Справа № 500/5496/13-ц
Провадження № 2/500/2679/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2013 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого – судді Грубіян Л.І.

при секретарі – Нєдовій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 12.06.2004 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ізмаїльського міського управління
юстиції Одеської області, актовий
запис № 150, мотивуючи тим, що
шлюбно-сімейні стосунки не склалися з
причин відсутності взаєморозуміння та
різних поглядів на життя, втрати любові
та поваги один до одного, в зв’язку з
чим їх сім’я фактично розпалася, вони
разом не проживають та сумісного
господарства не ведуть. Дітей від шлюбу
не мають. Спору про розподіл сумісного
майна немає.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, не
з'явився, надав заяву про підтримання
позовних вимог та розгляд справи за
його відсутності, з'явився його
представник ОСОБА_3, який підтримав
позовні вимоги, та пояснив що сторони у
справі разом у квітні 2013 року подали до
Ізмаїльського РАЦС заяву про
розірвання шлюбу, у зв’язку з тим, що
відповідачка ухиляється від
розірвання шлюбу в Ізмаїльському РАЦС,
позивач був змушений звернутися до
суду з вказаною позовною заявою.

Відповідачка ОСОБА_2, визнала позовні
вимоги, не заперечувала проти
розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідачки, та перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони знаходяться в зареєстрованому
шлюбі з 12.06.2004 року, що підтверджено
свідоцтвом серії 1-ЖД № 120060 про
одруження виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ізмаїльського міського управління
юстиції Одеської області, актовий
запис № 150. Спору про розподіл
сумісного майна немає. Сторони
будь-яких мір для примирення не
приймають, посилаючись на
недоцільність збереження шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що заява про розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружини
та чоловіка і що після розірвання шлюбу
не будуть порушені їхні особисті та
майнові права.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне
проживання подружжя та збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, які мають істотне значення.

Оскільки сторони однією сім’єю не
проживають, поновити шлюбно-сімейні
стосунки наміру не мають, подальше
сумісне проживання сторін і збереження
шлюбу є неможливим та суперечить
інтересам позивача, суд вважає за
можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212,213-215 ЦПК
України, ст.ст.110,112 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1
(дошлюбне прізвище Голякова) ОСОБА_4, що
зареєстрований 12.06.2004 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ізмаїльського міського управління
юстиції Одеської області, актовий
запис № 150.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя           ОСОБА_5