Справа № 663/3336/13-ц
Провадження № 2/663/1047/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Скадовський районний
суд Херсонської області в складі:

головуючого
судді
Кустова
О.Ю.

при
секретарі

Кліщ Л.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Скадовська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року позивачка
звернулася до відповідача з вказаним
позовом посилаючись на те що останній
26.02.2010 року отримав від неї у борг 6000
доларів США. Вказані грошові кошти
зобов’язався повернути не пізніше
26.06.2013 року, проте, до теперішнього часу
не повернув. В зв’язку з викладеним
просила стягнути з відповідача борг у
розмірі 49800 грн., 3% річний за
прострочення виконання грошового
зобов’язання у розмірі 562 грн. 68 коп., а
також 5000 грн. моральної шкоди та судові
витрати.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала з підстав викладених
у позові, просила справу розглядати у
її відсутність.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов не визнали,
посилалися на фіктивність наданої суду
розписки в зв’язку з її безгрошовістю.
Відповідач суду пояснив, що ніяких
коштів від позивачки не отримував. Факт
написання та підписання розписки не
заперечував. Просили у задоволенні
позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, суд приходить до
наступних висновків.

Як вбачається з Розписки від 26.02.2010 року
ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 6000
доларів США, які зобов’язався
повернути 26.06.2013 року. Дійсність
вказаної розписки відповідачем не
оспорювалася.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка відповідач ОСОБА_2 суду
пояснив, що він дійсно в 2010 році позичав
6000 доларів США у чоловіка позивачки
ОСОБА_3 і частинами віддавав вказаний
борг спочатку позикодавцю, а потім
позивачці. Загалом на теперішній час
він віддав суму еквівалентну 10920
доларів США. Оскільки ОСОБА_3 сильно
хворів, він попросив відповідача в
червні-липні 2013 року переписати
розписку на ім’я позивачки, що
відповідач і зробив. Документально
повернення грошових коштів не
оформлював, інколи їх передавав
позивачці особисто, а інколи через
ОСОБА_4 Не може пояснити, чому коли
повторно писав розписку не зменшив
суму позики з урахуванням повернутих
грошових коштів.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснив, що влітку 2013 року він їздив з
відповідачем до дому до ОСОБА_3. ОСОБА_2
пішов до будинку, а після повернувся та
повідомив свідку що його попросили
переписати розписку на ім’я ОСОБА_1
оскільки ОСОБА_3 сильно хворіє. Також
зазначив, що на прохання відповідача
близько 10 разів відвозив позивачці
грошові кошти в рахунок повернення
позики кожен раз на суму 400 грн. (50
доларів США).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

На підставі викладеного суд вважає, що
між сторонами був укладений договір
позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

До теперішнього часу відповідач не
повернув борг позивачці.

Суд критично ставиться до доводів
відповідача та його представника про
безгрошовість договору позики та
отримання грошових коштів у борг від
іншої особи.

Згідно з правилом ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно із ст. 1051 ЦК України позичальник
має право оспорити договір позики на
тій підставі, що грошові кошти або речі
насправді не були одержані ним від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений
у письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

На обман, насильство, зловмисну
домовленість в судовому засіданні
відповідач не посилався.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

Отже, показаннями свідків (сторін) не
може доводитися факт вчинення
правочину або його оспорювання.

На підставі викладеного суд не приймає
до уваги показання відповідача
допитаного в якості свідка та свідка
ОСОБА_4

Суд вважає позов в частині
стягнення з відповідача на користь
позивачки боргу за договором позики
таким, що підлягає частковому
задоволенню і з відповідача має бути
стягнуто на користь позивачки
заборгованість за договором позики від
26.02.2010 року у сумі (6000 доларів США сума
позики) х (7,993 грн. вартість одного
долара США за офіційним курсом НБУ
станом на 30.12.2013 року) = 47958 грн. сума
боргу за договором позики.

Курс НБУ суд визнає
загальновідомою обставиною яка не
підлягає доказуванню на підставі ч. 2
ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розмір 3% річних в межах заявлених
позовних вимог з 27.06.2013 року по 13.11.2013
року (140 днів) становить (47958 грн. (сума
боргу за договором позики) Х (0,03 (3%
річних за прострочення виконання
грошового зобов’язання ) / (365 днів у
році) Х (140 днів прострочення) = 551,84 грн.

Разом з тим, суд вважає за
необхідне відмовити позивачці в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача моральної
шкоди оскільки така шкода не виникає з
договірних правовідносин, і законом,
зокрема ст. 625 ЦК України, передбачені
інші санкції за порушення строків
виконання грошових зобов’язань.

Крім того, на підставі ст. 88
ЦПК України з відповідача на користь
позивачки пропорційно до задоволених
позовних вимог має бути стягнуто 485,09
грн. судового збору.

Керуючись ст. 88, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 218, 625, 1046, 1047,
1049, 1051 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики –
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики у
розмірі 47958 грн., 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов’язання в розмірі 551,84 грн. та 485,09
грн. судового збору, а всього 48994,93 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Скадовський районний суд Херсонської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами які не
були присутніми під час проголошення
рішення в той же строк з дня отримання
його копії.

Суддя

О. Ю. Кустов