Провадження по справі 2/122/1803/13
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2013 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі:
головуючого, судді           –
при секретарі           – Шерет Ф.М.,
розглянувши у залі суду в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
відповідача особою, що втратив право
користування жилим приміщенням, третя
особа Залізничний РВ СМУ ГУ МВС України
в Крим в особі СДІРФО, –
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання відповідача
особою, що втратив право користування
жилим приміщенням, мотивуючі позовні
вимоги тим, що на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 25.12.2002
року, який зареєстрований в реєстрі за
№4671 приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
відповідно реєстраційного запису на
документів про право особистої
власності СМБРТІ від 26.12.2002 року
квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1
Відповідно до довідки про склад сім’ї
у вказаній квартирі зареєстровані:
власник ОСОБА_1, його дружина – ОСОБА_4
та сини – ОСОБА_2 і ОСОБА_5 Однак, ОСОБА_2
не проживає у квартирі з 2004 року. Він
добровільно залишив жиле приміщення,
забрав особисті речі. Реєстрація
відповідача заважає позивачу
розпоряджатися своєю власністю, нести
додаткові витрати по сплаті
комунальних платежів. З урахуванням
наведеного та посилаючись на статті 8,
124 Конституції України, статті 11, 15, 16, 321,
383, 405 ЦК України,статті 3, 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» позивач просив суд: визнати
ОСОБА_2 особою, що втратив право
користування жилим приміщенням -
квартирою №49 по вул. Гоголя, 47 в м.
У судовому засіданні представник
позивача – ОСОБА_6, діючі на підставі
договору, підтримала позовні вимоги, з
вищевикладених підстав просила суд їх
У судове засідання по розгляду позову
по суті відповідач не з'явився,
повідомлений відповідно до вимог
діючого законодавства, причини своєї
неявки суду не повідомив, заяв про
відкладення судового засіданні або
розгляд справи у їх відсутність не
Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином, причин своєї неявки
суду не повідомив, заяв про розгляд
справи у відсутність представника або
відкладення судового засідання не
З урахуванням згоди представника
позивача, якій були роз'яснені підстави
та наслідки заочного розгляду справи,
суд, ухвалив провести заочний розгляд
справи, що відповідає положенням
статтями 169, 224 ЦПК України.
Заслухавши у судовому засіданні
пояснення представника позивача,
допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_7, дослідивши та оцінивши усі
наявні по справі докази та матеріали
цивільної справи у їх сукупності, суд
дійшов до висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1Т, виходячи з
Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються статтями 391, 405
ЦК України, Законом України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні».
Відповідно до положень статті 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_2 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_3
Відповідно до довідки ЖЕД №2 за вих.№510
від 01.07.2013 року про склад сім’ї у
вказаній квартирі АДРЕСА_2
зареєстровані: власник ОСОБА_1, його
дружина – ОСОБА_4 та сини – ОСОБА_2 і
Як пояснювала у судовому засіданні
представник позивача, ОСОБА_2 з 2004 року
не проживає у спірній квартирі, він
склав свою власну квартиру та переїхав
до м. Нова Каховка в Херсонській
області. Відповідач добровільно
залишив вищезазначену квартиру, хоча
перешкод у проживанні ніхто не чинив.
Факт не проживання відповідача у
спірній квартирі підтверджується й
актом ЖЕД №2, а також листом
Залізничного РВ СМУ ГУ МВС України в АР
Крим за вих.№49/3-356 від 21.10.2013 року.
Також факт не проживання відповідача
понад рік у спірній квартирі АДРЕСА_2
був підтверджений судом й показаннями
свідків – ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які
підтвердили, що є родичами та знайомі
із сім'єю позивача вже тривалий час;
відповідач ОСОБА_2 за зазначеною
адресою з 2004 року не бачили, у квартирі
відсутні особисті речі останнього.
ОСОБА_4 додатково пояснювала, що ОСОБА_2
проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із своєю
родиною та останній раз приїжджав до м.
Сімферополя у гості роки три тому.
У суду не має підстав ставити під
сумнів достовірність і правдивість
фактів, повідомлених свідками у справі.
Відомості про їх заінтересованість в
результаті розгляду справи відсутні,
їх показання об'єктивно
підтверджуються і не суперечать іншим
зібраним у справі доказам.
Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК
України, член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.
Таким чином, судом безспірно
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
більше ніж рік тому, добровільно
залишив спірну житлову площу, тобто
здійснив дії, які, з урахуванням
положень частини 2 статті 405 ЦК України,
надають суду можливість вважати його
особою, що втратив право на проживання
та користування квартирою №49 по вул.
Гоголя, 47 в м. Сімферополі.
Причин поважності відсутності
відповідача у вищезазначеній квартирі
або наявності факту домовленості про
це між відповідачем та позивачем,
відповідачем, у порушення вимог статті
60 ЦПК України, суду не надані і судовим
розглядом такі причини не встановлені.
З оглядом на вищенаведене та з
урахуванням вимог законодавства, яке
регулює спірні правовідносини, що
виникли між сторонами, позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
відповідача особою, що втратив право
користування жилим приміщенням,
підлягають задоволенню.
Суд не вирішує питання щодо повернення
позивачу сум судових витрат, понесених
ним під час розгляду справи у суді,
оскільки ані позивач, ані його
представник не заявляли вимог щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача понесених останнім витрат.
На підставі статей 391, 405 Цивільного
кодексу України, статей 3, 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», керуючись статтями 10, 11, 60, 61,
169, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, –
Позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням - квартирою №49 по вул.
Гоголя, 47 в м. Сімферополі.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Залізничний районний суд м.
Сімферополя АРК шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя

Домнікова М.В.