Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1596/13
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Черниш Т. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.12.2013 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Черниш
Т.В.,

суддів
Карпенка О.Л.

Голованя А.М.,

за участю секретаря
Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю «Згода»
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, за апеляційною
скаргою відповідача на рішення
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 26 березня
2013 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ТОВ «Згода» про
визнання недійсним договору оренди,
укладеного від його імені 21 серпня 2010
року, за яким належна йому на підставі
державного акту земельна ділянка
площею 7.14 га, розташована в межах
Новолутківської сільської ради
Добровеличківського району, передана в
користування на умовах оренди ТОВ
«Згода» строком на 10 років. Посилаючись
на те, що такого договору з
відповідачем не укладав, не
підписував його, умови договору йому
відомі не були, просив задовольнити
позовні вимоги, визнати зазначений
договір оренди землі недійсним на
підставі ст.ст. 203,215 ЦК України.

Рішенням Добровеличківського
районного суду від 26 березня 2013 року
позов задоволено: визнано недійсним
договір оренди землі від 21 серпня 2010
року, який зареєстрований у відділі
Держкомзему в Добровеличківському
районі 1 грудня 2011 року за №00006. На
користь позивача стягнуто судові
витрати в сумі 1285 грн.70 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
ставив питання про скасування
зазначеного рішення і відмову в позові
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права. Зазначав,
зокрема, що рішення суду ґрунтується на
висновку судової почеркознавчої
експертизи, при призначенні та
проведенні якої не було дотримано
вимог Інструкції, Науково-методичних
рекомендацій з питань підготовки та
призначення судових експертиз та
експертних досліджень. Суд не врахував
доводів про те, що ОСОБА_3 отримував
орендну плату за 2010-2011 роки.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник ТОВ
«Згода» повністю підтримав доводи
апеляційної скарги, позивач та його
представник ці доводи заперечували.

Перевіривши за матеріалами
справи рішення суду в межах, визначених
ст.303 ЦПК України, заслухавши пояснення
сторін, дослідивши докази. колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст.93 Земельного
кодексу України право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницькою та іншої діяльності.

Договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638
ЦК України).

За приписами ч.2 ст.207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Підставою недійсності правочину
є недодержання в момент вчинення
правочину стороною(сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою, шостою ст. 203
цього Кодексу (ч.1 ст. 215 ЦК).

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_3
відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю,с.КР №058551,
виданого 16 вересня 2009 року на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 16 грудня 2006 року,
належить земельна ділянки площею 7,14
га, розташована на території
Новолутківської сільської ради
Добровеличківського району (а.с.5).

За змістом оспорюваного договору,
укладеного 21 серпня 2010 року та
зареєстрованого у відділі Держкомзему
у Добровеличківському районі 1 грудня
2011 року за 00006, ОСОБА_3 (
орендодавець) надав ТОВ «Згода»
(орендарю) у строкове платне
користування на умовах оренди належну
йому зазначену земельну ділянку
строком на 10 років для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (а.с. 7-8).

До договору оренди додано акт
прийому - передачі земельної ділянки
без зазначення дат його складання та
укладення договору (а.с.9).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вважав встановленим, що
оспорюваний договір ОСОБА_3 не
підписував, повноважень на укладення
та підписання угоди іншій особі не
надавав, і це свідчить про відсутність
його як орендодавця волі на укладення
договору, а, отже, є підставою для
визнання правочину недійсним за
ст.ст.ч.3 ст.203, ст.. 215 ЦК України.

Однак погодитись з висновком
суду не можна.

Як вбачається зі змісту рішення,
на обгрунтування покладеного в його
основу висновку суд послався на
висновок судової почеркознавчої
експертизи від 14 лютого 2013 року, за яким
підписи від імені ОСОБА_3 в договорі
оренди від 21 серпня 2010 року та акті
прийому- передачі земельної ділянки
виконані не самим ОСОБА_3, а іншою
особою з наслідуванням підписам ОСОБА_3
шляхом попереднього
тренування.(а.с.49-52).

Відповідно ч.6 ст. 147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими ст. 212 ЦПК.

При перегляді справи в порядку
апеляційного провадження з'ясовано, що
при проведенні зазначеної експертизи
було використано експериментальні
зразки підписів ОСОБА_3, які в судовому
засіданні не відбирались, не
посвідчувались, що підтверджується
записами в журналі судових засідань, не
заперечується позивачем і свідчить про
порушення положень Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень,
п.п.2,6,12 Методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затверджених наказом
Міністерства юстиції України 8 жовтня
1998 року.

На такі порушення порядку
призначення і проведення експертизи
посилався представник відповідача,
заявляючи про призначення повторної
судової почеркознавчої експертизі. В
задоволенні клопотання суд першої
інстанції відмовив.

Ухвалою апеляційного суду від 15
травня 2013 року за клопотанням
представника ТОВ «Згода» була
призначена повторна почеркознавча
експертиза, проведення якої доручено
НДЕКЦ при УМВС України в
Кіровоградській області. В
розпорядження експерта надавались
відібрані в судовому засіданні в
присутності представника відповідача
експериментальні зразки підписів
позивача, надані наявні в нього
документи з вільними зразками його
підписів..

Згідно висновку експерта від 22
листопада 2013 року №247 відповісти на
питання «ОСОБА_3 чи іншою особою
виконані підписи в графі
«Орендодавець» договору оренди
землі,укладеного 21 серпня 2012 року від
імені ОСОБА_3 та ТОВ «Згода» і в акті
приймання-передачі земельної ділянки
не представляється можливим, оскільки,
як зазначено в дослідницькій частині
висновку ні в одному з порівнянь не
вдалося виявити сукупності ознак,
достатньої для позитивного чи
негативного висновку про виконавця у
зв'язку з тим,що на експертизу надано
лише один вільний зразок підпису
ОСОБА_3, виконаний в 2010 році.

При відновленні провадження у
справі для виконання клопотання
експерта про надання додаткових
вільних зразків підпису, ОСОБА_3 заявив
про знищення за строками зберігання
документів з його підписами, які
знаходились за місцем його роботи, та
про відсутність інших таких
документів.

З огляду на наведене колегія
суддів вважає, що позивачем не надано
переконливих і безспірних доказів на
спростування висновку повторної
експертизи та підтвердження доводів
про відсутність його волевиявлення на
укладення договору оренди з
відповідачем, а обставини, на які
посилався, не можна визнати достатніми
для висновку про визнання договору
оренди недійсним на підставі ч. 3
ст.303,ст. 215 ЦК, правилами якої мотивував
свої вимоги, та про порушення його прав
укладенням оспорюваного договору і
діями відповідача.

Зазначений договір оренди за
формою і змістом відповідає вимогам
Закону України «Про оренду землі»,
чинного на час укладення, Типовому
договору, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 3
березня 2004 року №220 ; договір пройшов
державну реєстрацію, а тому відповідно
до ч. 1 ст. 210, ст. 638, ч. 3 ст. 640 ЦК України,
ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону
України «Про оренду землі» він є
укладеним з моменту реєстрації.

Оскільки суд першої інстанції,
ухвалюючи рішення, прийшов до
висновків, які не відповідають
фактичним обставинам справи, допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору,
оскаржуване рішення відповідно до п.3,
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволення позову про
визнання договору оренди землі
недійсним за недоведеністю позовних
вимог.

Виходячи з наведеного та
керуючись ст. 303, п.2 ст.307, ст.ст.309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Згода»
задовольнити частково.

Рішення Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 12 червня 2013 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ
«Згода» про визнання недійсним
договору оренди, укладеного 21 серпня 2010
року і зареєстрованого в відділі
Держкозему в Добровеличківському
районі 1 грудня 2011 року за №00006,
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді