Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22ц/797/2905/2013р.
інстанції Гапонов Д.Ю.
Доповідач в апеляційній
інстанції Клочко В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року колегія судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
міста Севастополя в складі:

головуючого - Клочка В.П.,

суддів - Володіної Л.В.,
Водяхіної Л.М.,

при секретарі - Григорчук І.О.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі
апеляційну скаргу представника
Обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Горний-2» - Зубченко Марини
Володимирівни на рішення
Балаклавського районного суду міста
Севастополя від 15 жовтня 2013 року по
цивільній справі за позовом прокурора
Балаклавського району міста
Севастополя в інтересах держави в
особі Севастопольської міської Ради до
ОСОБА_4, третя особа - Обслуговуючий
кооператив «Дачно-будівельний
кооператив «Горний-2», про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та її
витребування з чужого незаконного
володіння,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року прокурор
Балаклавського району м. Севастополя
звернувся до суду з позовом, просив
визнати недійсним виданий ОСОБА_4
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га,
розташовану в АДРЕСА_1, серії ЯИ № 067160,
виданий Головним управлінням
Держкомзему у м. Севастополі 27.04.2010р. та
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 26.
Витребувати на користь держави в особі
Севастопольської міської Ради з
незаконного володіння відповідача
земельну ділянку площею 0,1000 га, що
розташована у АДРЕСА_1, кадастровий
номер :58:002:0649, нормативно-грошовою
вартістю 94 000 грн., судові витрати
покласти на відповідача.

Вимоги мотивовані тим, що відповідачу
на підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 29.03.2010р. за № 825-р,
виданий державний акт серії ЯИ № 067162
від 27.04.2010 р. на право власності на
земельну ділянку, площею 0,1000 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :58:002:0649, для
індівідуального дачного будівництва.
Вказаним розпорядженням СМДА вийшла за
межі своїх повноважень, оскільки до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.
Крім цього, зазначена земельна ділянка
для дачного будівництва відноситься до
складу земель рекреаційного
призначення, тому проект землеустрою
щодо її відведення підлягає
обов'язковій земельній експертизі,
однак зазначену земельну ділянку
надано без висновку державної
експертизи. Рішення СМДА, зазначене у
державному акті, як підстава набуття
відповідачем права власності на
земельну ділянку, скасоване
розпорядженням СМДА № 1794-р від 13.09.2010 р.
- за протестом прокурора.

Рішенням Балаклавського районного
суду м.Севастополя від 15.10.2013 року позов
задоволений повністю, визнаний
недійсним виданий на ім'я ОСОБА_4
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га,
розташовану в АДРЕСА_1, серії ЯИ № 067160,
виданий Головним управлінням
Держкомзему у м. Севастополі 27.04.2010р.,
зазначена земельна ділянка
витребувана з незаконного володіння
відповідача на користь держави в особі
Севастопольської міської Ради,
вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду,
представник третьої особи подала
апеляційну скаргу, в якій ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції, як ухваленого з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні судом обставин, що мають
значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково вимоги позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
вищевказана земельна ділянка отримана
відповідачем з порушенням вимог
чинного земельного законодавства, що
передбачають порядок отримання
громадянами земельних ділянок, рішення
про її надання прийнято не
уповноваженим органом. Також, суд
першої інстанції зробив висновок, що
вимоги прокурора про витребування
спірної земельної ділянки на користь
Севастопольської міської Ради є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

З таким висновком місцевого суду
погоджується і колегія суддів
апеляційного суду на підставі
наступного.

Порядок набуття громадянином права
власності на земельну ділянку
визначений ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу
України, згідно з якою громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибної ділянки)
у межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри.

До клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.
Уповноважена установа розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін. Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 067160, виданого Головним управлінням
Держкомзему в м. Севастополя 27.04.2010
року, ОСОБА_4 є власником земельної
ділянки, кадастровий № 0:58:002:0649 з
цільовим призначенням для
індивідуального дачного будівництва,
площею 0,1000 га, яка розташована в
АДРЕСА_1. Державний акт зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 26, з
зазначенням підстави видачі -
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації № 825-р
від 29.03.2010 року (а.с.3).

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від
29.03.2010 року № 825-р затверджено
обслуговуючому кооперативу «ДБК
«Горний - 2» проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
загальною площею 17 га для
індивідуального дачного будівництва,
розташованих за адресами: АДРЕСА_1, з
віднесенням цих земель до категорії
земель рекреаційного призначення.
Також у розпорядження міститься
вказівка про оформлення та видачу
державних актів громадянам України -
членам ОК «ДБК «Горний - 2» (згідно з
додатком) на право власності на
земельні ділянки відповідно до
технічної документації.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність та земель,
зазначених в абзаці другому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Землі комунальної та державної
власності на території
адміністративно-територіальної
одиниці міста Севастополя на даний час
не розмежовано.

Згідно ст. ст. 173, 174 ЗК України межа
району, села, селища, міста, району у
місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.
Рішення про встановлення і зміну меж
районів і міст приймається Верховною
Радою України за поданням Верховної
Ради АРК, обласних, Київської чи
Севастопольської міських рад. Рішення
про встановлення і зміну меж районів у
містах приймається міською радою за
поданням відповідних районних у містах
рад.

Указом Президії Верховної Ради
Української РСР від 13.11.1975 року №361 "Про
встановлення нових районів у деяких
містах Української РСР" в м.Севастополі
створено Гагарінський район. Рішенням
виконавчого комітету Севастопольської
міської ради депутатів трудящих від
08.02.1977 року № 3/93 "Про межі районів м.
Севастополя" затверджено межі
Балаклавського, Гагарінського та
Нахімовського районів.

