Справа № 265/9818/13-ц
Провадження № 6/265/516/13
У Х В А Л А

31 грудня 2013 року

місто Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

при секретарі
Мальській Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Маріуполя
Донецької області подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

30 грудня 2013 року
Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ
звернувся до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області з поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов’язань,
посилаючись на те, що на виконанні в
Орджонікідзевському ВДВС
Маріупольського МУЮ знаходиться
судовий наказ № 2н-2861 від 02.02.2012 року,
виданий Орджонікідзевським районним
судом міста Маріуполя Донецької
області про стягнення з ОСОБА_1
Іванвича на корсить ККП
«Маріупольтепломережа» боргу в
розмірі 5 198,07 гривень. Боржник ОСОБА_1 не
було добровільно виконано
вищезазначений виконавчий документ. У
зв'язку з тим що вище вказаний
виконавчий документ не виконаний
Орджонікідзевський ВДВС
Маріупольського МУЮ, просить суд
встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_1 до
виконання ним своїх зобов’язань.

У судове засідання представник
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ не з’явився за
невідомих суду причин.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України суд
негайно розглядає подання без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця. З урахуванням
наведеного, суд вважає за можливим
розглянути подання у судовому
засіданні на підставі доказів, які
маються в матеріалах справи, без участі
представника державної виконавчої
служби.

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що подання задоволенню не
підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника – фізичної особи або
керівника боржника – юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» у
випадках, коли особа ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
неї судовим рішенням державний
виконавець має право у процесі
здійснення виконавчого провадження
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України» громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у виїзді за кордон, у разі, якщо він
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього судовим рішенням,
до виконання ним зобов’язань.

Крім того, право на свободу пересування
та право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну, визначається
Протоколом №4 до Конвенції про захист
прав та основних свобод людини, який
гарантує деякі права і свободи, що не
включені до Конвенції та першого
Протоколу до неї. Зокрема, стаття 33
Конституції України без суттєвих змін
відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним
правом. Вона може бути правомірно
обмежена державою, але лише за певних
умов: такі обмеження мають бути
передбачені національним законом,
відповідати критерію «необхідності у
демократичному суспільстві» та
слугувати правомірній меті (інтереси
національної або громадської безпеки,
забезпечення громадського порядку,
запобігання злочинам, охорона
здоров’я або моралі, захист прав і
свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст. 2
Протоколу №4 встановлює, що право на
свободу пересування можуть у певних
місцевостях підлягати обмеженням, що
встановлені згідно із законом і
виправдовуються суспільними
інтересами.

Однак, всупереч викладеним нормам,
Орджонікідзевським ВДВС
Маріупольського МУЮ не надано жодних
відомостей, щодо вручення повісток
боржнику, у зв’язку із чим відсутні
дані про належне повідомлення ОСОБА_1
про виклик до виконавчої служби та
ухилення останнього від явки до
виконавчої служби та від виконання
зобов’язань, покладених на нього
виконавчим листом. Відсутні відомості
про наявність у боржника рухомого та не
рухомого майна, або рахунків у банках.
Також відсутні відомості про місце
реєстрації ОСОБА_1, та те що державний
виконавець виходив за місце проживання
боржника для вручення повідомлення про
необхідність з'явитися до виконавчої
служби.

За таких підстав, суд вважає, що подання
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов’язань – є не
обґрунтованим, та не доведеним, а тому в
його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України», Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
– відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга, що подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
протягом п’яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя________________ ОСОБА_3