Справа №591/574/13- ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/2619/13 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В., Гагіна М. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 31 жовтня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3

про стягнення коштів,

в с т а н о в и
л а:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 31 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
кошти в сумі 303506,50 грн. Вирішено питання
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
неправильне застування та порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить зазначене рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у позові відмовити. При цьому
зазначає, що позивачкою не надано
належних і допустимих доказів щодо
існування між ними домовленості на
придбання квартири, а тому суд
безпідставно стягнув з нього кошти, які
сплачувались йому позивачкою в якості
плати за догляд за матір'ю, а не як кошти
для погашення кредиту. Крім того, суд
першої інстанції не взяв до уваги його
заяву про застосування строку позовної
давності, а також допустився інших
процесуальних порушень закону.

Заслухавши пояснення апелянта та його
представника, які підтримали
апеляційну скаргу, заперечення
представника позивачки, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
без достатньої правової підстави набув
належне позивачці майно, а саме,
грошові кошти у розмірі 303506,50 грн., що
підтверджується копіями платіжних
документів.

Колегія судів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
узгоджується з наявними у справі
доказами та відповідає фактичним
обставинам справи.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Встановлено, що сторони знайомі з 2006
року. За домовленістю між ними
позивачка в період 2007-2012 років,
знаходячись в Російській Федерації,
пересилала по системі переказів
відповідачу грошові кошти для
розрахунків за придбану квартиру.
Всього за період з 2007 року по березень
2012 року нею було перераховано 37350
доларів США, 5000 російських рублів та
грошовий переказ на 3870 грн. (а.с. 22-84)
Факт отримання коштів у зазначеному
розмірі відповідачем не
спростовується.

Доводи відповідача про те, що між ним та
позивачкою існувала домовленість про
те, щоб він здійснював догляд за її
матір'ю, яка проживає в АДРЕСА_2, не
підтверджуються доказами та
запереченнями позивачки.

Разом з тим, із наявних у справі
матеріалів вбачається, що відповідач 05
квітня 2007 року уклав кредитний договір
з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на отримання
коштів в сумі 52250 доларів США для
придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В заяві від 23 березня 2007 року ОСОБА_3
повідомляв Банк, що крім пенсії, він
отримує додатковий дохід в сумі 1000
американських доларів по електронній
пошті із-за кордону. (а.с. 21)

Із поштових переказів із
Санкт-Петербурга вбачається, що ОСОБА_4
на ім'я ОСОБА_3 переводила кошти,
починаючи з березня 2008 року в доларах
щомісячно в розмірі 1000-1400 доларів США, а
останній платіж в сумі 600 доларів був
нею переведений 14 березня 2012 року. (а.с.
142)

За пунктом 7.1 кредитного договору
ОСОБА_3 повинен був сплачувати Банку
щомісячний платіж в розмірі 1216,44
доларів США на строк дії договору до 03
квітня 2012 року. (а.с. 11)

Відповідачем не надано доказів своєї
платежеспроможності щомісячно
сплачувати внески у вказаному розмірі.

Доводи апелянта про те, що такі кошти
надавались із-за кордону, з Росії його
сином, не підтверджуються доказами, в
матеріалах справи про це відсутні
будь-які відомості.

Стаття 1212 ЦК України передбачає, що
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів вважає, що заявлені
позовні вимоги ґрунтуються на нормах
закону.

Доводи апелянта про те, що позивачкою
пропущений строк звернення до суду,
передбачений ст. 257 ЦК України, колегія
суддів не може взяти до уваги, з
підстав, що правовідносини між
сторонами носили тривалий характер і
про порушення своїх прав позивачка
дізналась в квітні 2012 року, тобто з
часу, коли відповідачем здійснені
останні проплати за кредитним
договором і відповідач не став
визнавати її прав на вказані кошти та
житло.

Посилання апелянта на те, що під час
розгляду справи позивачка змінила
правові підстави для задоволення
позову, колегія суддів не може взяти до
уваги, оскільки предметом розгляду, як
первісного позову, так і уточнених
вимог залишились вимоги про повернення
коштів. (а.с. 198, 202)

Не є підставою для скасування судового
рішення та обставина, що вступна та
резолютивна частина рішення при
оголошенні містила інші правові норми,
чим в тексті повного рішення, оскільки
резолютивна частина рішення при
оголошенні відповідає змісту
резолютивної частини рішення, що
видана відповідачу.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України
резолютивна частина рішення
складається із зазначенням висновку
суду про задоволення позову або
відмови у позові, розподілі судових
витрат та строків і порядку набрання
рішенням законної сили.

Видана відповідачу копія резолютивної
частини рішення містить вказані
зазначення про задоволення позову та
стягнення коштів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення скарги та скасування чи
зміни рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 31 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко