Справа № 1318/1249/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"24" грудня 2013 р.
м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд
Львівської області

у складі головуючого судді
Пташинського І.А.

при секретарі Сулимка О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Самбір справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, відділу РАЦС Самбірського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області про :

-          визнання шлюбу недійсним;

-          анулювання актового запису
про реєстрацію шлюбу;

-          визнання свідоцтва про
реєстрацію шлюбу недійсним,

встановив :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із
вказаною позовною заявою, яку в ході
розгляду справи уточнювали, а також
змінювали та збільшували позовні
вимоги.

Просили визнати шлюб, зареєстрований 18
липня 1989 року між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відділі ЗАГС
Самбірського міськвиконкому
Львівської області (актовий запис №183)
– недійсним; актовий запис №183 від 18
липня 1989 року про укладення шлюбу між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вчинений відділом
ЗАГС Самбірського міськвиконкому
Львівської області – анулювати;
свідоцтво про укладення шлюбу між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 18 липня 1989 року (серія
І-СГ №317901), видане 18 липня 1989 року
відділом ЗАГС Самбірського
міськвиконкому Львівської області –
визнати недійсним.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що
ОСОБА_4, який помер 16.04.1998 року, був їхнім
батьком. Під час укладення-реєстрації
шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (ОСОБА_5) було
грубо порушено вимоги ст. 15 КпШС УРСР.
Так, висновком №809 від 08.07.2005 р.
повторної комісійної
судово-криміналістичної
почеркознавчої експертизи
встановлено, що підписи на двох
примірниках актового запису від 18.07.1989
р. №183 виконані не ОСОБА_3, а іншою
особою. Згідно висновку №1466 від 15.09.1999
р. судової почеркознавчої експертизи,
підпис в актовому записі від 18.07.1989 р.
№183 свідка ОСОБА_6 виконаний не нею.
ОСОБА_7Кузан (ОСОБА_5) та свідок ОСОБА_6,
були відсутні при реєстрації шлюбу і
вчинений актовий запис про укладення
шлюбу є сфальсифікованим. Після смерті
батька позивачі, як спадкоємці першої
черги, вступили у користування та
володіння спадковим майном, проте
відповідач ОСОБА_3 незаконно
заволоділа їхнім спадковим майном. Для
захисту своїх прав на спадщину, які
порушені цим шлюбом, для відновлення
справедливості та законності,
повернення майна єдиним законним
спадкоємцям, вони вимушені були
звернутися до суду.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2, ОСОБА_8, позов
підтримала, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві, крім того
пояснила, що ОСОБА_4 довгий час жив за
межами України, а з мамою позивача –
ОСОБА_3 розлучився у 1987 році. ОСОБА_3
ніколи не була прописана по місцю
проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3. Вона
була як служниця, доглядала ОСОБА_4 і
про його смерть дітей не повідомила.
Похоронами ОСОБА_4 займалися частково
ОСОБА_3, а частково ОСОБА_1 Прізвище
ОСОБА_5 на Кузан вона змінила тільки у
1998 році, тобто через 9 років після
нібито шлюбу. Також ОСОБА_5 оформила і
отримувала пенсію на прізвище ОСОБА_5.
Всі документи після смерті ОСОБА_4
забрала ОСОБА_3 Нікому ОСОБА_4 не
повідомляв про своє одруження. Право на
спадкування є порушеним, так як впливає
на частку в спадковому майні. Просила
позов задовольнити повністю.

Позивач ОСОБА_1 повністю погодився із
доводами представника позивача ОСОБА_2,
підтримав їх, просив позов
задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала та
пояснила, що 15.11.1986 р. вона
познайомилася з ОСОБА_4, який приїхав з
Приморського краю, почала з ним
зустрічатися. Проживала разом із
ОСОБА_4 з 1986 р. по вул. Шухевича, 80/20, у
м.Самборі, Львівської області. Він їй не
казав, що мав дружину. Діти з ОСОБА_4 не
говорили. У 1989 році вони розписалися і
перейшли жити до ОСОБА_4 на вул. Стуса, 20,
у м.Самборі, Львівської області. Вона
була присутня на шлюбі, розписувалась.
При цьому був свідок ОСОБА_9, а свідка
ОСОБА_10 не було і за неї хтось
розписався. Вона, при укладенні шлюбу з
ОСОБА_4, розписувалась сама один раз.
Перший розписувався ОСОБА_4, а потім
вона. Розписувалась вона довгим
підписом – «Лазоряк». Після одруження
залишалася на своєму прізвищі, бо такі
в неї були обставини. Прізвище
«Лазоряк» на «Кузан» поміняла тільки
після смерті ОСОБА_4 Про заповіт ОСОБА_4
на її користь дізналася за 3-4 роки до
його смерті, коли він віддав їй його.
Про майно, яке належало ОСОБА_4 – хата,
город, знала. Просила в позові
відмовити.

Представник відповідача, ОСОБА_3 –
ОСОБА_11, позов не визнала та повністю
погодилась із доводами свого
довірителя. Крім того пояснила, що дві
експертизи, які проведені в справі, є
суперечливими, може ОСОБА_5 неправильно
розписалась. У 1987 р. ОСОБА_4 розірвав
шлюб, щоб укласти шлюб із ОСОБА_5, з якою
жив 3 роки у «цивільному» шлюбі. ОСОБА_3
не була домогосподаркою у ОСОБА_4, а
прожила разом із ним 13 років. Просила в
позові відмовити.

Представник відповідача - відділу РАЦС
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області,
позов не визнав та пояснив, що
експертизи дають різні дані. Дві особи
зобов’язані прийти на реєстрацію
шлюбу, представництво не допускається.
Чи повинні були бути свідки сказати не
може. В актовому записі про шлюб дві
особи розписуються особисто. Чи
повинні розписуватись свідки не знає.
Якщо особа не підписується особисто в
актовому записі про шлюб, то працівник
РАЦС не вправі укладати такий шлюб.
Відсутність штампу в паспорті – не є
підставою для визнання шлюбу
недійсним. Вважає, що, навіть якщо і
були порушені умови укладення шлюбу, то
відбулася санація шлюбу, бо ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 12 років жили разом. Просив в
позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, відповідача та
представників відповідачів, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
наданими сторонами доказами, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1
та ОСОБА_2 (дів. ОСОБА_1) ОСОБА_12 були:
батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мама –
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Із запису акта про розірвання шлюбу №91
від 11 листопада 1987 року, вчиненого
відділом ЗАГС Самбірського
міськвиконкому Львівської області,
відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які
постійно проживали з 1957 року по вул.
Чкалова (тепер. – вул. Стуса), 20, у
м.Самборі, Львівської області,
розірвали шлюб, який було укладено в
відділі ЗАГС Самбірського
міськвиконкому від 01 березня 1941 року
(актовий запис №5).

Ч.1 ст.12 КпШС України (1969 р.) встановлено,
що шлюб укладається в державних
органах реєстрації актів
громадянського стану.

Згідно ч.1 ст.14 КпШС України (1969 р.),
укладення шлюбу відбувається по
закінченні місячного строку після
подачі бажаючими одружитися заяви в
державний орган реєстрації актів
громадянського стану.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
(ІІ-СГ №317901), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали
шлюб 18 липня 1989 року (актовий запис №183)
у відділі ЗАГС Самбірського
міськвиконкому Львівської області і
після укладення шлюбу дружина змінила
прізвище на «Кузан».

Із запису акта про укладення шлюбу №183
від 18 липня 1989 року, вчиненого відділом
ЗАГС Самбірського міськвиконкому
Львівської області, відомо, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживав з
1986 року по вул. Чкалова (тепер. – вул.
Стуса), 20, у м.Самборі, Львівської
області, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
постійно проживала з 1989 року по вул.
Переяславській, 80, у м.Самборі,
Львівської області, уклали шлюб.
Особами, які засвідчили укладення
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шлюбу своїми
підписами, зазначені – ОСОБА_9 та
ОСОБА_6.

Свідоцтвом про смерть від 17 квітня 1998
року засвідчується, що ОСОБА_4 помер 16
квітня 1998 року, у віці 78 років.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на спадкове майно – будинок
№20 по вул. Стуса у м.Самборі, Львівської
області, і позивачі входили до кола
осіб, які при спадкоємстві за законом
були спадкоємцями першої черги.

Заявою ОСОБА_5 від 08.02.1993 року на ім’я
зав. Самбірським міськсобезом про
призначення пенсії засвідчується, що
вона написана власноручно і підписана
прізвищем «Лазоряк».

В протоколі-поданні №29 від 03.03.1993 р.
засідання комісії по призначенню
пенсій при виконкомі Самбірської
міської ради зазначено, що ОСОБА_5
призначена пенсія по віку.

Із наявних в матеріалах справи копій
заяв ОСОБА_5 від 12.08.1980 р. та ОСОБА_3 від
01.09.1998 р. про видачу паспорта
вбачається, що працівниками
Самбірського МВ УМВСУ у Львівській
області зроблений запис про обмін
паспорта громадянина України, який
відбувся у зв’язку із зміною прізвища
на «Кузан» і видано НОМЕР_1 від 03.09.1998
року.

Згідно висновку судово-почеркознавчої
експертизи №1466 від 15.09.1999 року:

-          підписи від імені ОСОБА_4 в
графах «Підписи осіб, які одружуються
/дошлюбні прізвища/», «Він», на Запису
акта про укладення шлюбу №183 від 18.07.1989
р. – виконані самим ОСОБА_4;

-          підпис від імені ОСОБА_5,
розташований в графах «Підписи осіб,
які одружуються /дошлюбні прізвища/»,
«Вона», на Запису акта про укладення
шлюбу №183 від 18.07.1989 р. – виконаний
самою ОСОБА_5;

-          підпис від імені ОСОБА_13,
розташований в графі «Прізвище, ім’я,
по-батькові осіб, які засвідчують
укладення шлюбу та їх підписи» після
прізвища «Подоляк Іван Іванович»,
виконаний самим ОСОБА_9;

-          підпис від імені ОСОБА_6,
розташований в графі «Прізвище, ім’я,
по-батькові осіб, які засвідчують
укладення шлюбу та їх підписи» після
прізвища «Кучкова Леся Андріївна»,
виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

Висновком повторної комісійної
судово-почеркознавчої експертизи №809
від 08.07.2005 року встановлено, що:

-          підписи від імені ОСОБА_4 на
двох примірниках акту укладення шлюбу
від 18.07.1989 р. за №183 виконані ОСОБА_4;

-          підписи від імені ОСОБА_5 на
двох примірниках акту укладення шлюбу
від 18.07.1989 р. за №183 виконані не ОСОБА_3, а
іншою особою з наслідуванням якомусь
справжньому підпису ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
одруження зустрічалися три роки. Два
роки жили разом на квартирі ОСОБА_5 по
вул. Коперніка у м.Самборі, Львівської
області. Вона там була один раз, але де
ця квартира знаходиться не знає, хоч 30
років живе в м.Самборі, Львівської
області. Вона мала бути свідком на
їхній розписці, але присутньою не була
і про реєстрацію шлюбу нічого не знає.
60-ти річчя ОСОБА_3 справляли у неї на
квартирі. Після того, як ОСОБА_3 вийшла
на пенсію, то вони переїхали жити в
будинок до ОСОБА_4 Вона у них в будинку
не була.

Свідок ОСОБА_9, який є двоюрідним братом
відповідача ОСОБА_3, в судовому
засіданні пояснив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
розписалися 17 липня 1989 року в ЗАГСі.
Бачив, як вони розписувалися особисто.
Він був як свідок і теж підписувався.
Він сприймав їх як чоловіка і жінку.
Жили вони скоріш (два роки) у ОСОБА_3 по
вул. Коперніка у м.Самборі, Львівської
області, а потім в хаті ОСОБА_4 Разом
вони прожили 12 років. На момент
одруження вони жили в хаті ОСОБА_4 і там,
крім них двох, ніхто не проживав.

Враховуючи встановлені обставини суд
не приймає до уваги п.2 висновку
судово-почеркознавчої експертизи №1466
від 15.09.1999 року, яким було встановлено,
що «підпис від імені ОСОБА_5,
розташований в графах «Підписи осіб,
які одружуються /дошлюбні прізвища/»,
«Вона», на Запису акта про укладення
шлюбу №183 від 18.07.1989 р. – виконаний
самою ОСОБА_5», оскільки він в цій
частині спростовується висновком
повторної комісійної
судово-почеркознавчої експертизи №809
від 08.07.2005 року, а саме що «підписи від
імені ОСОБА_5 на двох примірниках акту
укладення шлюбу від 18.07.1989 р. за №183
виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з
наслідуванням якомусь справжньому
підпису ОСОБА_3С.», який суд вважає
обґрунтованим, таким що відповідає
встановленим обставинам справи. Крім
того, повторну комісійну
судово-почеркознавчу експертизу №809
від 08.07.2005 року проводили і складали
відповідний висновок троє судових
експертів, які мали достатню
кваліфікацію, тривалий стаж експертної
роботи, а двоє з них і спеціальну
криміналістичну підготовку (ОСОБА_14,
ОСОБА_15А.), на противагу одному експерту
під час проведення першої експертизи.
На дослідженні у цих експертів
перебувала значно більша кількість
документів із зразками підписів
ОСОБА_3, а також експертам була надана
можливість ознайомитись із
оригіналами документів у Львівському
обласному архіві відділу ЗАГСу та у
Самбірському міському відділі ЗАГСу,
що, на переконання суду, значно
підвищило якість роботи експертів і
усунуло будь-які сумніви у
достовірності та неупередженості
їхнього висновку.

Твердження представників
відповідачів, що експертизи є
суперечливими, дають різні дані, а тому,
відповідно, їх не можна
використовувати як доказ, суд відхиляє,
зважаючи на те, що вони ґрунтуються на
домислах, оскільки необхідна технічна
освіта чи знання для таких тверджень у
представників відповідачів відсутні.
Інших доказів, які б спростовували
зазначений висновок суду, ними не
представлено, проведення повторної
експертизи на предмет підтвердження
або спростування висновків зазначених
експертиз - не ініційовано.

Суд також не приймає до уваги і
відхиляє твердження свідка ОСОБА_6 щодо
перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у
зареєстрованому шлюбі, так як вони є
суперечливими, неточними, не
відповідають встановленим в суді
обставинам справи. Зокрема, свідок
стверджуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 два
роки жили разом на квартирі ОСОБА_5 по
вул. Коперніка у м.Самборі, Львівської
області, не може вказати де ця квартира
знаходиться, хоч 30 років живе в
м.Самборі, Львівської області. Крім
того, свідок показала, що « 60-ти річчя
ОСОБА_3 справляли у неї на квартирі.
Після того, як ОСОБА_3 вийшла на пенсію,
то вони переїхали жити в будинок до
ОСОБА_4 Вона у них в будинку не була». У
зв’язку з цим, станом на 15.02.1998 року
(ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_4 та
відповідач ОСОБА_3 мали б проживати у
відповідача по вул. Коперніка у
м.Самборі, Львівської області, однак
згідно пояснень самої ОСОБА_3 – «у 1989
році вони розписалися і перейшли жити
до ОСОБА_4 на вул. Стуса, 20, у м.Самборі,
Львівської області». Свідок ОСОБА_9 дав
іще інші показання, а саме, що «на
момент одруження вони жили в хаті
ОСОБА_4 і там, крім них двох, ніхто не
проживав».

Крім того суд не приймає до уваги
показання свідка ОСОБА_9, який є
двоюрідним братом відповідача ОСОБА_3,
і тому, на переконання суду, є
заінтересованою в результатах
розгляду справи особою, яка не дає
об’єктивних, безсторонніх та
детальних показань, хоч при цьому дуже
чітко пам’ятає дату укладення шлюбу,
яку записав собі на паперовому носії.

Відповідно до ст. 15 КпШС України (1969 р.),
для укладення шлюбу необхідна взаємна
згода осіб, які одружуються, і
досягнення ними шлюбного віку.

Згідно п.68 Інструкції «Про порядок
реєстрації актів громадянського стану
в Україні», затвердженої Міністром
юстиції України від 29 грудня 1984 р. №22/5
(чинної станом на 18 липня 1989 року)
(надалі Інструкція), якщо особи, які
подали заяву, не з’явились до органу
реєстрації актів громадського стану
протягом місячного строку після дня,
призначеного для реєстрації шлюбу, і не
повідомили причину неявки, заява
втрачає силу.

У відповідності із п.71 Інструкції,
реєстрація шлюбу проводиться в органах
реєстрації актів громадянського стану
в присутності осіб, які укладають шлюб,
а також за їх бажанням в присутності
свідків, родичів, знайомих. … Укладення
шлюбу по довіреності або через
представника, тобто заочно – не
допускається.

Згідно ст. 45 КпШС України (1969 р.), шлюб
може бути визнаний недійсним в разі
порушення умов, встановлених статтями
15-17 цього Кодексу, а також в разі
реєстрації шлюбу без наміру створити
сім’ю (фіктивний шлюб). Визнання шлюбу
недійсним провадиться в судовому
порядку.

На підставі ст. 47 КпШС України (1969 р.),
позов про визнання шлюбу недійсним
може бути пред’явлений одним з
подружжя, прокурором і особами, права
яких порушені.

За таких обставин, враховуючи всі
досліджені в судовому засіданні докази
в сукупності, суд прийшов до висновку,
що відповідач ОСОБА_3 при укладенні
шлюбу із ОСОБА_4 18 липня 1989 року (актовий
запис №183) у відділі ЗАГС Самбірського
міськвиконкому Львівської області
присутньою не була і особистий підпис
на двох примірниках акту укладення
шлюбу від 18.07.1989 р. за №183 не ставила. У
зв’язку з цим, необхідної взаємної
згоди ОСОБА_3 для укладення шлюбу із
ОСОБА_4 - не було, чим відповідачами
порушені вимоги ст.15 КпШС України (1969
р.). Про відсутність у відповідача
ОСОБА_3 наміру одружуватися з ОСОБА_4 і
проживати разом з ним однією сім’єю
(створити сім’ю) свідчить і той факт, що
паспорт громадянина України на
прізвище «Лазоряк» на аналогічний
паспорт на прізвище «Кузан», вона
змінила лише на п’ятому місяці після
смерті ОСОБА_4 та більш як через
дев’ять років після вчинення актового
запису про укладення шлюбу, оформлення
та отримання пенсії по віку
здійснювала також на прізвище
«Лазоряк» і в судове засідання,
всупереч із ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України, не
представила жодних доказів, які б
спростовували дані висновки суду.

Відтак наявні підстави визнання цього
шлюбу недійсним, відповідно до 45 КпШС
України, оскільки порушені права
позивачів щодо оформлення спадщини
після смерті їхнього батька, а тому
позов в цій частині слід задовольнити.

З урахуванням встановлених обставин,
суд також вважає, що дії відділу ЗАГС
Самбірського міськвиконкому
Львівської області при вчиненні
актового запису №183 від 18 липня 1989 року
про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 та видачі свідоцтва про
укладення між ними шлюбу (серія І-СГ
№317901) від 18.07.1989 р. були неправомірними,
у зв’язку з чим вказаний актовий запис
про укладення шлюбу слід анулювати, а
дане свідоцтво про укладення шлюбу –
визнати недійсним.

Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути із ОСОБА_3 та відділу РАЦС
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
солідарно в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2
документально підтверджені судові
витрати в сумі 791 грн. 84 коп.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 57, 60, 88, 208, 209, 212, 214,
215 ЦПК України, суд

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити повністю.

Визнати шлюб, зареєстрований 18 липня 1989
року між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у відділі ЗАГС
Самбірського міськвиконкому
Львівської області (актовий запис №183)
– недійсним.

Актовий запис №183 від 18 липня 1989 року
про укладення шлюбу між ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
вчинений відділом ЗАГС Самбірського
міськвиконкому Львівської області –
анулювати.

Свідоцтво про укладення шлюбу між
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, 18 липня 1989 року (серія І-СГ
№317901), видане 18 липня 1989 року відділом
ЗАГС Самбірського міськвиконкому
Львівської області – визнати
недійсним.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня його
проголошення в Апеляційний суд
Львівської області через Самбірський
міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя

І.А.Пташинськи
й