Справа № 242/2574/13-ц
Провадження № 2/242/822/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі
головуючого судді Хацько Н.О., при
секретарі Дурової Н.Г., за участю
представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Селидове цивільну справу за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05.06.2013 року звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, завданої злочином, зазначивши,
що відповідач працювала в ПАТ «КБ
«Приватбанк» спеціалістом по роботі з
кредитними картами. Між сторонами був
укладений договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність № К 3725 від 10.08.2007 року,
згідно п. 3 договору відповідач в разі
незабезпечення з вини працівника
збереження довірених йому
матеріальних цінностей, визначення
розміру шкоди, заподіяної банку,
проводиться відповідно до чинного
законодавства. В період з листопада 2007
року по січень 2008 року відповідач
оформила на клієнтів банку наступні
кредитні договори: кредитний договір
від 25.01.2008 року на ОСОБА_4, кредитний
договір від 04.01.2008 року на ОСОБА_5,
кредитний договір від 29.01.2008 року на
ОСОБА_6, кредитний договір від 21.01.2008
року на ОСОБА_7, кредитний договір від
05.02.2008 року на ОСОБА_8, кредитний договір
від 02.02.2008 року на ОСОБА_9 11.02.2009 року
Київським районним судом м. Донецька по
кримінальній справі № 04-36559 за
обвинуваченням ОСОБА_2 було винесено
постанову у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК
України, ст. 94, 97, 98, 98-2 КПК України, в
якій було встановлено що відповідач,
працюючи на посаді менеджера по
банківському обслуговуванню фізичних
осіб «Донецького регіонального
управління ЗАО КБ «Приватбанк»
виконуючи свої службові обов’язки,
умисно в інтересах третіх осіб, внесла
завідомо не правдиві відомості
відносно отримання кредитних
платіжних карт по не ідентифікованим
документам. Злочинними діями ОСОБА_2
було завдано збитки ПАТ КБ
«Приватбанк» по наступним кредитним
договором:

- кредитний договір № SAMDN1902 збитки
у розмірі 15 840 грн. 70 коп., які
складаються з наступного:
заборгованість за кредитом – 5249 грн. 57
коп.; заборгованість з пені – 568 грн. 66
коп.; заборгованість за недоотриманим
прибутком – 10 022 грн. 47 коп.;

-          кредитний договір №
SAMDN0602 збитки у розмірі 5723 грн. 12
коп., які складаються з наступного:
заборгованість за кредитом – 4998 грн. 67
коп.; заборгованість з пені – 475 грн.576
коп.; заборгованість за недоотриманим
прибутком – 248 грн. 88 коп.;

-          кредитний договір №
SAMDN2070 збитки у розмірі 13 351 грн. 75
коп., які складаються з наступного:
заборгованість за кредитом – 4262 грн. 66
коп.; заборгованість з пені – 361 грн. 86
коп.; заборгованість за недоотриманим
прибутком – 8727 грн. 23 коп.;

-          кредитний договір №
SAMDN3148 збитки у розмірі 13 424 грн. 38
коп., які складаються з наступного:
заборгованість за кредитом – 4536 грн. 30
коп.; заборгованість з пені – 518 грн. 51
коп.; заборгованість за недоотриманим
прибутком – 8369 грн. 57 коп.;

-          кредитний договір №
SAMDN9812 збитки у розмірі 7191 грн. 93
коп., які складаються з наступного:
заборгованість за кредитом – 5750 грн. 00
коп.; заборгованість з пені – 1441 грн. 93
коп.;

- кредитний договір № SAMDN0479 збитки
у розмірі 10 081 грн. 57 коп., які
складаються з наступного:
заборгованість за кредитом – 4998 грн. 72
коп.; заборгованість з пені – 1319 грн. 31
коп.; заборгованість за недоотриманим
прибутком – 3763 грн. 57 коп.

Таким чином, загальна сума завданих
матеріальних збитків складає 65 613 грн.
45 коп. Просить суд стягнути з
відповідача на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» суму матеріальної шкоди у
розмірі 65 613 грн. 45 коп.

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали, зазначили, що
відповідачем не надано жодного доказу,
що відповідачу були ввірені грошові
кошти, що вона мала право ними
розпоряджатися. Окрім того, відповідно
до ст. 135-3 КЗпП України відшкодовується
фактично номінальна вартість
втрачених речей, відповідно з даними
бухгалтерського обліку. В порушення
вказаних вимог, в матеріалах справи
відсутні взагалі будь-які данні
бухгалтерського обліку по завдані
шкоді. В матеріалах справи також
відсутні докази, того що між
відповідачем та банком існували
кредитні правовідносини, більш того в
позові зазначено номера та дати
кредитних договорів, але до матеріалів
справи вони не долучені, а є лише заяви
з проханням видати кредитні картки від
осіб, які не є учасниками процесу, зі
сторони банку відсутні будь які
рішення компетентного органу з
прийняття задовільної відповіді, так і
факт передачі грошей. Крім того, в
матеріалах справи відсутні платіжні
документи, які б підтвердили факт
перерахування грошових коштів або
видачі їх готівкою. Також зазначили, що
тільки вирок по кримінальній справі, що
набрав чинності або постанова в справі
про адміністративне правопорушення є
обов’язковими для суду, що розглядає
цивільно-правових наслідків дій особи.
Натомість постанова Київського
районного суду від 03.08.2009 року не
встановлює ступень вини чи
невинуватості відповідача. В зв’язку з
чим вина в скоєні злочину є
недоведеною. Просили суд відмовити в
задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи і дослідивши надані
докази, суд у межах заявлених позовних
вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив
наступне.

Постановою прокурора
Київського району м. Донецька від 11.02.2009
року було порушено кримінальну справу
відносно ОСОБА_10 за ст. ст. 364 ч. 2, 366 ч. 2
КК України, оскільки в період часу з
листопада 2007 року по січень 2008 року
остання працюючи на спеціаліста з
платіжними картками - менеджера по
банківському обслуговуванню фізичних
осіб «Донецького регіонального
управління ЗАО КБ «Приватбанк»
виконуючи
адміністративно-господарські
обов’язки, умисно, використовуючи своє
службове становище, всупереч інтересам
служби, в інтересах третіх осіб, в
порушення Закону України «Про банки та
банківську діяльність», п. 9.1, 9.3, 9.4.
Постанови НБУ від 06.07.2000 року № 279
внесла в офіційні документи завідомо
не правдиві відомості відносно
отримання кредитних платіжних карт
«метро» по не ідентифікованим
документам. Внаслідок відбила ОСОБА_10
ці операції в комплексі «Приват 48», чим
спричинила тяжкі наслідки
вищевказаній банківській установі у
вигляді шкоди на загальну суму 161 869
грн. 20 коп.

Відповідно до постанови
слідчого прокуратури Київського
району м. Донецька від 26.04.2010 року дії
ОСОБА_10 перекваліфіковані на ст. ст. 364
ч. 1, 366 ч. 1 КК України та зазначено що
внаслідок злочинних дій відповідач
спричинила шкоду ЗАТ КБ «Приватбанк» в
розмірі 34 250 грн. 00 коп.

10.06.2010 року слідчим
прокуратури Київського району м.
Донецька було винесено постанову про
притягнення ОСОБА_10 в якості
обвинуваченої.

16.06.2010 року прокурором
Київського району м. Донецька
затверджено обвинувальний акт в
кримінальній справі № 04-36559 відносно
ОСОБА_10 за ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1 КК України.

Згідно постанови Київського
районного суду м. Донецька від 03.08.2011
року ОСОБА_10 звільнено від
кримінальної відповідальності по
амністії обвинувачену в скоєні
злочинів передбачених ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч.
1 КК України, справу провадження
закрито.

Відповідно до свідоцтва про
шлюб серія І-НО № 235134 від 13.11.2012 року,
виданого виконкомом Української
міської ради м. Селидове Донецької
області, ОСОБА_11 та ОСОБА_10
зареєстрували шлюб, після реєстрації
шлюбу прізвище дружини «Абрамчук».

Як вбачається з постанови
слідчого прокуратури Київського
району м. Донецька від 16.06.2009 року, ЗАТ
КБ «Приватбанк» визнано цивільним
позивачем за вищевказаною
кримінальною справою.

Згідно позову від 16.06.2009
року, ЗАТ КБ «Приватбанк» під час
вирішення кримінальної справи
відносно ОСОБА_10 за ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1
КК України просить стягнути з неї на
свою користь матеріальну шкоду в
розмірі 202 502 грн. 42 коп.

Суд дослідивши наданні
докази в їх сукупності, вважає що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму
Верховного суд України від 31.03.1989 року
«Про практику застосування судами
України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна у разі
закриття справи з передбачених
законом підстав цивільний позов не
розглядається. Вимоги позивача про
відшкодування матеріальної шкоди у
цьому разі можуть бути вирішені в
порядку цивільного судочинства.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ
«Про практику розглядами судами
цивільних справ про відшкодування
шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Представник позивача в судовому
засіданні просить стягнути саме ту
суму яка зазначена в позові, а саме 65 613
грн. 45 коп.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61
цього Кодексу.

В підтвердження даної суми позивач
надає розрахунки заборгованості по
кредитним договорам № SAMDN1902, №
SAMDN0602, № SAMDN2070, №
SAMDN3148, № SAMDN9812, № SAMDN0479
– клієнт ОСОБА_10 Натомість суд
зазначає, що в даному випадку
розглядається справа про
відшкодування шкоди внаслідок злочину,
а не стягнення заборгованості за
кредитом.

Крім того, слід зазначити, що надані
заяви клієнтів про надання їм кредиту
не містять в собі номерів, які зазначає
позивач у позові. Суми в заявах не
відповідають сумі шкоди зазначеної в
позові та зазначених в постановах
слідчого про порушення кримінальної
справи, перекваліфікації дій
обвинуваченої та обвинувальному акті.

Суд вважає необґрунтованими посилання
позивача на постанову Київського
районного суду м. Донецька від 11.02.2009
року по кримінальній справі № 04-36559 за
обвинуваченням ОСОБА_2 було
винесено постанову у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК
України, ст. 94, 97, 98, 98-2 КПК України, щодо
встановлення вини відповідача та суми
завданої шкоди, оскільки цього числа
прокурором порушено кримінальну
справу відносно ОСОБА_10 за ст. ст. 364 ч. 2,
366 ч. 2 КК України, яка по своїй суті є
початком кримінальної справи і не
встановлює вину та розмір завданої
відповідачем шкоди.

Слід зазначити , що хоча
звільнення від амністії не є
реабілітуючою підставою, суд не
находить підстав для задоволення
позову, оскільки позивачем не надано
належних та допустимих доказів, щодо
розміру спричиненої йому шкоди, а
постанова Київського районного суду м.
Донецька від 03.08.2011 року не містить в
собі вказівки про встановлення розміру
завданих збитків і зазначає лише про
звільнення ОСОБА_10 від кримінальної
відповідальності по амністії та
закриття кримінальної справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 79, 88, 208, 209, 212-218, 224-228 ЦПК
України та ст. 1177 ЦК України, Постанова
Пленуму ВСУ «Про практику розглядами
судами цивільних справ про
відшкодування шкоди», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої злочином
– відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Селидівський міський суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. У разі якщо
судове рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя