Дата документу 25.12.2013
Справа № 2-2226/11
Провадження № 2/334/1856/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі: головуючого
судді Дубини Л.А.

при секретарі Філіпповій Ю.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "ТАСкомбанк"
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
у якому вказує, що 20.07.2006р. між АБ
"ТАС-Бізнесбанк", правонаступником
якого є АТ "АБ "Бізнес Стандарт",
правонаступником якого є АТ
"ТАСкомбанк" та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №КФ (15) 95-06, згідно з
умовами якого останній отримав
кредитні кошти в сумі 22000,00 доларів США
строком до 20.07.2011р. та зобов'язався
сплачувати відсотки за користування
кредитом у розмірі 16% річних.
Відповідно до умов договору у разі
виникнення заборгованості більше 5
днів розмір плати за користування
кредитом збільшується на 2% річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
між Банком і ОСОБА_2 укладено договір
поруки №П (15) 95-06 від 20.07.2006р.

Уточнивши 21.09.2011р. позовні вимоги, Банк
просить стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за
кредитним договором, яка утворилася у
зв'язку з порушенням ОСОБА_1
зобов'язання щодо повернення кредиту
та сплати процентів за користування
кредитними коштами станом на 14.09.2011р.,
і яка складає 56249,79 доларів США (за
офіційним курсом НБУ становить 448440,19
грн.), а також судові витрати, які поніс
позивач при зверненні до суду.

У судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просить їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 неодноразово у
судове засідання не з'являвся, повістки
направлені за місцем останнього
проживання повернуті до суду з
поміткою поштового відділення «за
закінченням терміну зберігання», у
зв'язку з чим ОСОБА_1 про час і місце
судвого розгляду був сповіщений
через засоби масової інформації,
щляхом поміщення оголошення в газеті
« запорізька правда» ( т.2, а.с. 15).

Про причини неявки ОСОБА_1 суд не
повідомив, заперечень проти позову
протягом всього часу розгляду справи
не надавав.

Відповідач ОСОБА_2 і її представник
проти задоволення позову в частині
стягнення суми боргу з з неї
заперечують, з тих підстав, що
напрвивши ОСОБА_2 22.03.2010 вимогу про
дострокове виконання основного
зобов'язання, позивач не дотримався
6-ти місячного строку для пред'явлення
позову до суду, з яким він звернувся
лише 11.04.2011року, а отже, на їх думку,
позовні вимоги є безпідставними та
такими , що суперечать діючому
законодавству.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
на надані докази, оцінивши їх у
сукупності, суд дійшов такого
висновку.

Ст. 1054 ЦК України установно, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що між АБ
"ТАС-Бізнесбанк", правонаступником
якого є АТ "АБ "Бізнес Стандарт",
правонаступником якого є АТ
"ТАСкомбанк" та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №КФ (15) 95-06 від
20.07.2006р.

Згідно з умовами договору ОСОБА_1
отримав кредитні кошти в сумі 22000,00
доларів США на термін до 20.07.2011р. та
зобов'язався сплачувати відсотки за
користування кредитом у розмірі 16%
річних. Відповідно до умов договору у
разі виникнення заборгованості більше
5 днів, розмір плати за користування
кредитом збільшується на 2% річних. ( т.1
а.с. 6)

ОСОБА_1 в порушення п. 1, 9.2, 9.3 Договору
свої зобов'язання щодо погашення
кредиту та сплати відсотків не
виконував належним чином, що
підтверджується розрахунком
заборгованості по непогашеному
кредиту та нарахованим відсоткам.

У зв'язку з цим з травня 2007 року
утворилася заборгованість, з метою
погашення якої з дозволу Банку було
реалізовано заставне майно -
автомобіль Фольксваген, д.н. НОМЕР_1, 2001
року випуску, який було зареєстровано
за ОСОБА_1

Кошти від реалізації автомобіля у
розмірі 16000 доларів США були
перераховані для погашення
заборгованості за кредитним договором,
що підтверджується заявою про переказ
готівки від 11.06.2008р. ( т.1 а.с 72-73 , 84).

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується представником Банку, що
з 12.06.2008р., тобто з моменту фактичного
погашення існуючої на той час
заборгованості, інших платежів ОСОБА_1
не здійснював.

Згідно розрахунку погашення кредиту та
відсотків здійснювалося останній раз
12.06.2008р., при цьому кредит погашено на
загальну суму 11556,27 доларів США, сума
заборгованості за кредитом складає
10443,73 долари США. Заборгованість за
відсотками становить 6065,88 доларів США.

Відповідно до п. 16.1. Кредитного
договору за прострочення повернення
кредитних ресурсів та/або сплати
процентів, позичальник сплачує банку
пеню з розрахунку 0,5% від простроченої
суми за кожний день прострочення. Сума
пені становить 316820,63 грн., що
підтверджується розрахунком пені.

Нараховані суми заборгованості
відповідачами не оспорюються.

Згідно до ст. 526 ЦК зобов'язання мають
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.
625 ЦК України, боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згіднг ст. 1048 ЦК України Позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і
порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Ст. 1049 ЦК України визначено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_1 зобов'язання за
кредитним договором не виконував
відповідно до умов договору, вимоги
позивача про стягнення з позичальника
суми заборгованості за кредитом та
відсотками, є обґрунтованими

Щодо вимог позивача про стягнення суми
боргу солідарно з поручителя суд
виходить з наступного.

Так, у забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
Банком і ОСОБА_2 укладено Договір
поруки від 20.07.2006р. №П(15)95-06, відповідно
до якого остання зобов'язалася
відповідати перед Банком за виконання
васіх зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним
договором.( т.1 а.с.7).

Згідно зі ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом установлено, що відповідано до
п.1 Кредитного договору Банк надає
Позичальнику кредит на термін з 20.07.2006
по 20.07.2011, тобто у договрі зазначено
строк виконання зобов'язання.

У ст. 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, у даному випадку строк позовної
давності слід відраховувати від
дати закінчення строку дії Кредитного
договору, а саме з 20.07.2011 року, і строк
пред'явлення позову закінчується
20.07.2014 року. Позов банком пред'явлено
12.04.2011 року, тобто в межах строку
позовної давності. (т.1 . а.с. 10).

Відповідно до п. 13 Договру поруки від
20.06.2007 року, порука за цим договором
припиняється, якщо Кредитор протягом
трьох років від дня настання строку
виконання основного зобов'язання (
строку повернення кредиту) не
пред'явить вимогу поручителю, отже,
цей строк починає відліковуватися з
20.07.2011 року і закінчується строком
подання позовної заяви до поручителя
20.07.2014 року.

Щодо доводів відповідача та її
представника, що 22.03.2010 на адресу
поручителя було направлено вимогу
про дострокове повернення всієї
суми боргу, що підлягає стягненню на
12.02. 2010 року ( т.1 а.с.35) і тому тільки
протягом 6-ти місяців кредитор мав
право пред'являти позов до ОСОБА_2 ,
то суд такі доводи вважає
неспроможними і не переконливими.

У п. 24 24 постанови від 30.03.202 №5 «Про
практику застосування судами
законодавства про вирішення спорів,
що виникають з кредитних
правовідносин» Вищий Спеціалізований
Суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ роз'яснив , що
пред'явдення вимоги до поручителя є
як направлення /вручення йому вимоги
про погашення боргу ( залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

Умовами Кредитного Договору №КФ(15)95-06
від 20.07.2006 не передбачено направлення
вимоги ні боржнику, ні поручителю про
достровоке погашення заборгованості
за договором, а визначено лише право
достроково стягнути суму виданого
кредиту, відсотків за користування
кредитом ( п.8.1, т.1 а.с.6), тому і
пред'явлено первісний позов до
закінчення строку дії Кредитного
договору з розрахунком
заборгованості станом на 11.04.2011 року.

З огляду на викладене суд вважає, що
вимоги позивача в частині
солідарного стягнення суми кредитиу
та відсотків за користування ним є
законними та обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Шодо вимог про стягненя пені у сумі
316820, 63 грн., то суд виходить з
наступного.

Згідно з правилами ст. 549 ЦК України
пеня є одним з видів неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Суд вважає за необхідне зменшити
розмір пені до 50 000 грн., т.я. завлений
до стягнення розмір пені значно
перевищує розмір збитків, заподіяних
банку у вигляді суми неповернутого
кредиту та несплачених відсотків за
користування ним.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що на користь позивача
підлягають стягненню заборгованість
за кредитом у сумі 10443,73 долари США , що
еквівалентно 83 260,55 грн,
заборгованість за відсотками у сумі
6065, 88 доларів США, що еквівалентно 48359,01
грн, та пеню у сумі 50000 грн, а всього
181619,56 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України на
користь позивача також підлягають
понесені судові витрати на оплату
судового збору у сумі 1700 грн. та ІТЗ у
сумі 120 грн., а всього 1820 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 525, 526, 553, 554, 615, 625, 551, 1048,
1049, 1054 ЦК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ "ТАСкомбанк" задовольнити
частково..

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_2) і ОСОБА_2 ( ІПННОМЕР_3) на
користь ПАТ "ТАСкомбанк"
заборгованість за кредитним договором
№КФ(15) 95-06 від 20.07.2006 року у розмірі
181619,56 грн.; витрати по оплаті судового
збору у розмірі 1700,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
Дубина Л. А.