/13 від 22.03.2013р.
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 ч.
заробітку (доходу), щомісячно,
починаючи з 22 січня 2013р. до повноліття
сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6. Стягуючи
аліменти в розмірі 1/3ч., а не ? ч., як
зазвичай суд призначає на утримання
однієї дитини, тобто більше ніж це
передбачено законом, суд приймав до
уваги навчання сина в коледжі.

Крім вищевказаної справи №369/494/13-ц, пр.
№ 2/369/987/13, позивачка двічі зверталась з
аналогічними позовами про стягнення
додаткових витрат на неповнолітнього
сина за навчання (копії інших позовних
заяв та рішень додаю).

Так, рішенням Києво-Святошинського
районного суду м.Києва №2-4169/2012р. від 11
грудня 2012р. позивачці ОСОБА_1 було
відмовлено в т.ч. і в задоволенні позову
до ОСОБА_2 про стягнення коштів на
навчання неповнолітнього сина в
Малинському лісотехнічному коледжі.
При розгляді даної справи судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
надає матеріальну допомогу на
утримання дітей та приймає участь у їх
вихованні, а тому відповідно до ч.З ст. 61
ЦПК України дана обставина не підлягає
доказуванню.

В грудні 2010р. відповідач придбав сину
комп'ютер-ноутбук вартістю 6 448 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№П01-022774 від 22.12.2010р., регулярно надавав
кошти як сину, так і повнолітній дочці в
добровільному порядку, одним з доказів
є розписка, яка міститься в матеріалах
справи №2- 4169/2012р. на суму 700 грн.

Крім того, згідно квитанцій УДППЗ
«Укрпошти» відповідачем було сплачено
аліменти за 2013р. в розмірі 6 990 грн. 50
коп., заборгованості по аліментам він
немає.

Також, 16 жовтня 2013р. ОСОБА_2 було
сплачено позивачці за рішенням суду
про поділ майна 20 032 грн., що
підтверджується заявою зареєстрованою
у ДВС Києво-Святошинського РУЮ в
Київській області 16.10.2013р., що
підтверджується заявою.

Відповідач ОСОБА_2 з жовтня 2013р. не
працює, інших доходів не має.

Суд вислухавши осіб, які приймали
участь у розгляді справи, вивчивши
матеріали справи, в позові відмовляє з
наступних підстав з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
якій на даний час шлюб розірваний.

Від шлюбу сторони мають двох дітей
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Наполягаючи на своїх позовних вимогах,
позивачка стверджує, що діти повністю
знаходяться на її утриманні, вона
оплачує їх навчання, тому вважає, що
відповідач повинен їй компенсувати 50%
додаткових витрат в зв»язку з оплатою
навчання відповідно до ст. 185 СК
України.

Але згідно ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов»язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

У коментованій статті визначається
порядок участі батьків у додаткових
витратах на дитину. Такі витрати можуть
бути пов»язані з різними обставинами.
Наприклад, у зв»язку з розвитком у
дитини спортивних, художніх, музичних
або інших здібностей потрібно
організувати процес її навчання,
придбати музичний інструмент,
спортивне або інше обладнання,
оплатити навчання.

Те, що позивачка несе додаткові витрати
викликаних особливими обставинами і
пов»язаних з розвитком здібностей на
підставі статті 185 Сімейного кодексу
України, крім її та її представника
голослівних стверджень цю обставину не
доведено в судовому засіданні.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду м.Києва №2-4169/2012р. від
11.12.2012встановлено, що відповідач ОСОБА_2
надає матеріальну допомогу на
утримання дітей та приймає участь у їх
вихованні.

Крім цього позивачкою не надано
доказів, що син ОСОБА_4 на даний час
знаходиться на її утриманні.

Довідка № 55 від 03.04.2013 на яку
посилається позивач в підтвердження
того, свідчить про те, що син
знаходиться на її утриманні на період
квітня 2013 року , а на даний час згідно
довідки № 1115 від 25.12.2013 син проживає з
позивачкою, що не може покласти в
основу рішення, як доказ якій би
свідчив про утримання нею сина ОСОБА_4
на даний час.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи вище перелічені правові
норми та рекомендації Верховного суду
України в розрізі наданих суду
матеріалів, суд вважає, що перше, що
повинна була довести позивачка , це те
що на даний час син знаходиться на її
утриманні, які додаткові витрати вона
несе в зв»язку з навчанням сина , в
зв»язку з чим, яка підстава для
стягнення додаткових витрат.

Тобто, позивач та її представник не
довели тих обставин на які посилалися
як на підставу позовних вимог, не
надали докази в обґрунтування своїх
вимог, не спростували тих обставин на
які посилалася представник
відповідача в обґрунтування своїх
заперечень, що є їх обов»язком
відповідно до засад змагальності
процесу за ст.. 10 ЦПК України . При
цьому суд створив всі умови для
змагального процесу , роз»яснював
позивачу та її представнику їх права
та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 185 України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215
ЦПК України, суд,-

В И
Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
50 % додаткових витрат в зв»язку з
оплатою навчання відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: