Справа № 404/6351/13-ц
Номер провадження 2/404/2593/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року Кіровський суд м.
Кіровограда у складі:

головуючого: судді Галагана О.В.,

при секретарі: Кульчицькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
вищевказаним позовом, просила:

-          Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 в
користуванні земельною ділянкою,
розташованою за адресою: м. Кіровоград,
вул. Донецька, № 45, а саме - не
перешкоджати у демонтажі старого
паркану та встановленню нового паркану
по межі земельної ділянки, звільнити
земельну ділянку, виділену в
користування ОСОБА_1 від вкритої шаром
відсіву та бетону площадки та каркасу з
металевих конструкцій, автомобіля
НОМЕР_1, саджанців дерев, перенести
в'їздні ворота з території ОСОБА_1, не
встановлювати інші предмети;

- Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 на
відшкодування матеріальних збитків 56,76
грн., на відшкодування моральної шкоди
1500 грн.

- Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені
витрати на правову допомогу в розмірі,
150 грн.

Позивач під час розгляду справи
неодноразово уточнювала позовні
вимоги (а.с.31, -34, 137-138), остаточно
просила:

- Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1
в користуванні земельною ділянкою,
розташованою за адресою м.
Кіровоград, вул. Донецька, № 45, а саме
- не перешкоджати у демонтажі старого
паркану та встановленню нового паркану
по межі земельної ділянки, звільнити
земельну ділянку, виділену в
користування ОСОБА_1 від вкритої
шаром відсіву та бетону площадки та
каркасу з металевих конструкцій,
автомобіля НОМЕР_2, а також від
будь-якого майна, яке перебуває у
власності, володінні та користуванні
відповідачів, саджанців дерев, не
встановлювати інші предмети на
вказаній земельній ділянці, перенести
в'їздні ворота з території ОСОБА_1;

- Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3
аніславовича, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
на відшкодування матеріальних збитків
107,64 грн., на відшкодування моральної
шкоди 3000 грн.;

- Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені
витрати на правову допомогу в розмірі
150 грн.

В обґрунтування позовних вимог у
позові вказано, що позивачу на праві
приватної власності належить 23/50
частин домоволодіння, розташованого за
адресою: м. Кіровоград, вул. Донецька, №
45, на підставі договору дарування від
10.02.1995 року.

27/50 частин цього ж домоволодіння
належить відповідачу ОСОБА_2
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5
проживають у вказаному будинку як
члени сім'ї власника - відповідача
ОСОБА_2, сам ОСОБА_2 проживає в іншому
населеному пункті.

Домоволодіння складається з двох
відокремлених житлових будинків,
надвірних будівель, розташоване на
земельній ділянці площею 669,1 кв.м.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 16 листопада 2012 року
визначений порядок користування
земельною ділянкою, що знаходиться в м.
Кіровограді по вул. Донецькій № 45,
відповідно до якого ОСОБА_1 виділено в
натурі у користування земельну ділянку
площею 307,79 кв.м. відповідно до варіанту
1 додатку 3 до висновку
будівельно-технічної експертизи № 5841,
5842/23 від 10.07.2012 р., що відображено синім
кольором.

ОСОБА_2 виділено в натурі земельну
ділянку площею 361.31 кв.м, відповідно до
варіанту 1 додатку 3 до висновку
будівельно-технічної експертизи №
5841,5842/23 від 10.07.2012 р., що відображено
жовтим кольором.

Згідно з даним варіантом розподілу
земельної ділянки співвласники мають у
користуванні відокремлені земельні
ділянки, які відповідають їх ідеальним
часткам належного їм домоволодіння та
відокремлені входи через ворота.

Рішення суду набрало законної сили
29.04.2013 року.

Вказано, що позивач має намір привести
фактичне землекористування у
відповідність з рішенням суду та
встановити паркан по межі виділеної їй
в натурі земельної ділянки, але
позбавлена такої можливості, оскільки
відповідачі чинять перешкоди у
користуванні земельною ділянкою, в
зв'язку з чим вона змушена звернутися
до суду.

Зазначено, що на частині земельної
ділянки на межі городу і двору, яка за
рішенням суду виділена їй, але фактично
на даний час перебуває у користуванні
відповідачів, відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 за згоди з власником ОСОБА_2А
вкрили шаром відсіву та бетону
площадку для стоянки автомобіля і
встановили металеві конструкції для
монтажу гаража в майбутньому. Розмір
площадки становить орієнтовно 2,2 м х 3 м,
по периметру площадки вкопані і
забетоновані металеві труби та інші
конструкції, які зварені між собою, і в
цілому складають каркас гаража.

На вкриту шаром відсіву та бетону
площадку відповідач ОСОБА_3 поставив
належний йому автомобіль НОМЕР_1.

Звернення позивача з проханням
прибрати автомобіль та металеві
конструкції, які зварені і змонтовані в
каркас, з тим, щоб вона мала можливість
демонтувати старий паркан і встановити
новий паркан по межі виділеної їй
земельної ділянки, відповідачі
ігнорують.

Вказано, що протягом 2011-2012 років
відповідачі на земельній ділянці, яка
рішенням суду виділена позивачу,
висадили дерева. ЇЇ вимога пересадити
дерева в інше місце ними ігнорується.

Вважає, що її вимоги в цій частині також
є правомірними і не порушують прав
відповідачів, оскільки ці дерева по
віку і розмірах є саджанцями, їх
пересадка в інше місце не завдасть
шкоди для подальшого розвитку дерев.

Порушенням прав як землекористувача
також є відмова відповідачів перенести
свої в'їздні ворота по вул. Донецькій,
оскільки ворота на 59 см знаходяться на
території земельної ділянки позивача.

Поведінка відповідачів свідчить, що
вони не визнають рішення суду і в
добровільному порядку не бажають
врегулювати конфлікт.

Внаслідок неправомірних дій
відповідачів позивачу завдані
матеріальні збитки та моральна шкода,
які також підлягають відшкодуванню
ними солідарно.

Матеріальні збитки полягають у
витратах на телеграфне повідомлення
ОСОБА_2, яким вона запрошувала його
з'явитись для вжиття заходів для
припинення порушення прав і
врегулювання конфлікту в
позасудовому порядку.

Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, викликаних неправомірною
поведінкою відповідачів,
необхідністю звернення до
правоохоронних органів та членів
квартального комітету для
врегулювання конфлікту, пов'язаних з
цим тривалому стресі, напруженості у
стосунках в сім'ї та з оточуючими,
необхідністю докладати додаткових
зусиль для нормалізації стосунків та
веденню звичного способу життя. Крім
того, систематичні конфлікти та образи
з боку відповідачів позивача та членів
її родини негативно позначаються на
здоров'ї, значною мірою погіршуючи
його.

В судовому засіданні позивач вказала
на обставини викладені в позові та
доповненнях до нього. Зазначала, що на
підставі рішення суду визначено
порядок користування земельної
ділянки, що належить на підставі
спільній сумісній власності їй та
відповідачу, проте відповідачі всіляко
перешкоджають їй демонтувати старий
паркан та встановити новий по межі.
Зазначала, що позивач відмовляється
підписати акт затвердження меж, та
чинить перешкоди у встановленні
межових знаків.

Вказане змусило звернутись до суду з
даним позовом для вирішення виниклого
спору.

В судове засідання лише раз з’явились
відповідач ОСОБА_4 та представник
відповідача ОСОБА_2 проти задоволення
позову заперечили, вказавши, що в
наступні судові засідання подадуть
відповідні докази на їх обґрунтування,
через канцелярію суду від ОСОБА_2
надійшли письмові заперечення (а.с.75-76).
Посилаючись на невідповідність дій
позивача нормам чинного законодавства,
оскільки у неї відсутній акт про
погодження межових знаків, земельна
ділянка не виділена в натурі.
Заперечуючи проти вимоги про стягнення
моральної шкоди, зазначив, що в межах її
обґрунтування позивачем така вимога не
доведена.

В наступні судові засідання
відповідачі без поважних причин не
з’являлись, про причини неявки суд не
повідомляли.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
відповідача ОСОБА_4, представника
відповідача ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, вважає позов таким,
що підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на
підставі приватної спільної часткової
власності належить 23/50 частин
житлового будинку №45 з надвірними
будівлями по вулиці Донецька в місті
Кіровограді. Відповідачу ОСОБА_2
належить 27/50 частин цього ж будинку
(а.с.7).

Рішенням Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 16 листопада 2012
року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення порядку користування
земельною ділянкою та виділення її в
натурі задоволено повністю. Вказаним
рішенням визначено порядок
користування земельною ділянкою що
знаходиться в м. Кіровограді по вул.
Донецькій № 45, виділено ОСОБА_1 в натурі
у користування земельну ділянку площею
307,79 кв.м. відповідно до варіанту 1
додатку 3 до висновку
будівельно-технічної експертизи №
5841,5842/23 від 10.07.2012 р., що відображено
синім кольором. ОСОБА_2 виділено в
натурі земельну ділянку площею 361.31
кв.м, відповідно до варіанту 1 додатку 3
до висновку будівельно-технічної
експертизи № 5841,5842/23 від 10.07.2012 р., що
відображено жовтим кольором (а.с.5, 6)

Згідно ч.3. ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно положень ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу
України власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цивільного
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідних земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затіненя, задимлення,
неприємні заходи, шумове забруднення
тощо.)

Згідно вимог ст. 96 ЗК України
землекористувачі зобов'язані не
порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів та дотримуватися
правил добросусідства.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленум
Верховного Суду України, від 16.04.2004, № 7
"Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
згідно з частиною третьою статті 152 ЗК
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів
захисту (стаття 16 ЦК).

У випадках, передбачених статтями 86 - 89
ЗК, володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, яка
перебуває в спільній частковій
власності, здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, у
разі недосягнення згоди - за рішенням
суду.

За наведених підстав наявності
судового рішення про визначення меж
користування земельними ділянками
сторін у справі, порушене право
позивача підлягає захисту та
відновленню, тобто зобов’язати ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у демонтажі старого паркану та
встановленні нового паркану на межі
земельної ділянки визначеної рішенням
Кіровського районного суду міста
Кіровограда від 16 листопада 2012 року
номер справи 2-4729/11, номер провадження
2/1109/417/2012, розташованої по вулиці
Донецькій, 45 у місті Кіровограді.

Також, підлягає задоволенню вимога про
зобов’язання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звільнити межу земельної ділянки
визначеної рішенням Кіровського
районного суду міста Кіровограда від 16
листопада 2012 року номер справи 2-4729/11,
номер провадження 2/1109/417/2012,
розташованої по вулиці Донецькій, 45 у
місті Кіровограді від будь – яких
перешкод, що заважають ОСОБА_1
встановленню паркану.

З урахуванням пояснень позивача, що
відповідачі постійно створюють нові
перешкоди для встановлення нового
паркану, що змушувало її неодноразово
змінювати позовні вимоги, наявності
вимоги про звільнення межі від будь –
якого майна, яке перебуває у власності,
володіння та користуванні
відповідачів, суд вважає, достатнім
зазначити у резолютивній частині
рішення про звільнення межі земельної
ділянки від будь – яких перешкод без
детального їх опису.

При цьому суд відмовляє у вимозі про
перенесення в’їздних воріт із
земельної ділянки, якою користується
позивач, оскільки суду не надано
достеменні докази розташування цих
воріт, відсутня про них мова у
дослідженій при розгляді справи
експертизи проведеної в рамках
цивільної справи 2-4729/11, номер
провадження 2/1109/417/2012 за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визначення порядку
користування земельною ділянкою.

Суд відмовляє у вимозі про стягнення з
відповідачів на відшкодування
матеріальних збитків 107 грн. 64 коп. (а.с.
23, 24, 139), що пов’язані з відправленням
позивачем відповідачу телеграм з
приводу вирішення питання
розмежування земельних ділянок мирним
шляхом та встановлення межових знаків,
оскільки такі витрати не відносяться
до збитків в розумінні ст. 1166 ЦК
України.

Щодо вимог позивача в частині
стягнення із відповідачів моральної
шкоди, то відповідно до ст. 1167 ЦК
України "Моральна шкода, завдана
фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків,встановлених ч 2 цієї
статті". При вирішенні питання про
розмір завданої позивачу моральної
шкоди суд керується Постановою
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р № 4 "Про судову практику
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, а саме п. 9 даної постанови,
згідно якого "Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров"я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках..." Суду
не було надано жодного доказу на
підтвердження тих обставин, що
неправомірними діями відповідачів
позивачу було заподіяно моральну
шкоду, у чому дана моральна шкода
полягає та який її розрахунок. Тому суд
відмовляє позивачу у позовних вимогах
про стягнення із відповідачів
моральної шкоди.

Не підлягають відшкодуванню витрати на
правову допомогу в розмірі 150 грн.,
оскільки відшкодування таких витрат
передбачено ст. 84 ЦПК України, з
урахуванням вимог ЗУ «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», вказаний
закон за підстав оплати правової
допомоги позивачем такого
відшкодування не передбачає.

На підставі викладеного з урахуванням
роз’яснень Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року №7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» та керуючись ст. ст. 10,
11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, стягнення
матеріальних збитків та моральної
шкоди – задовольнити частково.

Зобов’язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не
чинити перешкоди ОСОБА_1 у демонтажі
старого паркану та встановленні нового
паркану на межі земельної ділянки
визначеної рішенням Кіровського
районного суду міста Кіровограда від 16
листопада 2012 року номер справи 2-4729/11,
номер провадження 2/1109/417/2012,
розташованої по вулиці Донецькій, 45 у
місті Кіровограді.

Зобов’язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
звільнити межу земельної ділянки
визначеної рішенням Кіровського
районного суду міста Кіровограда від 16
листопада 2012 року номер справи 2-4729/11,
номер провадження 2/1109/417/2012,
розташованої по вулиці Донецькій, 45 у
місті Кіровограді від будь – яких
перешкод, що заважають ОСОБА_1
встановленню паркану.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь держави по 76 грн. 46 коп.
судового збору з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровського
О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда