№ 2-о/269/153/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 грудня 2013 року

Совєтський районний суд
м.Макіївки Донецької області

у складі:

головуючого судді Любченко С.Д.

при секретарі Шпаченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа:
Державна міграційна служба України про
встановлення факту проживання на
території України,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду у жовтні 2013
року з заявою про встановлення факту
проживання на території України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він
звернувся до Совєтського районного
сектору у м. Макіївці ГУ ДМС України в
Донецькій області із заявою про видачу
паспорту громадянина України замість
втраченого паспорту колишнього СРСР.
Але йому було відмовлено у видачі
паспорту громадянина України, т.я.
відсутні документи, які підтверджують
даний факт, через що він змушений
звернутись до суду із даною заявою. На
підставі довідки адресного бюро з
29.01.1992 року він зареєстрований за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Але станом на
24.08.1991 року та на 13.11.1991 року він
знаходився в місцях позбавлення волі
не на території України. Відповідно до
вимог діючого законодавства він
повинен підтвердити, що постійно
мешкав на території України на момент
набрання вироком законної чинності. 27
березня 1989 року він був засуджений
Совєтським районним судом м. Макіївки
за ст.ст.214 ч. 1, 140 ч. 2 КК України до
покарання у вигляді 3-х років
позбавлення волі. 03.04.1989 року вирок
набрав законної чинності. З 09.01.1987 року
(як зазначено у вироку) та до набрання
вироком законної чинності він
знаходився у слідчому ізоляторі м.
Донецька, 15.04.1989 року він був
направлений у Торезську ВК-28 Донецької
області. На момент проголошення вироку
та набрання ним законної сили він був
зареєстрований за вищевказаною
адресою. 15.03.1991 року він був направлений
для відбування покарання у виправну
установу у Красноярський край Росії, де
і знаходився до звільнення до січня 1992
року. Таким чином, до набрання вироком
законної сили він постійно проживав на
території України, про що свідчить той
факт, що з 1987 року він знаходився у
слідчому ізоляторі м. Донецька, а до
арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1.
Просить встановити факт постійного
його проживання на території України
до 03.04.1989 року.

В судовому засіданні заявник
підтвердив свої вимоги.

Представник зацікавленої особи в
судове засідання не з»явився за
невідомих обставин, про час та місце
якого був повідомлений належним чином,
про що свідчить підпис уповноваженого
представника.

Вислухавши пояснення заявника,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що заява
обґрунтована та підлягає задоволенню
за наступними підставами.

Той факт, що заявник проживав на
території України підтверджено копією
свідоцтва про восьмилітню освіту,
виданим 10.06.1976 року на ім»я ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, по закінченню середньої
школи Макіївського спецпрофтехучилища
м. Макіївки Донецької області.

Копією вироку суду підтверджено, що 27
березня 1989 року ОСОБА_1 був засуджений
Совєтським районним судом м. Макіївки
за ст.ст.214 ч. 1, 140 ч. 2 КК України до
покарання у вигляді 3-х років
позбавлення волі. 03.04.1989 року вирок
набрав законної чинності. З 09.01.1987 року
(як зазначено у вироку) та до набрання
вироком законної чинності він
знаходився у слідчому ізоляторі м.
Донецька. Зі слів заявника 15.04.1989 року
він був направлений у Торезську ВК-28
Донецької області, після чого, 15.03.1991
року він був направлений для
відбування покарання у виправну
установу у Красноярський край Росії, де
і знаходився до звільнення до січня 1992
року. На момент проголошення вироку та
набрання ним законної сили він був
зареєстрований за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні
суду показала, що є рідною сестрою
заявника. Брат народився у
Приморському краї, був засуджений
п»ять разів, останній раз у 1989 році,
частину покарання відбував у Росії.
Поза засудженнями постійно проживав з
батьками у с. Нижня Кринка м. Макіївки
Донецької області за вищевказаною
адресою. Після останнього засудження
звільнився у 1992 році та повернувся на
своє постійне місце проживання за
вищевказаною адресою. Зараз мешкає у
неї у с. Нижня Кринка. Громадянином
іншої держави він не був, паспорт
втратив перед останнім засудженням.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що заявник є її рідним
дядьком. Вона знає його все життя, він
неодноразово був засуджений до
позбавлення волі, останній раз у 1989
році, звільнився у 1992 році. Після
звільнення з місць позбавлення волі і
до теперішнього часу постійно проживає
в Совєтському районі м. Макіївки,
раніше був зареєстрований за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно листа Совєтського
районного сектору у м. Макіївці
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Донецькій області від 06.08.2013 року,
вбачається, що п.1,2 ч.1 ст.3 Закону
України «Про громадянство України
зазначено, що громадянами України є усі
громадяни колишнього СРСР, які на
момент проголошення незалежності
України (24.08.1991 року) постійно проживали
на території України, та особи, які на
момент набрання чинності Законом
України «Про громадянство України»
(13.11.1991 року) проживали в Україні і не
були громадянами інших держав. Факт
проживання в Україні підтверджується
наявністю документів про реєстрацію в
Україні. Відповідно облікам ВАДР ГУ ДМС
України в Донецькій області ОСОБА_1
значиться зареєстрованим за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_5 з 29.01.1992 року. Пунктом 7
Порядку провадження за заявами і
поданнями з питань громадянства
України та виконання прийнятих рішень,
затвердженого Указом Президента
України від 27.06.2006 року № 588/2006 року зі
змінами визначено, що особи, які станом
на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року
відбували покарання в місцях
позбавлення волі на території України
та перебували у громадянстві
колишнього СРСР і до набрання вироком
законної сили постійно проживали
відповідно на території України
встановлюють належність до
громадянства України.

На підставі вищевикладеного, в
судовому засіданні встановлений факт
постійного проживання ОСОБА_1 на
території України до 03.04.1989 року і на
підставі ст. 256 ЦК України, суд вважає
можливим встановити цей факт.

Керуючись ст.ст. 213-215, 256, 259 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа:
Державна міграційна служба України в
особі Головного управління Державної
міграційної служби України в Донецькій
області про встановлення факту
проживання на території України -
задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на території
України до 03.04.1989 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С. Д. Любченко