Провадження № 2/755/6601/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Нестеровському Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Дніпровський районний відділ
ДМС України в м. Києві, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом
до ОСОБА_2 про визнання відповідача
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що
сторони зареєстровані за адресою
спірної квартири, однак відповідач
після розірвання шлюбу з позивачкою
фактично не проживає за місцем
реєстрації з листопада 2012 року та не
сплачує плату за користування жилим
приміщенням і комунальні послуги, а
також не приймає участі в утриманні
даного житла, в квартирі відсутні
особисті речі відповідача. На даний
час, позивачка по справі, самостійно
несе витрати по утриманню житла, при
цьому вимушена сплачувати за
житлово-комунальні послуги з
урахуванням відповідача. Факт
непроживання відповідача в квартирі
позивачка підтверджує наданими суду
актами щодо відсутності відповідача за
адресою реєстрації, будь-яких заяв про
неможливе проживання та про збереження
реєстрації за адресою спірної квартири
відповідач не подавав, будь-яких витрат
по утриманню квартири не несе, наміру
вселятись до квартири не має.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлена
належним чином, однак надала до суду
заяву, відповідно до якої позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить провести розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, про поважні причини
неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи
Дніпровського районного відділу ДМС
України в м. Києві в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, про поважні причини
неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

3гідно ст. 64 Житлового кодексу УРСР,
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуватись нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення.

Відповідно ст. 65 Житлового кодексу
УРСР, наймач вправі у встановленому
порядку за письмовою згодою всіх
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, вселити в займане приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб.

Відповідно до частини першої ст. 383
Цивільного кодексу України, власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має право
використовувати його для промислового
виробництва.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 05.07.1996 року, виданого Дніпровською
районною державною адміністрацією,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3. (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за законом від 13.02.2007 року, посвідченого
державним нотаріусом Десятої
Київської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за
№ 1н-359, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3
успадковано 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1. (а.с. 12, 13)

02.10.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
укладено договір дарування частини
квартири, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу, зареєстрований в
реєстрі за № 4731, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 передав у власність, а
ОСОБА_1 прийняла у дар 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1. (а.с. 14, 15)

Як убачається з довідки Форми № 3,
виданої Житловою
ремонтно-експлуатаційною організацією
№ 405 від 02.10.2013 року, в квартирі АДРЕСА_1,
зареєстровані з 1979 року: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
та з 2010 року підопічна ОСОБА_4. (а.с. 16)

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 31.10.2012 року шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, що зареєстрований
Дарницьким ВРАЦС м. Києва 11 вересня 1976
року (актовий запис № 2334) - розірвано.
(а.с. 17)

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу
УРСР при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається житлове приміщення на
протязі шести місяців, а відповідно до
ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки проводиться в
судовому порядку.

За нормою статті 156 Житлового кодексу
УРСР надано право членам сім'ї власника
житлового будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить, право
користуватися цим приміщенням нарівні
з власником будинку (квартири), якщо при
їхньому вселенні не було іншої угоди
про порядок користування цим
приміщенням.

Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. Якщо немає угоди
між власником будинку (квартири) і
колишнім членом його сім'ї про
безоплатне користування житловим
приміщенням плата, за користування
житловим приміщенням у будинку
(квартирі), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
встановлюється угодою сторін.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу
України, члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними і власником житла або законом.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального
кодексу України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч. 1 ст. 64 Цивільного
процесуального кодексу України.

На підтвердження факту відсутності
відповідача за адресою його
реєстрації, позивачкою надано акти від
25 січня 2013 року, 05 червня 2013 року, 02
жовтня 2013 року, складені у присутності
мешканців будинку АДРЕСА_1, затверджені
начальником Житлової
ремонтно-експлуатаційної організації
№ 405. (а.с. 18, 19, 20)

Крім того, рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 31.10.2012 року
встановлено, що згідно Акту від 19.10.2012
року, виданого начальником Житлової
ремонтно-експлуатаційної організації
№ 405, судову повістку відповідачу
ОСОБА_2 вручити не виявилось можливим,
оскільки відповідач не проживає за
адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 17)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідач не проживає в АДРЕСА_1
більше одного року, особисті речі
відповідача у зазначеній квартирі
відсутні, наміру проживати в спірній
квартирі відповідач не має, за
комунальні послуги не сплачує, факту
чинення позивачкою перешкод у
користуванні квартирою та наявності
будь-яких поважних причин, які б
перешкоджали відповідачу
користуватись спірною квартирою, судом
не встановлено.

Разом з тим, статтею 391 Цивільного
кодексу України встановлено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивачки ОСОБА_1
підлягають до задоволення, відповідача
ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1,
оскільки судом встановлено, що
відповідач більше року у спірній
квартирі не проживає, за комунальні
послуги не сплачує, наміру вселятись до
квартири не має.

За таких обставин, коли права власника
порушені, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, суд
приходить до висновку, що позивачка
правомірно вимагає усунення будь-яких
порушень ї прав, в даному випадку
шляхом визнання особи відповідача
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Дніпровський районний
відділ ДМС України в м. Києві, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням є
обґрунтованим та таким, що підлягає до
задоволення в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
383, 391, 405 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 71, 72, 156 Житлового кодексу УРСР,
ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 232, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Дніпровський районний відділ ДМС
України в м. Києві, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування квартирою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: