Справа № 219/8401/2013-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2013 року.
Артемівський міськрайонний суд
Донецької області

у складі : головуючого - судді :
Букрєй С.П.

при секретарі :
Скорубо Ю.І.

з участю позивача :
ОСОБА_1

відповідача:
ОСОБА_2,

3-ї особи :
ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в м.
Артемівську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ї особи ОСОБА_3 про
вселення та усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 простить суд
ухвалити рішення про вселення його в
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідача ОСОБА_2 не чинити йому
перешкоди в користуванні зазначеною
квартирою.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що з 17 листопада 1989 року він був
зареєстрованим в житловому приміщенні,
а саме квартирі АДРЕСА_1 , а з 19 липня 2011
року він не проживає в даній квартирі і
переїхав жити до своїх батьків.

Квартира АДРЕСА_1 є їх
співвласністю на підставі свідоцтва
про право власності на житло, яке було
видано госпрозрахунковим бюро по
приватизації при Артемівському
виконкомі , але відповідач
змінила замки на вхідній двері
вищевказаної квартири, що позбавило
можливості позивача доступу до
квартири.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні підтримав в повному обсязі
заявлені позовні вимоги та доводи
позовної заяви, на яких вони
ґрунтуються.

Відповідач ОСОБА_2 та 3-я особа
ОСОБА_3 в суді не заперечували проти
того , що позивач по закону має право на
квартиру АДРЕСА_1 , як її співвласник ,
але вони йому не чинили перешкоди в
користуванні цією квартирою.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача та 3-ї особи , вивчивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

В судовому засіданні
встановлено, що позивач з 19 липня 2011
року не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 про ,
що не заперечував відповідач та 3-я
особа.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Використання власності не
може завдавати шкоди правам, свободам
та гідності громадян.

Згідно свідоцтва про право
власності на житло, яке було видано
госпрозрахунковим бюро по
приватизації при Артемівському
виконкомі № 13803 від 04 лютого 1999 року,
яке було зареєстровано в комунальному
підприємстві « Артемівське бюро
технічної інвентаризації» 05 лютого 1999
року , квартира АДРЕСА_1 є співвласністю
позивача , відповідача та 3-ї особи.

Статтею 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України
передбачено, що власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 174 ЦПК України
передбачено, що відповідач може
визнати позов протягом усього часу
судового розгляду, зробивши усну
заяву. У разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання
відповідачем частини позовних вимог
про вселення позивача до квартири
АДРЕСА_1 , відповідає та не суперечить
вимогам закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, тому
позовні вимоги позивача в цій частині
позовних вимог підлягають задоволенню.

В судовому засіданні
встановлено, що позивач , відповідач та
3-я особа є співвласниками квартири
АДРЕСА_1, тобто квартира є їх спільною
власністю.

Частиною 1 статті 355 ЦК України
передбачено, що майно, що є у власності
двох або більше осіб (співвласників),
належить їм на праві спільної
власності (спільне майно).

Позивач, як співвласник
квартири, незалежно від того, проживає
він в ній постійно, чи ні, відповідно до
ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК
України не може бути позбавлений права
власності, в тому числі права
користування, на належне йому майно.
Співвласник квартири незалежно від
причин його відсутності та часу такої
відсутності в будь-який час може
повернутися до квартири і продовжити
користуватися нею на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Водночас, суд не може погодитися
з вимогами позивача, щодо усунення
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 в цілому оскільки позивач
ОСОБА_1 не конкретизував у чому саме є
перешкода у користуванні і що саме суд
повинен вирішити для захисту його
права. При цьому суд приймає до уваги,
що вирішення судом питання про
вселення позивача у спірну квартиру
само по собі відновлює його право як
власника на користування цим
приміщенням та скасовує усілякі
перешкоди що до користування
приміщенням на час розгляду справи

Інших доказів на підтвердження
своїх позовних вимог та заперечень
проти позову сторонами по справі суду
надано не було, правом заявити
клопотання щодо надання додаткових
доказів або їх витребування сторони не
скористалися.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 та ч. 4
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України,
передбачено, що суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги позивача є законними і
обгрунтованими та підлягають
частковому задоволенню в частині
вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 10,11,60,174, 209, 212-215,
216 ЦПК України, ст. 41 Конституції
України, ст. 319, 321, 355, 383, 391 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
, 3-ї особи ОСОБА_3 про вселення та
усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру
АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Донецької області через Артемівський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10-ти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення виготовлено у нарадчій
кімнаті у єдиному примірнику.

Головуючий суддя
С.П.Букрєй