Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 грудня 2013 року
м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В., за участю
представника позивача Заливчого Я.В.,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглядаючи у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Нова Одеса
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства „ПриватБанк"
(далі - Банк) до ОСОБА_3, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_4, про звернення
стягнення на житловий будинок у
рахунок погашення кредитної
заборгованості та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2013 р. Банк звернувся до суду з
вказаним позовом до відповідача. У
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що 21 травня 2008 р. між ним та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № NKN0GA00000065,
відповідно до якого останньому надано
грошові кошти в сумі 11 465 доларів США, з
виплатою 15 % річних на суму залишку
боргу за кредитом, строком на 240
місяців, з кінцевим терміном
повернення 20 травня 2028 р.

02 червня 2008 р. з метою забезпечення
належного виконання зобов'язань за цим
кредитним договором між Банком і
ОСОБА_3 укладено договір Іпотеки,
предметом якого є житловий будинок
АДРЕСА_1

Зазначили, що ОСОБА_4 грошові кошти
отримав, однак порушив зобов'язання по
кредитному Договору, внаслідок чого
станом на 21 червня 2013 р. заборгованість
складає 14 169,54 доларів США, що
еквівалентно 113 214,62 грн.

З посиланням на ці обставини, статті 526,
527, 530, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 38-40
Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК
України просили у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на житловий будинок
та виселити відповідача й інших осіб,
які зареєстровані в будинку, зі зняттям
з реєстраційного обліку.

У судовому засіданні представник
позивача цивільний позов підтримав та
просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заявлені вимоги не визнав і
просив в їх задоволенні відмовити
мотивуючи тим, що укладенням договору
Іпотеки порушені права неповнолітніх
дітей, які проживають у спірному
будинку.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши обставини справи і
перевіривши їх письмовими доказами,
оцінивши досліджені в судовому
засіданні докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1
ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає,
що банк зобов'язується надати грошові
кошти позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених кредитним
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 21
травня 2008 р. між Банком та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № NKN0GA00000065,
відповідно до якого Банк надав йому
кредит в сумі 11 465 доларів США, з
процентною ставкою 15,0 % річних на строк
240 місяців, тобто з кінцевим строком
повернення 20 травня 2028 р.

Згідно Договору ОСОБА_4 зобов'язаний
був у період з « 12» по « 19» число кожного
місяця погашати кредит відповідно до
встановленого графіку, але не менше 188,89
доларів США.

02 червня 2008 року, для забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_4 перед
Банком за вищезгаданими кредитним
договором, останнім укладено з ОСОБА_3
нотаріально посвідчений договір
Іпотеки, предметом якого є належний їй
на праві власності житловий будинок
АДРЕСА_1, вартість якого сторонами
визначено в сумі 80 800 грн.

02 червня 2008 р. ОСОБА_4 була отримана
вказана сума кредиту готівкою.

Судом з'ясовано, що з вересня місяця 2012
р. ОСОБА_4 припинив погашення кредиту у
зв'язку з тяжкими матеріальними
умовами.

Ця обставина відповідачем і третьою
особою не оспорюється.

Таким чином, станом на 21 червня 2013 р.
загальна заборгованість за кредитним
договором склала 14 169,54 грн, що
еквівалентно 113 214,62 грн, з яких
заборгованість за кредитом - 11 242,20
доларів США; заборгованість по
процентам за користування кредитом - 1
440,86 доларів США; заборгованість по
комісії за користування кредитом - 380,26
доларів США; пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань - 401,68 доларів США;
штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів
США; штраф (процентна складова) - 673,25
доларів США.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором.

Згідно Закону від 5 червня 2003 р. № 898-IV
«Про іпотеку» іпотека розуміється як
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекодавець - особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем.

За правилами ч. 1 ст. 33 Закону «Про
іпотеку», пункту 2.3.7. Договору у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодедержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В силу ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ч. 1 ст.
38 цього Закону, яка передбачає право
Іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

За такого, ураховуючи те, що ОСОБА_4 свої
зобов'язання по кредитному договору
тривалий час не виконує, а ОСОБА_3 несе
відповідальність перед Банком за
невиконання зобов'язань боржником
своїм майном, суд дійшов висновку про
наявність правових підстав щодо
звернення стягнення на предмет Іпотеки
у рахунок погашення боргу за кредитним
договором.

Разом з тим, щодо вимог про виселення та
зняття з обліку осіб, які зареєстровані
та проживають у спірному житловому
будинку суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених законом.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про
Іпотеку» передбачено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 цієї ж ст. 40 законодавець
встановлює певний порядок дій Банку:
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. З ст. 109 ЖК
України. Вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення може
бути направлена разом з вимогою,
передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про іпотеку".

Таким чином, аналізуючи ці норми
матеріального права суд вважає, що
примусовому виселенню фізичних осіб з
житлового будинку, що є предметом
Іпотеки зі зняттям їх з реєстраційного
обліку повинно передувати рішення суду
про звернення стягнення на предмет
Іпотеки, після якого ці особи
відмовилися у добровільному порядку
виселитися з будинку, за такого ними
будуть порушені права Банку направлені
на реалізацію предмета Іпотеки.

Аналогічні роз'яснення містяться і в п.
43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Однак, вказаних вимог Банк не
дотримався, а відтак, то й в задоволенні
цих вимог слід відмовити.

Виходячи з вищенаведеного, суд не бере
до уваги повідомлення Банку від 07.05.2013
р. на адресу боржника та відповідача
про повернення суми кредиту в повному
обсязі та звільнення будинку у
тридцятиденний термін, до того ж в
ньому зареєстровані і проживають
повнолітня донька боржника (ОСОБА_7),
яка не попереджена про необхідність
виселення і їх неповнолітня донька
(ОСОБА_8), права якої також можуть бути
порушені.

За правилами ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судові витрати пропорційно
задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Банку
задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 перед публічним акціонерним
товариством комерційний банк
„ПриватБанк" (юридична адреса: 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, , р/р
3111, МФО 305299) за кредитним
договором № NKN0GA00000065 від 21 травня 2008
року, у сумі 14 169,54 (чотирнадцять тисяч
сто шістдесят дев'ять доларів США 54
цента) доларів США, що еквівалентно - 113
214,62 (сто тринадцять тисяч двісті
чотирнадцять гривень 62 коп.) гривень,

звернути стягнення на належний на
праві приватної власності ОСОБА_3
житловий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 54.7 кв. м., житловою площею 37.1
кв.м., до якого прилягають будівлі та
споруди: сараї- Літ. Б-1; Д-1; Е-1; К-1,
кам'яні, літня кухня кам'яна Літ. В-1;
підвал кам'яний Літ. Г-1; убиральня
цегляна Літ. Ж-1; літній душ цегляний З-1;
огорожа № 1-3; споруди № 4, 5, вартістю 80 800
грн, шляхом продажу вказаного предмету
Іпотеки публічним акціонерним
товариством комерційний банк
„ПриватБанк", з укладанням від імені
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
Іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення публічним акціонерним
товариством комерційний банк
„ПриватБанк" всіх передбачених
нормативно-правовими актами Держави
дій, необхідних для продажу предмету
Іпотеки.

У задоволенні позовних вимог щодо
виселення ОСОБА_3 та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку АДРЕСА_1, зі зняттям
з реєстраційного обліку у
Новоодеському районному секторі
Управління Державної міграційної
служби України в Миколаївській області
- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" (юридична адреса: 49094,
м. Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, , р/р
0001, МФО 305299) сплачений при подачі
позову до судовий збір у розмірі - 1 132,15
(одна тисяча сто тридцять два гривень 15
коп.) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Новоодеський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий