АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції - Шум Л.М.
Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Семенюк Т.А., Ящук Т.І.,

при секретарі: Круглику В.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Служба у справах дітей Святошинської
РДА про усунення перешкод у
користуванні власністю та виселення та
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про встановлення факту проживання
однією сім`єю без реєстрації шлюбу,
визнання квартири спільним майном
подружжя та визнання права власності
на Ѕ частину квартири за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 09 липня 2013 року

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 09 липня 2013 року у
задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: Служба у справах дітей
Святошинської РДА про усунення
перешкод у користуванні власністю та
виселення - відмовлено. Зустрічний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання
квартири спільним майном подружжя та
визнання права власності на Ѕ частину
квартири - задоволено. Встановлено факт
проживання з 06.05.2003 р. по 27.08.2012 р. однією
сім'єю, як подружжя без реєстрації
шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_2; визнано квартиру
по АДРЕСА_1 спільним сумісним майном
подружжя; визнано за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину квартири
зазначену квартиру.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 з серпня 1993 року по травень 2003
року перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу
відповідач ОСОБА_3 постійно проживає у
спірній квартирі, веде спільне
господарство з ОСОБА_2, здійснює
поточний ремонт, утримує спірне житло.
За час спільного проживання у них
народилась двоє дітей: ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 10.11.2008 року по 11.08.2010 рік ОСОБА_3
перебував у декретній відпустці у
зв'язку з чим йому було призначено
допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 до 3-х років (а.с. 46).

Також судом першої інстанції
встановлено, що 15.07.2004 року ОСОБА_2
відповідно дo Договору купівлі-продажу
квартири придбала у власність квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні власністю, виселення та
задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3
про встановлення факту проживання
однією сім`єю, визнання права власності
на Ѕ частину квартири, що є спільною
сумісною власністю, суд першої
інстанції керувався ст.ст. 60, 61, 69 СК
України та виходив з того, що обставини
проживання однією сім`єю без
реєстрації шлюбу знайшли своє
підтвердження в ході розгляду справи,
відтак майно, набуте сторонами під час
спільного проживання, є їх спільною
сумісною власністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 09.07.2013
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
задовольнити, в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3
відмовити в повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного
суду представник відповідача ОСОБА_7
просила задовольнити апеляційну
скаргу з наведених у ній доводів.
Позивач та його представник ОСОБА_8
проти задоволення апеляційної скарги
заперечували, вважаючи, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що сторони у справі
проживали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, спільно вели господарство,
підтримували шлюбні стосунки, мали
спільний бюджет та побут. За час
спільного проживання у них народилося
двоє дітей: ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції, враховуючи наявні в
матеріалах справи докази, пояснення
сторін у справі та свідків, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позовна вимога про встановлення факту
проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 як чоловіка та жінки є
обґрунтованою.

Проте, визначаючи факт проживання
однією сім'єю з травня 2003 року по
серпень 2012 року, суд першої інстанції
не врахував, що діючим законодавством
до 01.01.2004 (набрання законної сили
Сімейним кодексом України) не
передбачалось встановлення факту
проживання сторін однією сім'єю без
реєстрації шлюбу в порядку позовного
провадження .

Відповідно до ст. 74 СК України,
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою, майно набуте ними за
час спільного проживання, належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними.

Згідно зі ст. 69 СК України, дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Статтею 70 СК України визначено, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до довідки
№ 683 від 30.07.2012 р. Будинкоуправління 12
Київського КЕУ АДРЕСА_1 зареєстровані,
позивачка - ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3
та неповнолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 10). Зазначену
квартиру позивач ОСОБА_2 відповідно до
Договору купівлі-продажу квартири
придбала в 15.07.2004 року (а.с.4-5).

Виділяючи у власність ОСОБА_3 Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що позивач та відповідач після
розірвання шлюбу постійно проживають в
спірній квартирі, на їх утриманні двоє
дітей, ведуть спільне господарство.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не знайшли свого підтвердження
у судовому засіданні, не спростовують
висновків суду першої інстанції, не
впливають на їх правильність та не
можуть бути прийняті до уваги.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні в частині встановлення факту
проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 як чоловіка та жінки.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 09 липня 2013 року змінити.

Абзац третій резолютивної частини
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 9 липня 2013 року викласти в
наступній редакції: встановити факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 як
чоловіка та жінки з 01 січня 2004 року по 27
серпня 2012 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді :