№ 207/4337/13-ц
№ 2/207/1570/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року Баглійський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді

Подобєд О.К.,

при секретареві

Черномазовій
М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпродзержинську
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Баглійської районної ради м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, треті особи: Третя
Дніпродзержинська державна
нотаріальна контора; реєстраційна
служба Дніпродзержинського управління
юстиції; товарна біржа "Придніпровська"
про визнання права власності на
нерухоме в порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить суд визнати за
ним право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що він є її єдиним
спадкоємцем, фактично вступив у
володіння спадковим майном, але не має
можливості оформити право власності в
установленому законом порядку,
оскільки договір купівлі продажу
нерухомого майна його матір'ю був
укладений через товарну біржу і
нотаріально не посвідчений. У зв'язку з
чим, він змушений звернутись до суду за
захистом своїх прав.

Позивач надав до суду заяву, в якій
позовні вимоги підтримав, просив її
задовольнити в повному обсязі та
розглянути справу без його участі.

Представник відповідача подав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі, проти задоволення позовних
вимог не заперечує.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явились, подали до суду
заяви про розгляд справи без їх участі,
проти задоволення позовних вимог не
заперечували.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні факти.

13.05.1998 р. за № 489 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
товарній біржі "Придніпровська" був
укладений договір купівлі-продажу
нерухомого майна, а саме квартири за
адресою м. Дніпродзержинськ
Дніпропетровської області,
Білоруський проїзд, б. 26, кв. 88.

Вказана квартира була передана ОСОБА_2,
вона зареєструвала право власності
належним чином, а саме в ОКП
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» в реєстраційній книзі
№ 127 за реєстровим № 21470 від 19.05.1998 р.

У зв’язку із повним виконанням
сторонами за договором своїх
обов’язків правовідносини сторін за
вказаним вище договором
купівлі-продажу були припинені.

28.03.2001 р. ОСОБА_2, яка була рідною матір'ю
позивача по справі, померла, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть, серія 1-КИ № 503779.

В квартирі за адресою м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області, Білоруський проїзд, б. 26, кв. 88
ОСОБА_2 була зареєстрована з 12.10.1999 р. по
день своєї смерті.

Після її смерті відкрилась
спадщина, яка складається з квартири
за адресою м. Дніпродзержинськ
Дніпропетровської області,
Білоруський проїзд, б. 26, кв. 88.

Державним нотаріусом
Третьої Дніпродзержинської
нотаріальної контори позивачу було
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії, – у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_2 – у зв’язку з тим, що договір
купівлі-продажу спадкового майна був
укладений на товарній біржі і
нотаріально не посвідчений.

Після смерті матері позивач фактично
вступив в володіння спадковим майном,
користується ним, утримує у належному
стані. З матеріалів справи вбачається,
що інші спадкоємці відсутні.

Згідно ст. 1261 ЦК України, позивач є
спадкоємцем 1-ї черги після померлої
матері. Таким чином, слід визнати, що
саме позивач після смерті матері, набув
прав спадкоємця на зазначену квартиру.

У відповідності до п.4 Прикінцевих та
Перехідних положень ЦК України (набрав
чинності 1 січня 2001 року) Цивільний
кодекс України застосовується до
цивільних відносин, що виникли після
набрання ним чинності. Щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов’язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 224 ЦК УРСР за договором
купівлі-продажу продавець
зобов’язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов’язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

На час укладання між сторонами угоди
купівлі-продажу нерухомого майна діяв
Цивільний кодекс Української РСР (в
редакції 1963 року).

Приписами статті 128 ЦК УРСР
передбачено, що право власності (право
оперативного управління) у набувача
майна за договором виникає з моменту
передачі речі, якщо інше не передбачено
законом або договором. Передачею
визнається вручення речей.

Згідно ст. 15 Закону України від 10.12.91.р.
«Про товарну біржу», в редакції, яка
діяла на час укладання біржової угоди,
договір, зареєстрований на товарній
біржі не підлягає нотаріальному
посвідченню.

Так, у відповідності до зазначених вище
приписів ЦК УРСР, чинних на час
укладання угоди, сторони виконали
угоду купівлі-продажу нерухомого
майна.

Частиною 1 ст.5 ЦК України передбачено,
що акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів» визначено, що
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов’язкової
реєстрації таких прав (ч.4 ст.3 Закону).

На час укладання угоди купівлі-продажу
нерухомого майна між позивачем і
відповідачем, законодавство України не
передбачало обов’язкового
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу нерухомого майна, який
було укладено на товарній біржі.

Право власності – це врегульовані
законом суспільні відносини, щодо
володіння, користування і
розпорядження майном. Власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном (ст.316-319
ЦК України).

Кожна особа має право звернутися за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права
(ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може пред’явити
позов про визнання права його
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
в разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначному законом та є
непорушним (ст.41 Конституції України).

У відповідності до цивільного
законодавства України однією з умов
виникнення прав та обов’язків
учасників цивільних правовідносин є
рішення суду. Право власності в України
повинно спиратися на певний титул
(правовстановлюючий документ), для того
щоб бути доведеним перед іншими
особами.

На підставі викладеного, за
позивачем ОСОБА_1 необхідно визнати
право власності на квартиру за адресою
м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області Білоруський проїзд, б. 26, кв. 88,
загальною площею 40,5 кв. м, житловою
площею 25,8 кв. м в порядку спадкування за
законом після померлої матері ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1261 ЦК
України, ст.ст. 8, 15, 60, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру за адресою м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області, Білоруський проїзд, б. 26, кв. 88,
загальною площею 40,5 кв. м, житловою
площею 25,8 кв. м, у порядку спадкування
за законом після померлої 28.03.2013 р.
матері ОСОБА_2, що є підставою для
реєстрації права власності на
зазначену квартиру в державному
реєстрі речових прав.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області

Суддя

О.К. Подобєд