З рішення Севастопольської міської
ради № 4114 від 13.12.2005 року „Про
затвердження Генерального плану міста
Севастополя до 2025 року" спірна земельна
ділянка знаходиться в Балаклавському
районі м. Севастополя.

Таким чином, оскільки земельна ділянка
знаходиться в межах населеного пункту -
Балаклавського району м. Севастополя,
тому повноваження щодо розпорядження
цими землями до розмежування земель
державної та комунальної власності
здійснюються Севастопольською міською
Радою в силу п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), про що судом першої
інстанції зроблені правильні висновки.

Відсутність у Севастопольської
міської Ради державного акту на право
комунальної власності на земельну
ділянку, а також рішення про
встановлення меж м. Севастополя, в
даному випадку не свідчить про
наявність у Севастопольської міської
державної адміністрації повноважень
щодо розпорядження вказаною земельною
ділянкою, оскільки відповідно до п. 34 ч.1
ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування»
виключно до компетенції міських рад
належить вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

По справі встановлено, що відповідач не
звертався до Севастопольської міської
Ради із заявою про надання йому спірної
земельної ділянки у власність.

Севастопольська міська Рада, як
компетентний орган, розпоряджень про
затвердження проекту землеустрою
спірної земельної ділянки та надання
її у власність, не приймала

Крім того, зі справи вбачається, що
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації від
29.03.2010 року № 825-р було прийнято до
розроблення проекту землеустрою
спірної земельної ділянки та без її
затвердження уповноваженим органом.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що набуття ОСОБА_4 права
власності на земельну ділянку не
відповідає приписам ст.ст.116, 118
Земельного кодексу України.

З матеріалів справи видно, що документи
по вибору місця розташування земельної
ділянки розглядалися СМДА стосовно ОК
ДБК «Горний-2», а не на земельну ділянку
отриману відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що
отримання громадянами - членами
кооперативу земельних ділянок є одним
із завдань створення та ОК «ДБК «Горний
- 2» та всі дії безпосередньо пов'язані з
отримання державних актів на землю
здійснювалися головою кооперативу,
колегія суддів вважає такими, що не
свідчать про дотримання відповідачем
встановленого законом порядку
отримання земельної ділянки, оскільки
статутом кооперативу визначено лише
сприяння кооперативом його членам в
отриманні земельних ділянок, що має
здійснюватися виключно в порядку,
передбаченому ч. 6 ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з вимогами абз.1 п.12 р.Х
„Перехідні положення" ЗК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) до розмежування
земель державної та комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями (крім земель,
переданих у приватну власність та
земель, зазначених в абзаці другому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним (ст.155 ЗК
України).

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку про те, що державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий органом, який не мав на це
законних повноважень, визнається
недійсним.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
06.02.2013 року у справі № 6-169цс12, постанові
Верховного Суду України від 22.05.2013 року
у справі № 6-33цс13, ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03.04.2013 року у справі № 6-45227св12,
рішенні Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21.11.2012 року у
справі № 6-39052св12.

Окрім того, апеляційним судом
відповідно до витягу з
планово-картографічних матеріалів
базового лісовпорядкування ДП
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство»
встановлено, що спірна земельна
ділянка до виділення її меж в натурі
відповідно до державного акту
відповідача перебувала у складі
земель, які знаходяться в постійному
користуванні Державного підприємства
«Севастопольське дослідне
лісомисливське господарство».

Відповідно до п.5 Перехідних положень
Лісового кодексу України до одержання
у встановленому порядку державними
лісогосподарськими підприємствами
державних актів на право постійного
користування земельними лісовими
ділянками, документами, що
підтверджують це право на раніше
надані землі, є планово-картографічні
матеріали лісовпорядкування.

Відповідно до ст.116 ЗК України надання
громадянам земельних ділянок, що
перебувають у приватній власності або
у користуванні, провадиться лише після
їх вилучення в порядку, визначеному цим
Кодексом.

Тобто судом встановлено, що передаючи у
власність ОСОБА_4 спірну земельну
ділянку, не було враховано, що вона
відноситься до земель зазначеного
державного підприємства.

В той же час колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду, що вимоги прокурора про
витребування спірної земельної
ділянки на користь Севастопольської
міської Ради з незаконного володіння
земельної ділянки не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Вказані обставини зокрема
підтверджуються рішенням 19 сесії № 4114
від 13.12.2005 року, генеральним планом
земельної ділянки та протоколом
координації технічної наради за
підсумками польових і особливостях
камеральної обробки матеріалів
базового лісовпорядкування 1999 року в
лісогосподарських підприємствах і
мисливських господарствах АР Крим від
17.02.2000 року.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що вимога про витребування
спірної земельної ділянки на користь
Севастопольської міської Ради не може
бути задоволена судом, в позові
прокурора відсутні відомості про
необхідність витребування земельної
ділянки на користь Державного
підприємства «Севастопольське
досвідне лісомисливське
господарство», а тому для задоволення
вимоги про витребування земельної
ділянки належить відмовити.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
погоджується в повній мірі з
висновками суду першої інстанції, які
зроблені з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
з урахуванням спірних правовідносин та
представлених доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для скасування або зміни оскаржуваного
рішення суду, а тому остання підлягає
відхиленню, а постановлене у справі
рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 116, 118, 173, 174, п.12
Перехідних положень Земельного
Кодексу України, ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.308, ст.314, ст.315, ст.317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Горний-2» - Зубченко Марини
Володимирівни - відхилити.

Рішення Балаклавського районного суду
міста Севастополя від 15 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
В.П. Клочко

Судді: Л.В.
Володіна

Л.М.
Водяхіна