Справа № 764/7162/13-ц
Провадження № 2/764/3727/2013
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" листопада 2013 р. Ленінський районний
суд м. Севастополя в складі
головуючого судді – Кукурекіна К.В.,
при секретарі – Яцук Є.О.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Севастополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві, третя особа на
стороні відповідача Державна
казначейська служба України в особі
Головного Управління ДКСУ у м.
Севастополі, про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення моральної шкоди,
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача з вимогами про визнання
протиправною бездіяльність відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві (надалі - ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві) щодо
невиконання рішення суду у
встановлений законом строк та про
стягнення моральної шкоди у розмірі
8000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані
тими обставинами, що позивач 23.11.2011 р.
звернувся до відповідача для
примусового виконання виконавчого
листа. Виконавчий лист був отриманий
відповідачем 28.11.2011 р., державним
виконавцем 01.12.2011 р. винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження.
Законом України «Про виконавче
провадження» встановлений
шестимісячний строк для проведення
державним виконавцем виконавчих дій з
виконання рішення суду з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження. Шестимісячний строк
сплинув 01.06.2012 р., проте рішення суду не
виконано, та жодної інформації про стан
виконавчого провадження та строк його
виконання відповідачем на запит
позивача не надано. На підставі
викладеного, позивач просить визнати
протиправною бездіяльність ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві щодо
невиконання рішення суду у
встановлений законом строк. Щодо вимог
про стягнення моральної шкоди у
розмірі 8000,00 грн. позивач посилався на
те, що невиконання в розумний строк
рішення суду є порушенням основних
прав та свобод людини, та шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями або
бездіяльністю державного виконавця,
підлягає відшкодуванню.

Позивач у судове засідання не
з’явився, надав заяву про розгляду
справи у його відсутність, наполягає на
задоволені позову у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з’явився, про дату, час та місце
судового засідання сповіщався, про
причини неявки суд не повідомив,
клопотання про відкладення розгляду
справи не надав.

Суд вважає можливим допустити заочний
розгляд справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

Враховуючи відсутність сторін по
справі, суд розглядає справу керуючись
ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, наявні
докази, надавши їм належну правову
оцінку, знаходить позов таким, що
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК
України, якою встановлений принцип
діспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі рішення Ленінського
районного суду м. Севастополя від 18.02.2011
р. позивачу 29.08.2011 р. був виданий
виконавчий лист по справі № 2-930/10 про
стягнення зі страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» на користь позивача суми у
розмірі 6537,87 грн.

23 листопада 2011 року позивач надіслав на
адресу відповідача вищевказаний
виконавчий лист.

З листа ВДВС Шевченківського РУЮ у м.
Києві від 06.02.2012 р., № 3202/12-11,
адресованого ОСОБА_1, слідує, що 01.12.2011 р.
державним виконавцем ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

В листі ВДВС Шевченківського РУЮ у м.
Києві від 28.08.2013 р. М-3717 адресованому
позивачу, державним виконавцем
зазначено, що здійснюються заходи по
примусовому виконанню рішення суду,
такі як розшук майна, накладення арешту
на автотранспортний засіб та на
розрахункові рахунки боржника, проте, з
листа вбачається, що рішення суду не
виконано.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Частиною 2 статті 30 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк.

З урахуванням викладеного, та того, що
виконавче провадження по примусовому
виконанню вищевказаного виконавчого
листа відкрито 01.12.2011 р. та, як
вбачається з листа відповідача від
28.08.2013 р., рішення не виконано, суд
вважає за можливим задовольнити вимогу
позивача про визнання протиправною
бездіяльність відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
щодо невиконання рішення суду у
встановлений законом строк.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року,
під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року,
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її спричиненні.

Згідно з частиною 1 статті 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 вищевказаної
норми цивільного процесуального
закону, докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

В порушення зазначених вимог
процесуального законодавства,
позивачем не надані до суду документи,
докази, які б свідчили про те, що своїми
протиправними діями відповідач
порушив нормальний уклад життя
позивача, заподіяв моральні й душевні
страждання, в чому вони виражаються, не
обґрунтовано належним чином з яких
міркувань виходив позивач, визначаючи
розмір моральної шкоди.

Отже, вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 8000,00 грн. не доведені та
задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88,
212, 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві щодо невиконання
рішення суду у встановлений законом
строк.

В задоволені решти позовних вимог –
відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Суддя-підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Ленінського районного

суду м. Севастополя
К.В. Кукурекін