Провадження № 2-н-1809/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2013 року суддя Солом'янського
районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А.
розглянувши заяву Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості
за житлово-комунальні послуги, суддя -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про
видачу судового наказу про стягнення з
боржників заборгованості за
житлово-комунальні послуги.

В прийнятті заяви про видачу судового
наказу повинно бути відмовлено,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
заявник просить стягнути з боржників 2
541 грн. 46 коп. заборгованості за
житлово-комунальні послуги, яка існує у
боржника за період з липня 2009 року по
травень 2013 року.

Згідно п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків в
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 24 січня 2006 року № 45 власник
та наймач (орендар) квартири
зобов'язаний оплачувати надані
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
№ 14 від 23 грудня 2012 року наказне
провадження є самостійним і
спрощеним видом судового провадження
у цивільному судочинстві при розгляді
окремих категорій справ, у якому суддя
в установлених законом випадках за
заявою особи, якій належить право
вимоги, без судового засідання і
виклику стягувача та боржника на
основі доданих до заяви документів
видає судовий наказ, який є особливою
формою судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи викладене вище, боржник
позбавлений права оспорити розмір
заборгованості та строк, за який вона
стягується, в даному виді провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви
про видачу судового наказу, у разі якщо
із заяви і поданих документів
вбачається спір про право.

П. 9 зазначеної вище Постанови
визначено, що наявність спору про
право, яке є підставою для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність
суб'єктивного права у заявника;
документів, що підтверджують
порушення суб'єктивного права або
документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо
із доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед
заявником (кредитором).

Враховуючи викладене вище, суддя із
заяви про видачу судового наказу та
доданих до неї документів вбачає спір
про право, а тому приходить до висновку
про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 97, ч. 6 ст. 100 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за
житлово-комунальні послуги.

Роз'яснити заявнику право на звернення
до суду з відповідною заявою в порядку
позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через суд
першої інстанції протягом п`яти днів з
дня отримання її копії.

Суддя: