Справа № 138/2195/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року м.
Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого, судді
Цибульського О.Є.,

з участю: секретаря
Спічко А.В.,

позивача
ОСОБА_1,

представників позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача
Мукомела А.П., Корнійчука С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Могилеві-Подільському в
приміщенні міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Селянсько-фермерського господарства
«Оріон» с. Борівка Чернівецького
району Вінницької області про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до СФГ
«Оріон» с. Борівка Чернівецького
району Вінницької області про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним.

В судовому засіданні позивачем та його
представником ОСОБА_2 було змінено
позовні вимоги, та подано позовну заяву
зі зміненими позовними вимогами про
визнання договору оренди землі
недійсним. Змінені позовні вимоги
мотивували тим, що позивачу на праві
особистої приватної власності
належить земельна ділянка площею 2.94 га,
яка розміщена на території Борівської
сільської ради Чернівецького району
Вінницької області. Як зазначено в
позовній заяві, в 2011 році позивач
дізналася, що між нею та СФГ «Оріон» с.
Борівка Чернівецького району
Вінницької області в особі його голови
ОСОБА_6 05 січня 2006 року було буцім то
укладено договір оренди вищевказаної
земельної ділянки. Проте, ніякого
договору оренди з нею не укладали, а
дали підписати чистий бланк. Крім того,
позивач вважає, що при підписанні
спірного договору був порушений Закон
України «Про оренду землі», оскільки в
договорі не було передбачено таких
істотних умов, як індексація орендної
плати, порядок її внесення, перегляду
та відповідальність за її несплату,
збереження стану об'єкта оренди, умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві, існуючі обтяження щодо
використання земельної ділянки, і
взагалі, за формою та змістом договір
не відповідає Типовій формі договору
оренди землі, який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 березня 2004 року за № 220. Також, до
підписання даного договору, були
відсутні плани або схеми земельної
ділянки, її кадастровий план та акти
визначення земельної ділянки в натурі
(на місцевості). А тому, позивач просить
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки, зобов'язати
відповідача не чинити перешкод
позивачу в користуванні її земельною
ділянкою та стягнути з відповідача на
користь позивача понесені нею по
справі судові витрати.

Також позивач і його представник
адвокат ОСОБА_2 в процесі розгляду
справи заявили клопотання про
поновлення строку позовної давності,
оскільки він був пропущений позивачем
по поважній причині. Позивачу стало
відомо лише в 2011 році про те, що в
договорі не передбачені всі істотні
умови щодо використання відповідачем
земельної ділянки. Під час укладення
договору оренди земельної ділянки з
СФГ «Оріон» с. Борівка Чернівецького
району Вінницької області в особі його
голови ОСОБА_6, позивач вважала, що у неї
продовжується договір оренди землі з
КСП «Дружба» с. Борівка Чернівецького
району Вінницької області.

Представники відповідача Корнійчук
С.А. і Мукомел А.П. позовні вимоги не
визнали. Вважають, що позовні вимоги
позивача безпідставні та не
відповідають дійсним обставинам
справи, оскільки між сторонами був
укладений письмовий договір оренди
землі строком на 10 років. Даний договір
зареєстрований в Борівській сільській
раді 05.01.2006 року та був спрямований на
досягнення правових наслідків. Орендар
використовував землю за цільовим
призначенням, а орендодавець отримував
орендну плату протягом тривалого часу.
Сам договір оренди землі відповідає
типовій формі, затвердженій постановою
Кабінету Міністрів України, а сторони
при його укладенні досягли всіх
істотних умов, які діяли на час
підписання договору оренди землі.
Договір оренди землі, в зв'язку з
внесенням змін про істотні умови до
ст.15 Закону України «Про оренду землі»
та проведеною перевіркою договорів
оренди землі, не було переукладено не
по вині відповідача. Крім того, якщо
позивач вважає, що при укладенні
договору оренди землі були порушені
його права, то він пропустив строки
позовної давності, яка за загальними
правилами становить три роки. Оскільки
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі, то ця
обставина є підставою для відмови у
позові. Зважаючи на викладене
представники відповідача по справі
просили, застосувати строк позовної
давності та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що в період з 1996 року по 2010
рік, вона працювала сільським головою
с. Борівка Чернівецького району
Вінницької області. Реєстрацією
договорів оренди земельних ділянок в
2006 році займався землевпорядник
сільської ради - ОСОБА_8 В її обов'язки
входило лише затвердження договорів, а
саме вона ставила на них свій підпис, та
скріплювала його своєю печаткою.
Договори на підпис їй надавав
землевпорядник. Після чого вони
реєструвались в Книзі реєстрації
договорів оренди земельних часток
(паїв) в Борівській сільській раді.
Спочатку реєстрацію договорів оренди
земельних часток (паїв) проводила
секретар сільської ради - ОСОБА_9, а
пізніше землевпорядник - ОСОБА_8 Спору
щодо укладення та реєстрації договорів
оренди земельних часток (паїв) по
Борівській сільській раді не було.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що він працює
землевпорядником Борівської сільської
ради Чернівецького району Вінницької
області з 1992 року. В 2002 році секретарем
сільської ради було заведено Книгу
реєстрації договорів оренди земельних
часток (паїв) між СТОВ «Дружба» та
власниками земельних часток (паїв) в
Борівській сільській раді
Чернівецького району. При реформуванні
СТОВ «Дружба» в СФГ «Оріон» зазначена
книга була передана йому і він займався
реєстрацією договорів оренди
земельних часток (паїв). Типовий
договір оренди земельних часток (паїв)
надавало СФГ «Оріон». Реєстрація
договорів оренди земельних часток
(паїв) здійснювалась відповідно до
вимог чинного на той час законодавства.

Заслухавши позивача та його
представника, представників
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступних
підстав:

судом встановлено, що відповідно до
Державних актів на право приватної
власності на землю серії ВН № 24050315 та
серії ВН № 24050316, виданих Борівською
сільською радою Чернівецького району
Вінницької області від 24 січня 2001 року,
позивач є власником земельних ділянок
загальною площею 2.94 га. Згідно плану
дані земельні ділянки розташовані на
території Борівської сільської ради
Чернівецького району Вінницької
області (а.с.9,10).

05.01.2006 року між позивачем і
відповідачем по справі було укладено
договір оренди землі, відповідно до
умов якого орендодавець надає, а
орендатор приймає в строкове платне
користування земельну ділянку, площею
2.94 га, для сільськогосподарського
використання (а.с.8).

Відповідно до пунктів 1.2., 2.1., 2.2., 2.3.
вказаного договору орендна плата
встановлена в розмірі 700 гривень і
сплачується не пізніше 01 березня
наступного року. Розмір орендної плати
за використання земельної ділянки не
може бути меншим за розмір земельного
податку і переглядається в сторону її
збільшення або зменшення відповідно до
ефективності господарської діяльності
орендаря. Строк дії договору 10 років.
Також, у договорі оренди земельної
ділянки вказаний предмет договору,
визначені права і обов'язки сторін,
ризики і відповідальність сторін, інші
умови та план орендованої земельної
ділянки, відмітка про реєстрацію
договору оренди землі в Борівській
сільській раді Чернівецького району
Вінницької області.

Частиною 1 ст.638 ЦК України визначено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов. Істотні умови договору
оренди землі визначені в ч.1 ст.15 Закону
України «Про оренду землі». До них
віднесено: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки), строк дії договору оренди,
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків і порядку її внесення і
перегляду та відповідальність за її
несплату, умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду, умови
збереження стану об'єкта оренди, умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю, умови повернення земельної
ділянки орендодавцю, існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки, визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди,
відповідальність сторін. Невід'ємною
частиною договору оренди землі є план
або схема, яка передається в оренду,
кадастровий план земельної ділянки,
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі, акт приймання-передачі об'єкта
оренди.

Статтею 18 Закону України «Про оренду
землі» визначено, що договір оренди
землі набирає чинності після його
державної реєстрації, яка проводиться
у порядку встановленому законом,
згідно ст.20 названого закону.

Відповідно до п.2 Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1998 року
№ 2073, державна реєстрація договорів
оренди є офіційним визнанням і
підтвердженням державою факту
виникнення або припинення права оренди
земельних ділянок.

Порядок оскарження державної
реєстрації договору оренди земельної
ділянки в Борівській сільській раді
Чернівецького району Вінницької
області позивач не оскаржував.

Частиною 3 ст.640 ЦК України визначено, що
договір, який підлягає державній
реєстрації, є укладеним з моменту
державної реєстрації.

Позивач та його представник в судовому
засіданні стверджували, що позивач не
укладала та не знала про укладення нею
договору оренди землі на належну їй
земельну ділянку саме з СФГ «Оріон» с.
Борівка Чернівецького району
Вінницької області, а підписала лише
чистий бланк. Проте ніяких доказів при
цьому суду не надали.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили
той факт, що між позивачем та
відповідачем 05 січня 2006 року було
укладено договір оренди земельної
ділянки.

В судовому засіданні встановлено, що
оспорюваний позивачем договір оренди
земельної ділянки, укладений у
письмовій формі, пройшов відповідну
державну реєстрацію, позивач мав
необхідний обсяг цивільної
дієздатності і волевиявлення позивача
при підписанні договору оренди
земельної ділянки було направлено на
укладання договору оренди землі.

Крім того, відповідач на протязі 2006-2010
років сплачував позивачу за договором
оренди землі орендну плату, а позивач
її приймала, що свідчить про
обізнаність ОСОБА_1 щодо існування між
нею і відповідачем орендних
правовідносин (а.с.31,121-123).

Заперечуючи щодо укладення договору
оренди земельної ділянки між сторонами
позивач та його представник
посилаються на порушення істотних умов
при його укладенні, а саме: не
визначена індексація орендної плати,
порядок її внесення, перегляду та
відповідальність за її несплату,
збереження стану об'єкта оренди,
відсутність акту передачі земельної
ділянки в оренду, умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві,
існуючі обтяження щодо використання
земельної ділянки, і взагалі, за формою
та змістом договір не відповідає
Типовій формі договору оренди землі,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 3 березня 2004 року
за № 220. Також, до підписання даного
договору, були відсутні плани або схеми
земельної ділянки, її кадастровий план
та акти визначення земельної ділянки в
натурі. Однак, дані обставини не
відповідають в повному обсязі
обставинам справи, оскільки при
підписанні договору оренди земельної
ділянки договір оренди за формою і
змістом відповідав Типовій формі
оренди землі, був визначений порядок
орендної плати та її перегляду (пункти
2.1.,2.2.,2.2. названого договору),
збереження об'єкту оренди землі та
умови її повернення (пункти 3.1.-3.4.3,5.5),
наданий план орендованої земельної
ділянки та опис її меж, кадастровий
план з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів.
Також, на протязі 2008-2011 років вносились
зміни до ст.15 Закону України «Про
оренду землі» щодо істотних умов
договору а саме: умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом від 16.09.2008 року, об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки). Ці зміни в
законодавстві до ст.15 Закону України
«Про оренду землі» не були внесені до
договору про оренду землі, оскільки сам
договір про оренду землі був укладений
05 січня 2006 року.

В зв'язку із змінами, внесеними до ст.15
Закону України «Про оренду землі», до
договору оренди землі не було внесено
змін, хоча сторони по справі не були
позбавлені можливості щодо внесення
змін до нього.

Аналізуючи в цілому зібрані в судовому
засіданні докази суд приходить до
висновку, що між сторонами був
укладений договір оренди земелних
ділянок, який в основному відповідає
Закону України «Про оренду землі» та
іншим цивільно-правовим актам.
Допущені недоліки при його укладенні в
зв'язку зі змінами в законодавстві - не
визначена індексація орендної плати,
перегляд та відповідальність за
несплату орендної плати, відсутність
акту передачі земельної ділянки в
оренду, існуючі обтяження щодо
використання земельної ділянки, не
були усунуті із-за дій сторін по справі,
які не переуклали договір оренди землі
без зміни строку його дії відповідно до
вимог діючого законодавства. Однак,
допущені недоліки при укладанні
договору оренди землі між сторонами не
вплинули на виконання вимог договору
оренди землі і на права позивача,
оскільки він своєчасно отримував
орендну плату відповідно до умов
договору, а земельна ділянка
використовувалась за цільовим
призначенням - вирощуванням
сільгосппродукції.

При цьому, представники відповідача
вважають, що при оспорюванні договору
оренди землі, позивач пропустив строк
позовної давності, яка за загальними
правилами становить три роки. Оскільки
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі, і є
підставою для відмови у позові, просили
відмовити в задоволенні позовних вимог
позивача також на цій підставі.

Позивач та його представник заявили
клопотання про поновлення строку
позовної давності, оскільки він був
пропущений позивачем по поважній
причині. Про наявність оспорюваного
договору оренди землі позивачу стало
відомо лише в 2011 році. Позивач вважала,
що у неї продовжується договір оренди
землі з КСП «Дружба» с. Борівка
Чернівецького району Вінницької
області.

Відповідно до ст.256, 257, ч.3,4 ст.267 ЦК
України позовна давність-це строк, у
межах якого особа може звернутись до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом достовірно встановлено, що між
сторонами по справі 05 січня 2006 року був
укладений договір оренди землі, про
обставини його укладення було відомо
позивачу по справі, що підтверджено
вище названими доказами, які були
зібрані в судовому засіданні. Якщо
позивач вважав, що при укладенні
договору оренди землі з відповідачем
були порушені його права, то відповідно
до вимог ст.257 ЦК України він мав право
на протязі трьох років звернутись до
суду за захистом порушеного його права
або інтересу. Однак, за захистом своїх
прав позивач звернувся лише у травні 2013
року, пропустивши строки позовної
давності без поважних причин, а тому у
суду не має правових підстав для
поновлення позивачу строків позовної
давності з даного питання.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Оскільки представники відповідача
заявили клопотання про застосування
строку позовної давності до позовних
вимог позивача та просили суд
відмовити в задоволенні позову, а
доказів про поважність пропуску
позовної давності позивачем не надано,
суд, виходячи з вимог ч.4 ст.267 ЦК
України, відмовляє в задоволенні
позовних вимог позивача на цій
підставі.

Керуючись ст. 256, 257, 267, 638, 640, 1212, 1213 ЦК
України; ст. 15, 18, 20 Закону України «Про
оренду землі»; постановою Кабінету
Міністрів України від 25.12.1998 року за
№2073 «Про порядок державної реєстрації
договорів оренди землі»; ст. 10, 60, 209 ч. 3,
212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В поновлені строку позовної давності
ОСОБА_1 - відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
змінених позовних вимог до
Селянсько-фермерського господарства
«Оріон» с. Борівка Чернівецького
району Вінницької області про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: