Справа № 112/2520/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року Нижньогірський
районний суд АР Крим у складі:

головуючого                      -
судді Бриндя М.А.,

секретаря -
Мостового О.В.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с. Нижньогірське
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о
в и в:

позивачка звернулася до суду із
позовом до відповідача про розірвання
шлюбу, який був зареєстрований 14.04.1987
року Лиственською сільською радою
Нижньогірського району АР Крим,
Україна, актовий запис № 2; позовні
вимоги мотивовані тим, що на протязі
останніх десяти років сімейне життя
сторін погіршувалося, що призвело до
фактичного припинення між ними шлюбних
відносин, кожен із них мав діаметрально
протилежні погляди на шлюб, відповідач
постійно нехтував сімейними
цінностями, з його ініціативи між ними
постійно виникали сварки, він не
розумів сутності проблем, які виникали
у їхніх дітей та позивачки, не здатен
був підтримувати нормальну моральну
атмосферу в сім,ї, піклуватися про
побудову сімейних відносин між ними та
іншими членами сім,ї на почуттях
взаємної любові, поваги, дружби,
взаємодопомоги; на даний час
відповідач знаходиться в місцях
позбавлення волі, зв’язок не
підтримують; неповнолітніх дітей не
мають; спір між сторонами з приводу
поділу спільного майна відсутній.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги, пославшись
на викладені у ньому мотиви, пояснила,
що настоює на розірванні шлюбу, не має
наміру на примирення із відповідачем,
оскільки останній не надає
матеріальної допомоги ні якої, погано
ставиться до сім,і, ображає позивачку,
весь сімейний тягар лежить на ній,
оскільки відповідач не працював, однак
виносив із дому речі на продаж.

Відповідач в судове засідання не
викликався, оскільки знаходиться в
місцях позбавлення волі, згідно
наданої ним письмової заяві,
відібраної у нього на виконання
судового доручення ВК № 126 м. Керч, з
позовними вимогами не згоден, бажає
зберегти сім,ю, жити у злагоді,
допомагати дітям ростити онуків.

Заслухав пояснення позивачки, дослідив
матеріали справи, всебічного і повного
з’ясував всі її фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об’єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позовна заява підлягає задоволенню
з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
шлюб сторін був зареєстрований 14.04.1987
року Лиственською сільською радою
Нижньогірського району АР Крим,
Україна, актовий запис № 2 (а.с. 5).

Відповідно до положень ст.. 51
Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК
України шлюб ґрунтується на
добровільній згоді жінки та чоловіка,
примушення жінки та чоловіка до шлюбу
не допускається.

Згідно із положенням ст.. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст.
51, 56 ч. 3, ст. 110 ч. 1 СК України, дружина і
чоловік мають рівне право на повагу до
своєї індивідуальності, своїх звичок
та уподобань, при цьому способом
захисту сімейних прав та інтересів, у
тому числі, є право на припинення
шлюбних відносин шляхом пред’явлення
до суду позову про розірвання шлюбу
одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що за час сімейного життя
у сторін склалася обставина, що
виключає можливість спільного
проживання, почуття любові та поваги
один до одного, фактичні шлюбні
відносини між сторонами припиненні,
примирення між подружжям не можливо та
це буде суперечити інтересам та волі
обох сторін; при таких обставинах, суд
дійшов до висновку, що сім’я розпалася
остаточно і шлюб існує формально.

Приймаючи до уваги, що шлюб - це
добровільний союз чоловіка та жінки, а
позивач зберегти сім’ю не бажає, суд з
урахуванням того, що розірвання шлюбу
відповідає дійсній волі чоловіка,
після розірвання шлюбу не будуть
порушені їхні особисті і майнові права,
а також права їх дітей, враховуючи
відсутність обставин, що перешкоджають
розірванню шлюбу передбачених ч. 2 ст. 110
СК України, вважає за необхідне позов
про розірвання шлюбу задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК
України у рішенні суду про розірвання
шлюбу зазначається про вибір прізвища
тим з подружжя, який змінив прізвище
під час державної реєстрації шлюбу, що
розривається.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачка під час державної реєстрації
шлюбу з відповідачем прізвище Шур
змінила на ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст. 115 СК України
рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання ним законної сили
надсилається судом до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставляння відмітки в актовому
записі про шлюб.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України,

в и р
і ш и в :

позовну заяву задовольнити. Шлюб,
зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
14.04.1987 року Лиственською сільською
радою Нижньогірського району АР Крим,
Україна, актовий запис № 2, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити
позивачці прізвище ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії
через Нижньогірський районний суд АР
Крим шляхом подання апеляційної скарги
в 10-ти денний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: