Справа №327/429/13-ц
Провадження №2/327/175/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2013
року

смт. Розівка

Розівський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого
судді
Кущ Т.М.,

при секретарі судового
засідання                    Перишкі
ної Г.В.,

за участі:

позивача
ОСОБА_1,

відповідача
О
СОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Розівського районного
суду Запорізької області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
на утримання повнолітньої дитини
(аліментів), яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

На підставі частини 3 статті 209
Цивільного процесуального кодексу
України (далі – ЦПК України) в судовому
засіданні 09 грудня 2013 року проголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

28 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, в
якому вказав, що відповідач є його
батьком, який з 1999 року проживає окремо
та сплачував аліменти на його
утримання до досягнення повноліття.
Позивач, посилаючись на те, що з вересня
2013 року він продовжує навчання у
державному навчальному закладі
«Запорізьке вище професійне училище»
м.Запоріжжя (далі – ДНЗ «Запорізьке
ВПУ» м.Запоріжжя), а з 24 вересня 2013 року,
тобто після досягнення ним повноліття,
батько припинив надання матеріальної
допомоги на його утримання, просить суд
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою
користь аліменти на своє утримання в
розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, починаючи з 28
жовтня 2013 року та до закінчення ним
навчання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлені вимоги підтримав, надавши
судові відповідні пояснення. Так,
позивач пояснив, що після досягнення
повноліття продовжує навчання і є
студентом 1-го курсу денного відділення
за професією «Оператор комп’ютерного
набору. Обліковець» у ДНЗ «Запорізьке
ВПУ» м.Запоріжжя. Навчання потребує
матеріальних витрат, які на місяць в
середньому складають 2000 грн., зокрема,
це витрати на харчування, на придбання
одягу, на проїзд до навчального закладу
та до місця проживання матері, витрати
у зв’язку із складанням рефератів,
спонсорські витрати тощо. При цьому,
ОСОБА_1 отримує стипендію в розмірі 275
грн., яку витрачає на оплату проживання
у гуртожитку та частково на харчування,
інших видів доходів не має. Матеріальну
допомогу йому надає лише мати ОСОБА_3.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов визнав частково, посилаючись на
те, що він не в змозі надавати
матеріальну допомогу в
запропонованому позивачем розмірі,
оскільки на даний час не працює, з 27
листопада 2013 року перебуває на обліку в
центрі зайнятості населення, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей.
Крім того, розмір витрат дитини у
зв’язку з навчанням будь-якими
доказами не підтверджений. Разом з цим,
відповідач погодився з доводами
позивача про те, що дитина об’єктивно
має витрати у зв’язку з навчанням, які
пов’язані із харчуванням та
придбанням одягу.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них докази, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1,
який народився 24 вересня 1995 року (а.с.4,5).

24 вересня 2013 року ОСОБА_1 досяг
повноліття, на даний час продовжує
навчання на безоплатній основі, є
студентом 1-го курсу денного відділення
за професією «Оператор комп’ютерного
набору. Обліковець» у ДНЗ «Запорізьке
ВПУ» м.Запоріжжя, термін навчання з 01
вересня 2013 року по 01 лютого 2015 року
(а.с.7).

ОСОБА_1 проживає у м.Запоріжжя, за
місцем розташування навчального
закладу. Отримує стипендію в розмірі 275
грн., інших доходів немає (а.с.11).
Матеріальну допомогу ОСОБА_1 у зв’язку
з навчанням надає його мати ОСОБА_3.

З пояснень позивача ОСОБА_1
встановлено, що його навчання потребує
матеріальних витрат. Місячні затрати
середньому складають 2000 грн., зокрема,
це витрати на харчування, на придбання
одягу, на проїзд до навчального закладу
та до місця проживання матері, витрати
у зв’язку із складанням рефератів,
спонсорські витрати тощо.

Відповідно до положень ч.1 ст.199
Сімейного кодексу України (далі – СК
України), якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує (стаття 182 СК України):

1)          стан здоров'я та
матеріальне становище дитини;

2)          стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів;

3)          наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4)          інші обставини, що мають
істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Згідно ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Відповідно до коментованої статті 199 СК
України та роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, викладеного у
постанові «Про застосування окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №3
від 15 травня 2006 року, обов'язок щодо
утримання повнолітніх дочки, сина
виникає за умови їх потреби у
матеріальній допомозі у зв'язку з
навчанням.

Обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Таким чином, особа не в усіх випадках є
обмеженою у зв'язку з навчанням в
можливості заробляти кошти для
власного забезпечення, тому в разі
спору така потреба має бути
встановлена судом.

Потреба в матеріальній допомозі має
бути пов'язаною з навчанням, про
наявність потреби в матеріальній
допомозі можуть свідчити навчання на
платній основі, необхідність
забезпечення житлом за місцем навчання
тощо. Докази на підтвердження
зазначеної обставини надаються суду
заінтересованою стороною.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку про те, що
заперечення відповідача ОСОБА_2 проти
позову є частково обґрунтованими.
Позивачем ОСОБА_1 не надано будь-яких
доказів і не доведено, що він має
витрати у зв’язку з оплатою проживання
у гуртожитку за місцем знаходження
навчального закладу, витрати,
пов’язані із складанням рефератів та
інших робіт. Відповідні докази у
матеріалах справи відсутні. Витрати
позивача на проїзд до місця проживання
матері та спонсорські витрати не є
обов’язковими та не пов’язані із
навчанням.

Разом з цим, відповідач під час
розгляду справи фактично визнав, що
ОСОБА_1 у зв’язку з навчанням
об’єктивно має витрати на харчування
та на придбання одягу.

Зазначені обставини сторони фактично
визнали, їх не оспорювали, а тому згідно
ч.1 ст.61 ЦПК України вони не підлягають
доказуванню.

Суд, приймаючи рішення, враховує
сімейний стан відповідача, що у нього
на утриманні перебувають дві
неповнолітні дитини, що він на даний
час є не працевлаштованою особою. Разом
з цим, відповідач ОСОБА_2 є працездатною
особою, з 27 листопада 2013 року перебуває
на обліку в центрі зайнятості
населення, має наміри
працевлаштуватися та надавати
матеріальну допомогу дитині –
позивачу ОСОБА_1, яка пов’язана із
навчанням.

Визначаючи розмір матеріальної
допомоги (аліментів), суд враховує стан
здоров‘я як дитини, так і платника
аліментів, який є задовільним.

За наведених вище обставин суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_2 має можливість надавати
матеріальну допомогу синові, який
навчається і у зв’язку з цим потребує
матеріальної допомоги, та
зобов’язаний утримувати його до
закінчення навчання нарівні з матір’ю
ОСОБА_3, оскільки закон покладає
обов’язок щодо утримання повнолітньої
дитини рівною мірою на обох батьків.

Згідно «Положення про організацію
навчального процесу у вищих навчальних
закладах», затвердженого наказом
Міністерства освіти України №161 від 02
червня 1993 року (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 23
листопада 1993 року №173) навчальний курс
– завершений період навчання студента
протягом навчального року. Тривалість
перебування студента на навчальному
курсі включає час навчальних
семестрів, підсумкового контролю та
канікул. Сумарна тривалість канікул
протягом навчального курсу, крім
останнього, становить не менше 8 тижнів.
Початок і закінчення навчання студента
на конкретному курсі оформляються
відповідними (перевідними) наказами.

Навчальний рік триває 12 місяців,
розпочинається, як правило, 01 вересня і
для студентів складається з навчальних
днів, днів проведення підсумкового
контролю, екзаменаційних сесій,
вихідних, святкових і канікулярних
днів.

Таким чином, суд, виходячи із принципів
справедливості, добросовісності і
розумності, закріплених у статті 7 СК
України, вважає необхідним
задовольнити частково вимоги позивача,
у зв’язку з чим стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1
аліменти в розмірі 1/6 частини його
заробітку (доходу), починаючи з 28 жовтня
2013 року і до закінчення дитиною
навчання, але не більше як до
досягнення нею 23 років.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 при
пред’явленні до суду позову
звільнений від оплати судових витрат, а
рішення ухвалено на його користь, суд,
згідно положень ст.88 ЦПК України, має
підстави для стягнення з відповідача
ОСОБА_2 судових витрат в сумі 229 грн. 40
коп..

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України,
суд допускає негайне виконання рішення
у справах про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.199 СК України,
стст.10,11,60,88,209,212-215,218, ч.1 ст.367 ЦПК
України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився в с.Солодководне Розівського
району Запорізької області,
зареєстрований та проживає за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний
податковий номер НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, за реєстровий та
проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,
кімн.508, ідентифікаційний податковий
номер НОМЕР_2), який навчається в
державному навчальному закладі
«Запорізьке вище професійне училище»
на денному відділенні, аліменти в
розмірі 1/6 (однієї шостої) частини його
заробітку (доходу), щомісячно та без
урахування часу канікул, починаючи з 28
жовтня 2013 року, і до закінчення ОСОБА_1
навчання, але не більше як до
досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід
держави в сумі 229 (двохсот двадцяти
дев’яти) гривень 40 (сорока) копійок
(отримувач коштів: Державний бюджет
Розівського району Запорізької
області; код отримувача (код за ЄДРПОУ)
37473878; банк отримувача: УДК у
Розівськомц районі ГУ ДКСУ у
Запорізькій області; код банку
отримувача (МФО) 813015; рахунок
отримувача №0293; код класифікації
доходів бюджету 22030001).

В задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій
частині, - відмовити.

Рішення допускається до негайного
виконання у межах суми платежу за один
місяць.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції – Розівський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Т.М.Кущ

09.12.2013