ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова
М.Л., при секретарях Єфремову В.В.,
Степанишиній (Цвігун) Г.А., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого
підприємства «Чорнобильський
спецкомбінат», 3 особа - Кушніренко
Сергій Миколайович про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 17.06.2013 року звернувся до суду з
позовом до Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильський спецкомбінат», 3 особа
- Кушніренко С.М. про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що він працював на
підприємстві відповідача з 1987 року по
16.05.2013 року; відповідно до наказу №279-ос
від 16.05.2013 року він був звільнений з
роботи з посади сторожа дільниці з
16.05.2013 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП
України - у зв"язку зі скороченням штату
працівників.

Вважаючи своє звільнення незаконним,
позивач ОСОБА_2 просив поновити його на
роботі на посаді сторожа, стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу, а
також в порядку відшкодування
моральної шкоди стягнути з відповідача
на його користь 10 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_4 уточнені
позовні вимоги підтримали та просили
позов задовольнити у повному обсязі;
представники відповідача - Шевчук В.І.,
Ситник Ю.В., Долговець Н.О. - позов не
визнали; стверджуючи, що звільнення
ОСОБА_2 було проведено з додержанням
усіх вимог чинного трудового
законодавства, просили в задоволенні
позову відмовити у повному обсязі; 3
особа - Кушніренко С.М. в судове
засідання не з»явився, своєю заявою від
02.09.2013 року просив справу розглядати за
його відсутності і в задоволенні
позову відмовити повністю (а.с.83).

Заслухавши пояснення сторін та їхніх
представників в судовому засіданні,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено:
згідно наказу №149-ос від 12.05.2009 року
ОСОБА_2 (позивач) був переведений з
01.05.2009 року на роботу до Державного
підприємства «Чорнобильсервіс» на
посаду сторожа транспортного
комплексу дільниці по охороні
залізниці, із вахтовим режимом роботи
(а.с.40); Державне спеціалізоване
підприємство «Чорнобильський
спецкомбінат» (відповідач) є
правонаступником Державного
підприємства по забезпеченню
життєдіяльності зони відчуження і зони
безумовного (обов»язкового) відселення
«Чорнобильсервіс» (а.с.91).

Згідно наказу №534 від 06.11.2012 року
Відповідачем було прийнято рішення -
для виключення дублювання деяких видів
робіт та з метою економії державних
коштів і

раціонального використання трудових
ресурсів - ліквідувати «Дільницю по
охороні залізниці» з 01.12.2012 року (а.с.48,
63).

Наказом №552 від 15.11.2012 року
Відповідачем введено в дію з 15.02.2013 року
зміни до штатного розпису
підприємства, яким у штаті Комплексу
транспортного забезпечення дільниці
по охороні залізниці визначено 9 посад
сторожів; пунктом 2 цього наказу
встановлено «Попередити персонал про
скорочення посад, які вони займають; у
разі відмови працівників від
переведення на вакантні посади,
підготувати документи для скорочення
відповідних працівників за п.1 ст.40 КЗпП
України з додержанням строків згідно
діючого законодавства» (а.с.43-47).

ОСОБА_2 (позивач) був попереджений про
наступне звільнення у зв"язку із
скороченням штату працівників та
неможливістю переведення на іншу
посаду на підприємстві станом на 11.12.2012
року - 12.12.2012 року (а.с.62).

Згідно наказу генерального директора
Кушніренко С.М. (3-ої особи) за №279-ос від
16.05.2013 року ОСОБА_2 (позивач) був
звільнений з роботи з посади сторожа
дільниці по охороні залізниці
Комплексу транспортного забезпечення
з 16.05.2013 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП
України - у зв"язку зі скороченням штату
працівників (а.с.15).

Цим наказом також було визначено -
виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу у
розмірі середньомісячного заробітку
та допомогу у розмірі трикратної
середньомісячної заробітної плати, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, категорії 2 - згідно ст.21 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а також - компенсацію за 16 календарних
днів невикористаної щорічної
відпустки.

Позивач ОСОБА_2 не заперечує про те, що з
наказом про звільнення він був
ознайомлений 16.05.2013 року, з ним було
проведено повний розрахунок
відповідно до наказу і в той же день
йому було видано на руки трудову книжку
(а.с.69).

Згідно п.1 ст.40 КЗпП України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, може бути розірвано власником
або уповноваженим ним органом у
випадку: змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

При цьому, скорочення чисельності або
штату працівників є визначальним
критерієм.

Звільнення працівника з цієї підстави
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі подання Генерального
директора підприємства відповідача
від 14.03.2013 року на ім»я Голови профкому
ДСП «Чорнобильський спецкомбінат»
(а.с.67) профспілковим комітетом згідно
виписки з протоколу засідання №18 від
14.05.2013 року була дана згода на
звільнення ОСОБА_2 (позивача) за
скороченням штату (а.с.68).

За таких обставин, письмове подання
власника або уповноваженого ним органу
щодо надання згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
на розірвання трудового договору з
позивачем не було розглянуто у
встановленому порядку у 15-денний строк
відповідно до ч.2 ст.43 КЗпП України.

Разом з тим, згідно наказів від 16.05.2013
року (у день видання наказу про
звільнення позивача) було прийнято на
роботу з 16.05.2013 року на посаду сторожів
13 працівників (а.с.154-165); при цьому мало
місце звільнення за цією посадою з
15.05.2013 року ОСОБА_8 (а.с.198), але станом на
16.05.2013 року таку посаду не було
запропоновано ОСОБА_2

Ствердження позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_4 про те, що Позивача
було звільнено без додержання умови
переведення на іншу роботу за його
згодою в разі скорочення штату, знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні і фактично не заперечуються
представником відповідача Шевчук В.І.

Представники відповідача не
заперечують про те, що позивач ОСОБА_2
мав переважне право на залишення на
роботі і не відмовлявся від
переведення на іншу роботу, як би йому
була запропонована відповідна посада;
позивач ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році та віднесений до 2-ої
категорії постраждалих осіб (а.с.11).

За таких обставин, суд вважає, що
позивача ОСОБА_2 було звільнено з
порушеннями вимог законодавства про
працю; фактично на підприємстві
відповідача було проведено часткову
реорганізацію, яка не виключала
залишення на посаді сторожа позивача
ОСОБА_2 за його згодою.

Таким чином, ствердження позивача
ОСОБА_2 про те, що його звільнення
відбулося з порушенням норм діючого
трудового законодавства, знайшли своє
підтвердження в судовому

засіданні, а тому позовні вимоги в
частині поновлення на роботі
підлягають задоволенню - відповідно до
положень ст.235 КЗпП України ОСОБА_2
підлягає поновленню на роботі на
посаді сторожа Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильський спецкомбінат» з 17.05.2013
року, а посилання представника
відповідача на «пропущення позивачем
строку позовної давності», як підставу
для відмови у задоволенні позову
(а.с.166), є безпідставним.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Як вбачається з довідки про заробітну
плату ОСОБА_2 за відпрацьований період -
за березень - квітень 2013 року (а.с.58),
розмір середньомісячної заробітної
плати позивача становить (3824,72 + 4063,53) : 2 =
3944,12 грн.; середньоденна заробітна
плата (за умови тривалості вахти 16
робочих днів на місяць) становитиме 246,50
грн. (а.с.95-97).

Період вимушеного прогулу становить з
17.05.2013 року по 04.12.2013 року; але
враховуючи те, що позивач ОСОБА_2 у
травні 2013 року (по 16.05.2013 р.) відпрацював
місячну вахту та отримав відповідну
місячну заробітну плату, при
звільненні йому було нараховано та
виплачено компенсаційні виплати за 4
місяці, тому до періоду вимушеного
прогулу, за який підлягає стягненню
середньомісячний заробіток, має бути
віднесено жовтень - листопад 2013 року (2
місяці) та 3 робочих дні грудня 2013 року,
тобто з відповідача на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню (3944,12 + 3944,12) + 246,50 х 3
дн. = 8627 грн. 74 коп.

Згідно ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв»язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Вирішуючи питання щодо розміру
відшкодування моральної шкоди на
користь позивача ОСОБА_2, суд визначає
її розмір в межах заявлених позивачем
вимог, та з урахуванням обставин
справи, характеру та обсягу заподіяних
йому фізичних та моральних страждань,
вважає за необхідне стягнути з
Державного спеціалізованого
підприємства «Чорнобильський
спецкомбінат» на його (позивача)
користь в порядку відшкодування
моральної шкоди 1000 грн. 00 коп.

Згідно ст.88 ЦПК України з Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильський спецкомбінат»
підлягає також стягненню на користь
держави судові витрати в сумі 229 грн. 40
коп.

Відповідно до положень ст.367 ЦПК
України суд вважає за можливе
допустити до негайного виконання
рішення в частині стягнення з
відповідача на користь позивача ОСОБА_2
суми середньомісячного заробітку у
розмірі 3944 грн. 12 коп. В решті позову має
бути відмовлено.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218, 367 ЦПК України,
на підставі ст.232-235, 237-1, 238 КЗпП України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Поновити
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1) на посаді сторожа Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильський спецкомбінат» з 17
травня 2013 року.

Стягнути з Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильський спецкомбінат» (код
37197165) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) суму
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 17.05.2013 року по 04.12.2013
року - у розмірі 8627 грн. 74 коп., в порядку
відшкодування моральної шкоди - 1000,00
грн., а всього 9627 грн. 74 коп. В решті
позову - відмовити.

Стягнути з Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобильський спецкомбінат» (код
37197165) на користь держави судовий збір в
сумі 229 грн. 40 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі
ОСОБА_2 та стягнення на його користь
середньомісячного заробітку за один
місяць - у розмірі 3944 грн. 12 коп.
допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Парамонов М.Л.