Справа № 427/9128/13-ц
Провадження № 2/427/3008/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2013 року

Свердловський міський суд Луганської
області в складі:

головуючого судді: Маркової Т.Г.,

при секретарі: Гойдіній Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Свердловська, Луганської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до
Свердловського міського суду з позовом
до відповідача про стягнення аліментів
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менш 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, в
обґрунтування своїх вимог зазначивши,
що згідно рішення Свердловського
міського суду Луганської області від
31.07.2012 року, шлюб між сторонами
розірвано. Відносно дитини відповідач
є батьком. Він добровільно
матеріальної допомоги на утримання
сина не надає, не зважаючи на те, що він
працездатний, працює, отримує
заробітну плату, та зобов'язаний
утримувати сина. Їй важко одній
матеріально утримувати дитину.
Відповідач на користь інших осіб
аліменти не сплачує.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась, надала заяву, якою просить
суд розглянути справу у її відсутності,
наполягає на задоволені позовних
вимог.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи у його відсутності та документи,
які просить врахувати при
постановленні рішення, а саме, що син
проживав з ним, та за його
нотаріального посвідченої згоди
позивачка лише на час відпочинку
строком на 3 місяці, тобто до 28.01.2014 року,
вивезла сина до Білорусії. До цього
часу син постійно проживав з ним,
позивачка не надавала йому
матеріальної допомоги на його
утримання, а він не звертався до суду з
позовом про стягнення з неї аліментів.
Заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи,
визнані судом достатніми для розгляду
справи по суті, суд вважає позов таким,
що не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 180-182 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття. Кошти на утримання дітей за
рішенням суду присуджуються у частці
від доходу їх батьків і (або) у твердій
грошовій сумі. При визначенні розміру
аліментів, суд враховує стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

В судовому засіданні
встановлено, що рішенням
Свердловського міського суду
Луганської області від 31.07.2012 року,
шлюб між сторонами розірвано (а.с.2).
Відповідач є батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10). Відповідно до
рішення Свердловського міського суду
від 10.10.2013 року позивачку ОСОБА_1
визнано такою, що втратила право
користування будинком АДРЕСА_1,
оскільки вона має іншу родину в
Білорусії, де мешкає (а.с.19), а тому суд
критично оцінює довідку без дати,
видану депутатом Свіріним О.В., що вона
проживає разом з сином по вул.
Бережного, 134 м. Свердловська ( а.с. 9).
Відповідно до іншої довідки від 10.12.2013
року виданої цим же депутатом
Свердловської міської ради Свіріним
О.В., зі слів сусідів, позивачка не
мешкає у цьому будинку з травня 2011 року
(а.с.21). Як убачається з довідки від
19.12.2013 № 356/01-16 приватного нотаріуса
Свердловського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, 28.10.2013 року за реєстровим
№ 701 на бланку документів ВТК№ 685477,
ОСОБА_2 вчинена нотаріальна дія -
засвідчення справжності підпису на
заяві для виїзду на відпочинок та
оздоровлення до Білорусії
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, строком з 29.10.2013 до 28.01.2014
року, без права всиновлення під час
перебування за кордоном, у супроводі
законного представника - ОСОБА_1, яка
після закінчення строку повинна
забезпечити повернення дитини в
Україну (а.с.20).

Таким чином, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_3 постійно проживав з
відповідачем, а позивачка вивезла
дитину за кордон з метою відпочинку та
оздоровлення строком на 3 місяці, та
зобов'язалась повернути сина у
встановлений строк, тобто до 28.01.2014 року
на Україну, а сама з 2011 року не проживає
за вказаною нею у позові адресою, у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити, оскільки позивачка не
надала суду відповідних та безспірних
доказів простійного проживання з нею
дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України у
разі залишення позову без задоволення,
закриття провадження у справі або
залишення без розгляду позову
позивача, звільненого від оплати
судових витрат, судові витрати,
понесені відповідачем, компенсуються
за рахунок держави.

На підставі ст.ст. 180-183
Сімейного кодексу України, керуючись
ст. ст. 10-11, 60, 88, 212-215, ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити за
необгрунтованістю.

Рішення вступає в законну силу
через 10 днів після його оголошення,
якщо протягом цього часу не надійде
апеляційна скарга про його оскарження.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Луганської області
через Свердловський міський суд.

Суддя:
Т.Г. Маркова