Справа № 548/1617/13-ц
Провадження №2/548/524/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2013 року
м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської
області

в складі: головуючого - судді Личковахи
О.О.,

при секретарі - Комаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хорол цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання
чоловіка та жінки однією сім`єю без
реєстрації шлюбу, визнання майна
спільним сумісним майном подружжя,
визнання права на половину вартості
спільно набутого майна та стягнення
коштів за половину майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання чоловіка та жінки однією
сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання
майна спільним сумісним майном
подружжя, визнання права на половину
вартості спільно набутого майна та
стягнення коштів за половину майна.

В заяві вказувала, що в серпні 2000 року
зареєструвала шлюб із відповідачем по
справі, а в липні 2006 року шлюб між
сторонами було розірвано.

Позивач зазначає, що рішенням
Хорольського районного суду в
листопаді 2007 року було задоволено
позов позивача про визнання права
власності на половину квартири, яіку
сторони придбали в вересні 2000 року.

Як вказує позивач, на початку 2008 року
вони з відповідачем знову створили
сім»ю так як були пов»язані спільним
побутом, вели спільне господарство,
мали спільні доходи і витрати. Сторони
почали проживати у тій же квартирі, що
була розділена за адресою АДРЕСА_1.

В позові вказано, що з кінця вересня 2012
року сторони разом не проживають і між
ними припинені фактичні шлюбні
відносини.

Позивач зазначає, що за час спільного
проживання однією сім'єю як в
зареєстрованому шлюбі, так і в
фактичних шлюбних відносинах, вони з
відповідачем за спільні кошти, для
потреб сім'ї набули таке майно:

- у вересні 2000 року купили квартиру,
питання про розділ цієї нерухомості
вирішено в листопаді 2007 року;

- приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_2.
Правовстановлюючі документи на
нерухомість були оформлені на
відповідача в квітні 2007 року. Після
того, як відповідач пішов від позивача
в кінці вересня 2012 року, він почав
добудовувати до будівлі магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_3" ще частину приміщення, на
яку вона не претендує;

- в січні 2010 року за спільні кошти
сторони купили автомобіль марки АУДІ В4
1992 року випуску. Вказаний автомобіль
було зареєстровано 19 січня 2010 року на
відповідача.

В позові позивач прохала: 1) встановити
факт проживання однією сім'єю з
відповідачем, не перебуваючи у шлюбі з
ним з січня 2008 року по вересень 2012 року;
2) визначити майно (частину будівлі
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_3" у стані на
вересень 2012 року, розташованого по
АДРЕСА_2 та автомобіль марки АУДІ В4, 1992
року випуску, державний номерний знак -
НОМЕР_1) спільною сумісною власністю
сторін; 3) визначити за нею право на
половину вартості частини будівлі
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_3" станом на
вересень 2012 року, розташованого по
АДРЕСА_2, та на половину вартості
автомобіля марки АУДІ В4, 1992 року
випуску, державний номерний знак -
НОМЕР_1, та стягнути з відповідача на її
користь в грошовому виразі половину
вартості вказаного майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала, прохала його
повністю задоволити.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позов підтримала,
прохала його повністю задоволити на
підставі наявних у справі доказах та
показаннях свідків.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов не визнав повністю прохав
відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 позов не визнав
повністю прохав відмовити у його
задоволенні на підставі поданих ним
заперечень.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зі
сторони позивача в судовому засіданні
підтвердили, що позивачка з
відповідачем проживали однією сім'єю з
початку 2008 року по вересень 2012 року.
Свідок ОСОБА_2 зі сторони віповідача в
судовому засіданні частково
підтвердив вищевказаний факт.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 зі
сторони віповідача в судовому
засіданні заперечували той факт, що
позивачка з відповідачем проживали
однією сім'єю з початку 2008 року по
вересень 2012 року. Свідок ОСОБА_2 зі
сторони віповідача в судовому
засіданні частково заперечував
вищевказаний факт.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
показання свідків, дослідивши
матеріали справи та належно оцінивши
наявні в справі докази, приходить до
висновку, що позов підлягає до повного
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України справи
про встановлення фактів, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, розглядаються в
судовому порядку.

Факти які прохає визнати в позові
ОСОБА_1 є юридичним, оскільки їх
встановлення в судовому порядку надає
їй можливість реалізувати право на
спірне майно.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки відділу РАЦС Хорольського РУЮ
Полтавської області №71/03-75 від 27.05.2007
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11.08.2000 року
зареєстрували шлюб актовий запис
№49.(а.с.9)

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу серія НОМЕР_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2
04.07.2006 року розірвали шлюб актовий
запис №64.(а.с.10)

За час спільного проживання сторонами
однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі,
було придбано нежиле приміщення за
адресою: АДРЕСА_2, що неоспорювалося в
судовому засіданні сторонами та
доводиться наступними доказами:
рішенням Хорольської міської ради від
23.04.2003 року «Про надання дозволу на
виготовлення правоустановчих
документів на земельну ділянку
п.п.ОСОБА_2.»(а.с.13), рішенням виконавчого
комітету Хорольської міської ради від
23.04.2003 року «Про видачу дозволу на
розміщення об»єкту торгівлі
підприємцю ОСОБА_2.»(а.с.14), експертним
висновком самостійної державної
пожежної частини №33 м.Хорол вих. номер
271 від 24.06.2003 року(а.с.15), листом
Хорольської державної районної
екологічної інспекції п.п. ОСОБА_2
вих.номер 120-37/8 «Про будівництво
торгівельного павільйону
«ІНФОРМАЦІЯ_3» по АДРЕСА_2» (а.с.16).

Факт проживання однією сім'єю позивача
з відповідачем, не перебуваючи з ним у
шлюбі з початку 2008 року по вересень 2012
року повністю доводиться показаннями в
судовому засіданні свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та наданими позивачем
в судовому засіданні фотокартками.

До показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_2 зі сторони відповідача
суд змушений поставитися критично, так
як ОСОБА_8 являється співмешканкою
відповідача, ОСОБА_9 являється дружиною
брата відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_10
являється матір»ю відповідача, ОСОБА_2
являється братом відповідача.

За час спільного проживання сторонами
однією сім'єю, але не перебуваючи у
шлюбі між собою та будь-якому іншому
шлюбі, було придбано та зареєстровано 19
січня 2010 року на відповідача
автомобіль марки АУДІ В4 1992 року
випуску державний номерний знак
НОМЕР_1, що доводиться довідкою Центру
надання послуг, пов»язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування
Семенівського, Глобинського та
Хорольського районів вих.номер 988 від
08.08.2013 року(а.с.22) та ксерокопією
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серія
НОМЕР_5(а.с.65).

Відповідно до ст.60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

На підставі вищенаведеного суд
приходить до висновку, що частина
будівлі магазину "ІНФОРМАЦІЯ_3" у стані
на вересень 2012 року, розташованого по
АДРЕСА_2 та автомобіль марки АУДІ В4, 1992
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю
сторін.

Зважаючи на докази подані сторонами,
між позивачкою та відповідачем,
питання про добровільний поділ майна
до даного часу не вирішене. Під час
спільного проживання стронами окремий
порядок розпорядження та розподілу
спільного майна, не встановлювався в
письмовому вигляді не закріплювався.
Об'єкти спільного майна сторін по
справі підлягають поділу в натурі.

Відповідно до ч.1 ст.68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України та ч.2 ст.
372 ЦК України передбачено у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч.3 ст. 372 ЦК України у разі
поділу майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

Зважаючи на встановлений законом
порядок поділу майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності, суд
виходить із того, що на момент
вирішення питання про поділ майна
сторін, розміри часток позивачки та
відповідача ОСОБА_2 є рівними, тобто
складають по 1/2 частині. Виходячи із
роду занять відповідача ОСОБА_2, його
інтересів та наявності у останнього
прав на керування транспортними
засобами, на думку суду, вимоги
позивачки про залишення у власності
відповідача частини будівлі магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_3" станом на вересень 2012
року, розташованого по АДРЕСА_2, та
автомобіль марки АУДІ В4, 1992 року
випуску, державний номерний знак -
НОМЕР_1 є обґрунтованими та підлягають
врахуванню при вирішенні справи.

Враховуючи викладене, на думку суду,
вимоги позивачки про стягнення з
відповідача ОСОБА_2 половини вартості
майна, що є об'єктом їх спільної
сумісної власності є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

При визначеності вартості майна, яке
визнано об'єктом спільної сумісної
власності сторін, судом беруться до
уваги звіт про оцінку майна, що
належить ОСОБА_2 від 18.10.2013 року (а.с.75-114),
а саме частини будівлі магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_3" станом на вересень 2012
року, розташованого по АДРЕСА_2,

вартість якого станом на 12.09.2012 року
становить 62 000,00 грн. та звіт про оцінку
майна, колісного-транспортного засобу
(автомобілю AUDI B4 НОМЕР_1) від 18.10.2013 року
(а.с.115-

154) автомобіль марки АУДІ В4, 1992 року
випуску, державний номерний знак -
НОМЕР_1, вартість якого станом на 18.10.2013
року становить 40 000,00 грн. оскільки
відповідач, не надав своїх доказів з
даного приводу та не оскаржував
вартість визначену в даних звітах.

З приводу заперечень представника
відповідача ОСОБА_4, щодо попуску
позивачем строку позовної давності, то
суд вважає їх необґрунтованим так як
перебіг позовної давності почався у
вересні 2012 року.

Отже, враховуючи вищевикладене,
оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
та достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач
знайшли своє підтвердження судом при
дослідженні доказів, а також факт не
надання обґрунтованих заперечень
проти позову відповідачем та його
представником, суд прийшов до висновку,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Таким чином з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню в
рахунок компенсації вартості ? частки у
їх спільному сумісному майні, кошти в
сумі 52 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Згідно із ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір у
розмірі 624,7 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст.
60, 68, 69, 70, 71, 74 СК України, ст. 372 ЦК
України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання
чоловіка та жінки однією сім`єю без
реєстрації шлюбу, визнання майна
спільним сумісним майном подружжя,
визнання права на половину вартості
спільно набутого майна та стягнення
коштів за половину майна, -
задовольнити повністю.

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2, не перебуваючи у
шлюбі з ним з початку 2008 року по
вересень 2012 року.

Визначити майно (частину будівлі
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_3" у стані на
вересень 2012 року, розташованого по
АДРЕСА_2 та автомобіль марки АУДІ В4, 1992
року випуску, державний номерний знак -
НОМЕР_1) спільною сумісною власністю
сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визначити за ОСОБА_1 право на половину
вартості частини будівлі магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_3" станом на вересень 2012
року, розташованого по АДРЕСА_2, та на
половину вартості автомобіля марки
АУДІ В4, 1992 року випуску, державний
номерний знак - НОМЕР_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
мешканця АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 в
рахунок компенсації вартості ? частки у
їх спільному сумісному майні, кошти в
сумі 52 000,00 (п»ятдесят дві тисячі
гривень 00 копійок) грн.

Визнати за ОСОБА_2, з моменту сплати
компенсації за частку у спільному
сумісному майні, право власності на
будівлю магазину "ІНФОРМАЦІЯ_3" станом
на вересень 2012 року, розташованого по
АДРЕСА_2, та на автомобіль марки АУДІ В4,
1992 року випуску, державний номерний
знак - НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування витрат на оплату
судового збору кошти в сумі 624,7 грн.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в судову палату по
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області через Хорольський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: