АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження №22ц-791/3740/2013 р.
інстанції: Радченко С.В.
Доповідач: Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 11 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової
О.М.СуддівБазіль Л.В. Прокопчук Л.П.При
секретаріМироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_5, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6 на рішення
Бериславського районного суду
Херсонської області від 24 листопада 2010
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до
Томаринської сільської ради
Бериславського району, третя особа:
Бериславська державна нотаріальна
контора про визнання правочину дійсним
та визнання права власності на
спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року позивачі ОСОБА_10 та
ОСОБА_9 звернулися до суду із
зазначеним позовом. В обгрунтування
позовних вимог зазначили, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_11 Після її
смерті залишилась земельна ділянка
площею 7,43 га, яка належала їй на
підставі державного акту і знаходилась
на території Томаринської сільської
ради Бериславського району
Херсонської області.

27.05.2003 року ОСОБА_11 розпорядилась своєю
земельною ділянкою, склавши заповіт на
ОСОБА_10 та ОСОБА_9

Після її смерті позивачі звернулись за
оформленням спадщини до Бериславської
державної нотаріальної контори, але
нотаріусом їм рекомендовано
звернутися до суду для визнання
правочину дійсним, так як заповіт
посвідчено з порушенням ч.5 ст.203 ЦК
України та п.16.1 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України від 27.05.2003 року.

Ухвалою Бериславського районного суду
Херсонської області від 03 листопада 2010
року позовні вимоги ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Томаринської
сільської ради Бериславського району,
третя особа: Бериславська державна
нотаріальна контора про визнання
правочину дійсним та визнання права
власності на спадщину за заповітом
об'єднані в одне провадження.

Рішенням Бериславського районного
суду Херсонської області від 24
листопада 2010 року позов ОСОБА_9, ОСОБА_10
задоволено. Визнано дійсним заповіт
від 27.05.2003 року, посвідчений секретарем
Томаринської сільської ради, згідно
якого ОСОБА_11 заповідала ОСОБА_10 та
ОСОБА_9 земельну ділянку розміром 7,43 га,
згідно державного акту №043018, виданого
у відповідності до розпорядження
голови Бериславської державної
адміністрації від 05.03.2003 року за №135,
яка розташована на території
Томаринської сільської ради
Бериславського району. Визнано за
ОСОБА_9, ОСОБА_10 право власності на
зазначену земельну ділянку. Визнано за
ОСОБА_9, ОСОБА_10 право власності на
земельну ділянку розміром 6,43 га, згідно
державного акту ХС №045531, виданого у
відповідності до розпорядження голови
Бериславської районної державної
адміністрації від 05.03.2003 року за № 135,
яка розташована на території
Томаринської сільської ради
Бериславського району Херсонської
області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6
просить рішення суду щодо земельної
ділянки ОСОБА_11 скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні цих позовних
вимог відмовити. Апелянт посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
відповідність оскарженого рішення
вимогам закону, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Заповіт є правочином, тому на нього
поширюються загальні положення про
правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає
відповідного правила.

Частиною 1 статті 1241 ЦК України
передбачено, що малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка
належала б кожному з них у разі
спадкування за законом (обов'язкова
частка).

У п.19 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30.05.2008 року
зазначено, що той зі спадкоємців, який
має право на обов'язкову частку у
спадщині та проживав разом із
спадкодавцем на день його смерті,
вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо у визначеному законом порядку не
відмовився від неї.

За відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини особою
на користь якої складено заповіт право
на спадкування за законом одержують
спадкоємці відповідної черги.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29), на
момент її смерті з нею проживали, були
зареєстровані і фактично прийняли
спадщину її діти: ОСОБА_12 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.112). Останній на день
смерті матері був малолітнім і мав
право на обов'язкову частку у спадщині.
Станом на 10 листопада 2010 року спадкова
справа після смерті ОСОБА_11 не
заводилась у зв'язку з відсутністю
заяв спадкоємців (а.с.69). Протягом 3
років після смерті ОСОБА_11 земельна
ділянка ніким не оброблялась (а.с.68).

У вересні 2010 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10
звернулися до нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_11, на що отримали відмову через
відсутність у них правовстановлюючих
документів на земельну ділянку (а.с.64).
Оригінал заповіту судом першої
інстанції не досліджувався і наявна в
матеріалах справи копія заповіту не
засвідчена.

Задовольняючи позов про визнання
заповіту дійсним та визнання права
власності на спадкове майно, суд першої
інстанції не звернув уваги на
зазначені обставини, а також на те, що
спадкоємці за заповітом в установлений
законом строк за прийняттям спадщини
не звернулись, з позовом про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини також не звертались, а тому
спадщину фактично прийняли
спадкоємці першої черги за законом -
діти померлої. Крім того, законом не
передбачено такого способу захисту як
визнання заповіту дійсним.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає
скасуванню, як таке, що постановлено з
порушенням норм матеріального права,
при неповному з'ясуванні обставин по
справі, з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Рішення в частині визнання за ОСОБА_9,
ОСОБА_10 права власності на земельну
ділянку розміром 6,43 га, згідно
державного акту ХС №045531, виданого у
відповідності до розпорядження голови
Бериславської районної державної
адміністрації від 05.03.2003 року за № 135,
яка розташована на території
Томаринської сільської ради
Бериславського району Херсонської
області підлягає скасуванню без
ухвалення нового рішення, оскільки
такі вимоги позивачами не заявлялись.

Керуючись ст.303, 307,309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Бериславського районного суду
Херсонської області від 24 листопада 2010
року в частині задоволення позову про
визнання правочину дійсним та визнання
права власності на спадщину за
заповітом скасувати і ухвалити нове,
яким відмовити ОСОБА_9, ОСОБА_10 у
задоволенні позову.

Рішення в частині визнання за ОСОБА_9,
ОСОБА_10 права власності на земельну
ділянку розміром 6,43 га, згідно
державного акту ХС №045531, виданого у
відповідності до розпорядження голови
Бериславської районної державної
адміністрації від 05.03.2003 року за № 135,
яка розташована на території
Томаринської сільської ради
Бериславського району Херсонської
області скасувати.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: