Справа № 654/4718/13-ц
Провадження №2/654/1218/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2013 року Голопристанський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого судді Третьякова І.В.,

при секретарі Бакай В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Гола Пристань
Херсонської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності, -

в с т
а н о в и в:

21.10.2013 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що30 березня 1999 року між ним
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу 1/2 частини
домоволодіння, що розташоване за
адресою: Херсонська область, м. Гола
Пристань, пров. Королюка 7. Дана частина
домоволодіння складається з житлового
будинку літ. «А», літня кухня літ. «Б»,
сарай літ. «В», сарай літ. «Д», туалет
літ. «Г» помпи №1, огорожі № 2.3. Договір
купівлі – продажу був укладений та
зареєстрований на товарній біржі
«Ва-Банк» за № 2-0687 від 30.03.1999 року .
Відповідно до умов даного договору
відповідачі – ОСОБА_2 та ОСОБА_4
продали, а позивач придбав 1/2 частину
житлового будинку з
господарчо-побутовими будівлями та
спорудами за грошову суму в розмірі
5004,00 грн. Підписавши договір позивач
виплатив відповідачам вартість
придбаного житла в сумі 5004,00 грн., а
відповідачі передали ключі від
будинку, домову книгу та технічний
паспорт. Всі істотні умови договору
купівлі-продажу були виконані в
повному обсязі. У подальшому
відповідачі відмовлялися нотаріально
посвідчувати договір купівлі-продажу,
через що позивач змушений звернутися
до суду для визнання такого договору
дійсним. Просить визнати дійсним
договір купівлі-продажу № 2-0687 від
30.03.1999 року житлового будинку літ. «А»,
літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В»,
сарай літ. «Д», туалет літ. «Г» помпи №1,
огорожі № 2.3. Визнати за позивачем
право власності на даний будинок.

06.12.2013 року судом було винесено ухвалу
№ 654/4718/13-ц якою за клопотанням позивача
ОСОБА_1 замінено сторону по цивільній
справі за даним позовом а саме з
відповідача ОСОБА_4, померлого 06.09.2002
року на правонаступника ОСОБА_3, яка
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину являється спадкоємцем
померлого.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
судовому засіданні не заперечували
проти заявленого позову, просили його
задовільнити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони судом встановлено наступне.

30.09.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
ОСОБА_4 укладено договір
купівлі-продажу, відповідно до якого
продавець продав, а покупець придбав 1/2
частини домоволодіння, що розташоване
за адресою: Херсонська область, м. Гола
Пристань, пров. Королюка 7. Дана частина
домоволодіння складається з житлового
будинку літ. «А», літня кухня літ. «Б»,
сарай літ. «В», сарай літ. «Д», туалет
літ. «Г» помпи №1, огорожі № 2.3.

1/2 частина житлового будинку з
господарчо-побутовими будівлями та
спорудами продана за 5004,00 гривень,
сплачених покупцем продавцю повністю.
Договір укладений та зареєстрований на
товарній біржі «Ва-Банк» (а.с.4).

Право власності зареєстровано в
Херсонському ХБТІ за ОСОБА_1, позивачки
у справі 05.04.1999року.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок по доказуванню обставин,
викладених у позові лежить саме на
позивачу.

Згідно вимог статті 227 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року, яка діяла на момент
укладення угоди), договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен
бути нотаріально посвідчений, якщо
хоча б однією із сторін є громадянин.

Разом з тим, відповідно до положень
статті 15 Закону України «Про товарну
біржу» (в редакції, що діяла на момент
укладення угоди), угоди купівлі-продажу
нерухомого майна, зареєстровані на
біржі, не підлягали нотаріальному
посвідченню.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1,
придбавши у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за угодою
купівлі-продажу 1/2 частини
домоволодіння, на підставі ст. 15 Закону
України «Про товарну біржу», ст.128 ЦК
УРСР правомірно набув права власності
на домоволодіння, однак, в силу
положень ст. 227 ЦК УРСР, укладена угода
була неналежним чином посвідчена, що
унеможливлює позивачу в подальшому
вільно розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до частини другої статті 220
ЦК України, якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.

Враховуючи, що сторони по справі
уклали між собою письмову угоду
купівлі-продажу будинку, яка не була
нотаріально посвідчена, сторони
досягли згоди щодо усіх істотних умов
договору купівлі-продажу та відбулося
повне виконання його умов сторонами, в
даний момент відповідачі ухиляються
від його нотаріального посвідчення,
тому суд вважає, що за таких обставин
договір може бути визнано дійсним у
судовому порядку та таким, що не
потребує подальшого нотаріального
посвідчення.

На підставі викладено, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню в частині визнання
договору купівлі-продажу дійсним.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.331 ЦК
України, право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Згідно з п.3 ст.334 ЦК України, право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Оскільки право власності на 1/2
частини домоволодіння, що розташоване
за адресою: Херсонська область, м. Гола
Пристань, пров. Королюка 7,
зареєстроване в ХБТІ та ніким не
оспорюється, суд вважає, що вимоги про
визнання права власності заявлені
безпідставно та не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст..ст.128, 227 ЦК УРСР, ст.ст. 15,
220, 331, 334, 657 ЦК України, ст..15 Закону
України «Про товарну біржу», ст.ст. 88, 212,
215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати договір купівлі-продажу
частини житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого по пров. Королюка, 7(сім) в
м. Гола Пристань, Херсонської області
укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зареєстрований на товарній біржі
«Ва-Банк» в Журналі реєстрації
біржових угод, реєстраційний № 2-0687 від
30.03.1999 року – дійсним.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Херсонського
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя

І. В.
Третьякова