Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"30" грудня 2013 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі Халіній
А.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» про захист права споживача,
визнання угоди недійсною та стягнення
грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського
районного суду м. Маріуполя з даним
позовом. ОСОБА_2 визнати недійсною
угоду № 364175, укладену 07 червня 2011 року
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» та
позивачем ОСОБА_1 та стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» на його
користь майнову шкоду в розмірі 90255,33
грн. та судовий збір. Зазначив, що умови
угоди не відповідають положенням
Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки вбачають нечесну
підприємницьку діяльність.

Позивач у судове засідання не
з’явився, подав заяву про розгляд
справи за його відсутності, підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Авто
Просто» в судове засідання не з’явився
з невідомих причин, надіслав суду
заперечення по суті позову, на підставі
яких просив відмовити у задоволенні
позовних вимог позивачки у повному
обсязі, справу просив розглянути без
його участі.

В цьому випадку суд вважає доцільним
ухвалити заочне рішення, оскільки
відповідно до ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення.

При розгляді справи № 6-40 цс 13 про
визнання угоди недійсною,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди Верховний Суд України
11 вересня 2013 року зробив обов'язковий
для всіх судів правовий висновок (ст.
360-7 ЦПК України), відповідно до якого
поняття «пірамідальна схема» має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару. Утворення та експлуатація
пірамідальних схем забороняється як
нечесна підприємницька практика, а
правочин здійснений з використанням
такої практики є недійсним. Водночас
придбання товарів у групах передбачає
надання споживачу товару в обмін на
внесення ним коштів і за умови
отримання відповідного дозволу є
легітимною підприємницькою
діяльністю.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 07 червня 2011 року
між позивачем та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було
укладено угоду з метою отримання
автомобілю Chery Tiggo, вартість якого
складає 129600,00 гривень. Угода
укладається шляхом підписання
Сторонами Угоди Додатку № 1 та Додатку
№ 2, які є невід’ємними частинами
Угоди. За умовами угоди ОСОБА_1, як
учасник програми, 07.06.2011р. сплатив
вступний внесок в систему «АвтоТак» в
сумі 4665,60 гривень, а також 15.07.2011р.,
06.08.2011р., 09.09.2011р., 08.10.2011р., 06.11.2011р.,
12.12.2011р., 14.01.2012р., 09.02.2012р., 15.03.2012р.,
14.04.2012р., 04.05.2012р., 13.06.2012р., 07.07.2012р.,
14.09.2012р., 12.10.2012р., 10.11.2012р., 08.12.2012р.,
14.01.2013р., 13.02.2013р., 13.03.2013р., 11.04.2013р.,
15.05.2013р., 14.06.2013р.

Предметом угоди є надання учаснику
послуг системи АвтоТак, спрямованих на
придбання автомобіля в групах.

Даною угодою передбачена щомісячна
сплата внесків за товар (автомобіль),
який передається споживачу в рамках
укладеної угоди, а не за можливість
одержання права на купівлю товару.
Споживач, який виконав усі умови угоди,
має повне право вимагати від ТОВ «Авто
Просто» виконання свого
зобов'язання:оплати продавцю вартості
автомобіля та передачі його споживачу
незалежно від сплати коштів іншими
споживачами. Кількість учасників
групи, яким надається право на
отримання автомобіля, відповідає
кількості автомобілів, яку можна
придбати за рахунок чистого фонду
групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи
(п.1.2 ст.1, п.4.1 ст.4 додатку № 2 до угоди).

Отже, в даному випадку відсутні головні
ознаки «пірамідальної схеми» -
безтоварність та сплата компенсації
одним учасникам за рахунок інших,
оскільки у групах товар придбають усі
учасники за рахунок об'єднання внесків
кожного з них. Різниця між
споживачами-учасниками групи полягає
тільки в часі одержання автомобіля
кожним з них за умови виконання своїх
зобов'язань.

Крім того, діяльність ТОВ «Авто Просто»
з адміністрування фінансових коштів
підпадає під поняття «фінансова
послуга».

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України обман
має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування. З
матеріалів справи вбачається, що під
час укладення угоди позивачка отримала
примірник угоди та додатків до неї, які
містять опис послуг ТОВ «Авто Просто».
Відповідно до ст.10 угоди підписання
цієї угоди та додатків до неї є
підтвердженням факту ознайомлення,
розуміння сторонами її умов та згоди
сторін з усіма визначеннями, змістом
угоди та додатків до неї.

Статтею 3 Угоди передбачено
зобов'язання відповідача щодо
організації та створення умов для
придбання автомобілів учасниками
програми «АвтоТак», здійснення
адміністративних процедур, необхідних
для сплати та передачі автомобіля
учаснику.

Згідно зі ст.5 Угоди учасник
зобов'язується виконувати
зобов'язання, передбачені Угодою,у
визначеному порядку та строки; ст.7
передбачає, що Угода діє до моменту
виконання передбачених обома
сторонами зобов'язань. На час
виникнення спору позивач сплатив 90255,33
грн.

При цьому відповідно до ст.8.2 додатку №
2 до Угоди поняття «право на отримання
автомобіля» означає право учасника
одержати власне автомобіль та
обов'язок товариства передати
автомобіль у зазначений термін, якщо
учасник на момент фактичної передачі
автомобіля належно виконує свої
зобов'язання. Водночас ТОВ «АВТО
ПРОСТО» зобов'язане надіслати
постачальнику замовлення на передачу
автомобіля учаснику протягом 5 робочих
днів після того, як учасник, у якого
виникло право на одержання автомобіля,
здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Угоди між ТОВ «АВТО
ПРОСТО» та виробником (дистриб'ютором
чи імпортером) останній протягом 30
календарних днів з дня отримання
замовлення зобов'язаний передати
автомобіль учаснику, який одержав
право на отримання автомобіля (п. 8.1
додатку № 2).

Передбачені Угодою умови дозволяють
учаснику сплачувати ціну автомобіля
невеликими щомісячними внесками, які
названі в Угоді «Чисті внески» або
«Внесок в оплату товару».

Відповідно до розд. 1 Визначення
термінів додатку № 2 до Угоди «Цілий
Чистий внесок - це частина щомісячного
повного внеску, який використовується
для оплати Автомобіля. Половинний
Чистий внесок - це половина Цілого
чистого внеску».

Згідно з п.2.6 ст.2 додатку №2 до Угоди
Чисті внески, сплачені учасником у
встановлені строки та відповідно до
поточної ціни автомобіля, дійсної на
момент сплати, зараховуються як
відсоток від вартості автомобіля, що у
свою чергу є оплатою за товар -
автомобіль.

Таким чином, в Угоді чітко передбачено,
що споживач оплачує кожного місяця
частину ціни автомобіля. Крім того,
сплачені Чисті внески перерахунку (у
зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не
підлягають. Після одержання автомобіля
та реєстрації його на своє ім'я
споживач зобов'язаний і надалі
сплачувати кошти за автомобіль до
повної його оплати - 100% від ціни
автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна
сплата внесків за (товар) автомобіль,
який передається споживачеві в рамках
укладеної Угоди, а не за можливість
одержання права на купівлю товару.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3,5 і 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п.7
ч.3 ст.19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.
Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України. Так, пірамідальній схемі
властива сплата за можливість
одержання окремим учасником
компенсації, яка повинна надаватися за
рахунок залучення цим учасником схеми
інших споживачів.

Споживач, який виконав усі умови угоди,
зокрема оплатив продавцю вартість
автомобіля, має повне право вимагати
від ТОВ «АВТО ПРОСТО» виконання свого
зобов'язання, а саме: передати
автомобіль споживачу, незалежно від
того, чи сплачують кошти інші
споживачі.

Отже, за системою придбання
автомобілів у групах «АвтоТак» кожний
з учасників, який належним чином
виконує зобов'язання за Угодою, отримує
автомобіль через механізм,
передбачений в Угоді, оскільки система
функціонує таким чином, що кількість
учасників групи, яким надається право
на отримання автомобіля, відповідає
кількості автомобілів, яку можна
придбати за рахунок Чистого Фонду
групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи (п.
1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди).

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011р. №3462-ІV
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг» (введено в дію з 9
січня 2012р.) внесено зміни до ч.1 ст.4
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг» та доповнено п.111, відповідно до
якого до фінансових послуг віднесено
послуги з адміністрування фінансових
активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган), затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 9 жовтня 2012р. №1676
«Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах»).

Ліцензійні умови закріпили визначення,
сутність, правовий статус учасників (і
вимоги до них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п.1.2 ч.1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Відповідно до додатку №2 Угоди система
«АвтоТак» - це торговельна марка
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг ОСОБА_2 з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах. Кожна укладена угода
включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в групі.
Після формування групи учасників
залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою (ст.ст.5,6 додатку
№2 до Угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи. Отже,
отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача.

Як вбачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
«пірамідальна схема» та «придбання
товарів у групах». Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній
ознаці відсутності «пірамідальної
схеми» згідно з п.7 ч.3 ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів» -
це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у
групах придбання товарів для кожного
споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш «активними», за
умови виконання ними умов договору.

Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО»
отримало відповідний дозвіл (ліцензію)
на здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо «придбання
товарів у групах» у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, не
можна вважати правильним висновок суду
про те, що така діяльність здійснюється
товариством нелегітимно, у тому числі й
до введення законом ліцензування такої
діяльності.

Отже, якщо укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови (схему фінансування
тощо), за яких такий товар може бути
одержаний (у тому числі закріплює
відповідні права та обов'язки сторін),
то до такого правочину не може бути
застосовано визначення «пірамідальної
схеми».

Наведене дозволяє визнати, що позиція
позивача в письмовій позовній заяві
щодо пірамідальності схеми придбання
товарів у групах, яка ґрунтується
тільки на факті неотримання
автомобілів усіма учасниками групи
одночасно, а лише окремими учасниками й
у певній послідовності, є помилковою.
При цьому судом установлено, що деякі
учасники отримали товар раніше за
інших, оскільки сплатили внесків
більше за інших учасників групи,
частково сплачені внески й позивачем.

Помилковим є й висновок позивача про
введення його в оману з підстав оплати
ним не самого товару, а права купівлі
товару та відсутності залучення
власних коштів відповідача. Такий
висновок суперечить нормам чинного
законодавства й суті самого правочину,
визначеного в ч.5 ст.1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг».

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ст.10 Угоди підписання
цієї Угоди та додатків до неї є
підтвердженням факту ознайомлення,
розуміння сторонами її умов та згоди
сторін з усіма визначеннями, умовами та
змістом Угоди й додатків до неї.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до Угоди
учаснику надавалось 7 днів для
детального ознайомлення з Угодою,
прийняття чи відмови від участі в
системі «АвтоТак». При цьому в разі
розірвання Угоди протягом семи днів з
дати її підписання учасник міг
повернути суму всіх коштів, внесених
ним на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Для цього необхідно було письмово
повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» про
розірвання Угоди. Однак, як установлено
судом, позивач із заявою про розірвання
Угоди в семиденний термін до ТОВ «АВТО
ПРОСТО» не звертався, що свідчить про
його розуміння та згоду з усіма умовами
Угоди.

Ст.18 Закону України «Про захист прав
споживачів» містить інші самостійні
підстави визнання угоди (чи її умов)
недійсною. Так, за змістом ч.5 цієї норми
у разі визнання окремого положення
договору, включаючи ціну договору,
несправедливим може бути визнано
недійсним або змінено саме це
положення, а не сам договір. Тільки у
разі, коли зміна окремих положень або
визнання їх недійсними зумовлює зміну
інших положень договору, на вимогу
споживача такі положення підлягають
зміні або договір може бути визнаний
недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Таким чином, позивач не врахував, що
ст.ст.18,19 Закону України «Про захист
прав споживачів» передбачають різні
взаємовиключні підстави визнання угод
недійсними. Визначення поняття
«несправедливі умови договору»
закріплено в ч.2 ст.18 цього Закону -
умови договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Аналізуючи норму ст.18 Закону України
«Про захист прав споживачів», суд
дійшов висновку, що для кваліфікації
умов договору несправедливими
необхідна наявність одночасно таких
ознак: по-перше, умови договору
порушують принцип добросовісності (п.6
ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге,
умови договору призводять до істотного
дисбалансу договірних прав та
обов'язків сторін; по-третє, умови
договору завдають шкоди споживачеві.

Доказів на підтвердження наявності
умислу в діях відповідача щодо
введення їм позивача в оману не надано,
з умовами договору позивач погодився
та підписав його. Договір між сторонами
підписаний повноважними особами,
містить всі суттєві умови, передбачені
законом для договорів і які мають
істотне значення, а також які були
узгоджені сторонами шляхом звернення
позивача з пропозицією щодо укладення
договору та погодженням відповідачем
на укладення такого договору.

Посилання позивача на те, що він
юридично не обізнаний і не зрозумів
правової природи укладеного договору,
не є підставою для визнання цього
договору недійсним.

Позивач не надав суду ніяких доказів,
які б вказували на обставини, які могли
перешкодити вчиненню правочину: які
обставини відповідач приховав або про
які замовчував, що призвели до обману і
утворення дисбалансу прав та
обов'язків сторін не на користь
позивача; яка саме інформація була
надана у незрозумілій формі
позивачеві, адже ж позивач сплатив
одноразовий комісійний внесок і
погодився з тим, що в наступному,
щомісячно він повинний сплачувати
загальний або мінімальний платіж,
тобто, розумів умови договору та
виконував його.

Позивачем не було надано доказів, що
свідчили б про намір відповідача
уникнути виконання оскаржуваного
правочину.

Таким чином, в діях ТОВ «Авто Просто»
відсутній обман та ознаки
«пірамідальної схеми». Отже, думка
позивача ОСОБА_1 є помилковою і не
узгоджується з положеннями п.7 ч.3 ст.19
Закону України «Про захист прав
споживачів» у взаємозв'язку з нормами
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг».

У зв’язку з відсутністю підстав для
визнання правочину недійсним, немає
підстав і для стягнення сплаченої за
цим договором суми.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88 ч.1, 209, 224-226 ЦПК
України, Постановою Верховного Суду
України від 11 вересня 2013 року, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» про
захист права споживача, визнання угоди
недійсною та стягнення грошових коштів
– відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський райсуд м.Маріуполя
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя:
Н. В.
Литвиненко