Справа № 419/426/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2013 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді

Некрасова О.О.

при секретарі
Макарчук А.В.

за участю відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовною заявою Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди (в порядку регресу), -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2012 року позивач
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди (в
порядку регресу), в якій просив
ухвалити рішення, яким стягнути з
відповідача на його користь суму
завданої майнової шкоди в порядку
регресу в розмірі 6 142 грн. 65 коп. та
витрати по оплаті судового збору. В
обґрунтування позову вказав, що між
Закритим акціонерним товариством
«Страхова компанія «ВУСО»,
правонаступником якого виступає ПАТ
«Страхова компанія «ВУСО» і ОСОБА_2
було укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №
-01 від 02 червня 2008 року, за яким
страховик застрахував майнові
інтереси страхувальника, пов’язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме: автомобіль ВАЗ 11183,
державний номер НОМЕР_1. 26 грудня 2008
року у м. Дніпропетровську на
перехресті вул. Шинної та вул.
Г.Сталінграду сталася
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля ВАЗ 11183, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3 під управлінням
останнього та автомобіля ГАЗ 24,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
що належить ОСОБА_4 під управлінням
ОСОБА_1. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди було
пошкоджено застрахований в ЗАТ «СК
«ВУСО» автомобіль ВАЗ 11183, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно з
довідкою про обставини ДТП, виданою
ВДАІ з обслуговування м.
Дніпропетровська та АТІ при ГУ МВС
України в Дніпропетровській області №
14/1-294ск від 12 лютого 2009 року особою,
винною у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП є відповідач. Постановою
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 січня 2009 року
відповідача було визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення. Згідно умов договору
страхування, одним із страхових
випадків, визначається подія, у разі
якої внаслідок ДТП було завдано шкоду
автомобілю страхувальника. Згідно умов
договору страхування одним із
страхових випадків, визначається
подія, у разі якої внаслідок ДТП було
завдано шкоду автомобілю
страхувальника. Розмір страхового
відшкодування визначається
страховиком виходячи із суми
заподіяного в результаті настання
страхового випадку матеріального
збитку, але не більше розміру страхової
суми, а підставою для виплати
страхового відшкодування є рахунок
станції технічного обслуговування.
Відповідно до рахунку-фактури № Т/ЗГ –
4248 ПП ОСОБА_5 від 24 лютого 2009 року,
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого автомобіля складає 6 783
грн. 00 коп. Згідно умов страхування
позивач сплатив страхувальнику суму
страхового відшкодування в сумі 6 142
грн. 65 коп. Виплата страхового
відшкодування була здійснена ЗАТ СК
«ВУСО» у відповідності до ст. 25 Закону
України «Про страхування» на підставі
заяви страхувальника від 27 грудня 2008
року, страхового акту № 3236-02 від 20
травня 2009 року та додатку № 1 до
страхового акту № 3236-02 від 14 липня 2009
року. Факт зазначеної виплати
підтверджуються платіжним дорученням
№ 7718 від 20 травня 2009 року, № 10724 від 14
липня 2009 року.

У судове засідання представник позивач
не з’явився, але надіслав заяву з
проханням розглянути справу у його
відсутності. Просить позовні вимоги
задовольнити.

У судовому засіданні відповідач
позовні вимоги визнав частково. Суду
пояснив, що не заперечує проти того, що
винен у дорожньо-транспортній пригоді,
але сума завищена. Вважає, що завдав
шкоду приблизно у розмірі 2-3 тисяч грн.
На пропозицію представника позивача
зменшити суму шкоди на 25% він
відмовився, так як і дана сума буде
завищеною. Документів, що
підтверджують розмір шкоди він не має
та не буде нічого надавати. Претензію
від 21 червня 2010 року він отримав, але не
з’явився до позивача, так як не було
часу. Він до позивача не звертався, ані
з претензією, ані з листами.

Вислухавши відповідача, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що
змінено найменування позивача з
Закритого акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» на Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «ВУСО».

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

У судовому засіданні встановлено, що
згідно довідки Відділу
Державтоінспекції при УМВС України в
Дніпропетровській області № 14/1-294ск
від 12 грудня 2009 року, 26 грудня 2008 року об
11.00 годині на вул. Шинна у м.
Дніпропетровську відбулося зіткнення
автомобіля ГАЗ 24, номерний знак НОМЕР_3,
який належить ОСОБА_4 під керуванням
водія ОСОБА_1 та автомобілем ВАЗ 11183,
номерний знак НОМЕР_4, який належить
ОСОБА_3 і під його керуванням. Дана
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1
Правил дорожнього руху України.
Внаслідок ДТП автомобілям спричинена
матеріальна шкода.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2009
року відповідача ОСОБА_1 визнано винним
у скоєні адміністративного
правопорушення і притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України та накладено штраф у
розмірі у розмірі 340 грн. дана постанова
набрала чинності.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Закритим акціонерним товариством
«ВУСО» та ОСОБА_6 02 червня 2008 року було
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №
-01 автомобіля ВАЗ 11183, номерний
знак АЕ 2816СІ, відповідно до якого
позивач зобов’язався у разі настання
страхового випадку здійснити страхове
відшкодування. Розмір страхової суми
складає 2 274 грн.32 коп.

Згідно умов договору страхування одним
із страхових випадків, визначається
подія, у разі якої внаслідок ДТП було
завдано шкоду автомобілю
страхувальника.

Відповідно до п. 10.1 страхового
договору, страхове відшкодування
сплачується страховиком на підставі
письмової заяви страхувальника (його
представника) та страхового акту про
визнання випадку страховим, який
складає страховик на підставі
документів, які підтверджують факт
настання страхового випадку та розмір
спричиненої шкоди.

Відповідно до п. 10.7 договору
страхування, при пошкодженні ТЗ
внаслідок страхового випадку
страховик (аварійний комісар) складає
акт збитків, яка містить вартість
запасних частин, деталій, матеріалів і
ремонтних робіт. Смета збитків
складається на підставі експертного
висновку авто товарознавчої
експертизи, проведеної відповідно до
вимог діючого на час настання
страхового випадку Методики
проведення судової автотоварознавчої
експертизи ТЗ, затвердженої
Міністерством юстиції України з
застосуванням середньо ринкових цін,
які діють на момент настання
страхового випадку, або рахунку СТО,
відповідно до п. 5.2 та 10.7.1 договору
страхування.

27 грудня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
Закритого акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» з заявою про
виплату страхового відшкодування.

29 грудня 2008 року та 04 березня 2009 року
були складені акти огляду автомобіля
ВАЗ 11183, номерний знак АЕ 2816СІ.

Відповідно до рахунку-фактури ПП Смаль
ОСОБА_7 за № Т/ЗГ-4248 від 24 лютого 2009
року, вартість ремонту автомобіля ВАЗ
11183, номерний знак НОМЕР_1 складає з
урахуванням НДС 6783 грн. 00 коп.

Згідно звіту № 873-50 Закритого
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» сума збитків складає
4867 грн. 65 коп. Сума страхового
відшкодування – 4867 грн. 65 коп.

20 травня 2009 року начальником відділу
урегулювання збитків ЗАТ «Страхова
компанія «ВУСО» було затверджено
страховий акт № 3236-02 до договору
страхування наземного транспорту №
-01 від 02 червня 2008 року, яким було
вирішено виплатити суму страхового
відшкодування у розмірі 4 867 грн. 65 коп.

Платіжним дорученням № 7718 від 20 травня
2009 року позивачем було перераховано
ОСОБА_3 суму страхового відшкодування
у розмірі 4 867 грн. 65 коп.

14 липня 2009 року начальником відділу
урегулювання збитків ЗАТ «Страхова
компанія «ВУСО» було затверджено
додаток № 1 до страхового акту № 3236-02 до
договору страхування наземного
транспорту № -01 від 02 червня 2008
року, яким було вирішено виплатити суму
страхового відшкодування у розмірі 1 275
грн. 00 коп.

Платіжним дорученням № 10724 від 14 липня
2009 року позивачем було перераховано
ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у
розмірі 1275 грн. 00 коп.

21 червня 2010 року за № 3092 позивачем на
адресу відповідача було направлено
претензію про відшкодування шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки в сумі 6 142 грн. 65 коп. в
порядку регресу.

Відповідач у судовому засіданні не
заперечував проти того, що претензію
від 21 червня 2010 року він отримав, але не
з’явився до позивача для врегулювання
даного питання, так як не було часу. Він
до позивача не звертався, ані з
претензією, ані з листами.

Судом відповідачу було роз’яснено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Також було роз’яснено право на
проведення авто товарознавчої
експертизи, відносно вартості
відновленого ремонту пошкодженого
автомобілю, проте відповідачем не було
надано належних і допустимих доказів,
що підтверджують розмір заподіяної
шкоди, а також відповідач відмовився
надавати будь-які докази з цього
приводу, тому судом не можуть бути
взяті до уваги ствердження відповідача
про завищений розмір заподіяної шкоди.

Таким чином з ОСОБА_1 слід стягнути на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхової компанія «ВУСО»
в рахунок відшкодування шкоди
заподіяної в результаті
дорожньо-транспротної пригоди в
порядку регресу 6 142 грн. 65 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_1 на користь Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «ВУСО» слід стягнути судові
витрати по справі в сумі 200 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
993, 1187,1191 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61, 79, 81, 88,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди (в порядку регресу) –
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
Страхова компанія «ВУСО» суму завданої
майнової шкоди (в порядку регресу) в
розмірі 6142 грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
Страхова компанія «ВУСО» судові
витрати по справі в сумі 200 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

О. О. Некрасов