Справа №295/9076/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2013 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1,

АДРЕСА_2

до ОСОБА_2,

АДРЕСА_1,

про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом
про розірвання шлюбу, в якому
зазначила, що перебуває у
зареєстрованому шлюбі із відповідачем
з 11.08.2001 р. Мотивуючи свою позовну заяву
вказала, що подружні стосунки подружжя
не підтримує, а збереження сім'ї є
неможливим, оскільки суперечить їхнім
інтересам. Від спільного подружнього
життя з відповідачем у них є діти:
ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Позивач у судове засідання не
з'явилася.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, проте надав суду через свого
представника заяву про визнання позову
в повному обсязі та просив суд
розглядати справу без його участі.

Зважаючи на те, що сторони у судове
засідання не прибули, суд вважає за
можливе розглянути дану цивільну
справу за їх відсутності на підставі
наявних у ній доказів, без фіксування
судового процесу звукозаписувальним
пристроєм, згідно положень ст.ст. 169, 197,
224 ЦПК України.

Суд оцінивши докази по справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24
Сімейного Кодексу України шлюб
ґрунтується на вільній згоді дружини і
чоловіка, примус до шлюбу не
допускається.

У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
збереження шлюбних відносин є
порушенням права чоловіка, дружини на
свободу та особисту недоторканість.

Вивчивши доводи позивача, викладені у
позовній заяві, дослідивши надані
письмові докази, судом встановлено
наступні юридичні факти та відповідні
їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони
перебувають в шлюбі з 11.08.2001 року, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про шлюб (а.с.4), від шлюбу
сторони мають неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10-11)

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

Сторони припинили шлюбні відносини,
подальше збереження шлюбу протирічить
їхнім інтересам, умов для примирення
немає. Спору щодо поділу сумісного
майна та місця проживання дітей не має.

Суд вважає, що вживати заходів щодо
примирення подружжя недоцільно.

Оскільки позивач не заявляв вимоги про
стягнення з відповідача судових
витрат, суд, керуючись принципом
диспозитивності цивільного
судочинства, закріпленим у ст. 11 ЦПК
України, не вирішує питання про
розподіл судових витрат згідно ст. 88
ЦПК України.

Беручи до уваги викладене, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 169, 197, 212-215 ЦПК України та
ст.ст. 104-105, 110, 112, 114, 115 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб, укладений 11.08.2001 р. між
громадянами ОСОБА_1

та ОСОБА_2, зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану
Житомирського міського управління
юстиції за актовим записом у книзі
реєстрації № 1136 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через суд першої інстанції
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.О. Корицька