Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/5215/13-ц
Провадження № 2/270/2056/2013
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Центрально-Міський районний суд міста
Макіївки Донецької області в складі:
судді Мащенко С. В.
заочно розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань приміщення суду в місті
Макіївці Донецької області цивільну
справу за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ДТЕК
ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО” /НЕВІДОКРЕМЛЕНИЙ
ПІДРОЗДІЛ “МАКІЇВСЬКИЙ РАЙОН
ЕЛЕКТРИЧНИХ МЕРЕЖ”/ до ОСОБА_1 “Про
стягнення заборгованості за спожиту
електричну енергію”, –
ПАТ “ДТЕК Донецькобленерго” /НП
“Макіївський об’єднаний район
електричних мереж”/ звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_1 “Про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію”, на обґрунтування якого
зазначило, що відповідач є споживачем
електричної енергії /особовий рахунок
№ 3-3-27/. Станом на теперішній час у
відповідача, у зв’язку з несплатою
виникла заборгованість за спожиту
електричну енергію за період з 01.01.1998
року по 29.04.2011 року у розмірі 5220,94
гривень. Просили стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість за спожиту електричну
енергію у розмірі 5220,94 гривень, а також
судовий збір у розмірі 229,40 гривень.
Представник позивача ОСОБА_2, що діє за
довіреністю, у судове засідання не
з’явилась, надала суду заяву з
проханням про розгляд справи у її
відсутність, в якій зазначила, що
заявлені позовні вимоги підтримує у
повному обсязі, проти ухвалення
заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з’явився з невідомих суду причин,
про місце та час судового розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
Відповідно до приписів статті 224
Цивільного процесуального кодексу
України, суд вирішив можливим справу
розглядати на підставі наявних в ній
доказів у відсутність відповідача,
який не з’явилась, та ухвалити заочне
рішення, про що не заперечував
представник позивача.

Повно та всебічно з’ясувавши всі
обставини справи, на які представник
позивача посилався як на підставу
своїх вимог, перевіривши їх доказами,
що досліджені у судовому засіданні й
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, а саме:
дослідивши матеріали справи, що
містять письмові докази по справі, - суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Так, у ході розгляду справи в межах
заявлених вимог та зазначених і
доведених обставин, судом встановлені
такі факти та відповідні їм
правовідносини, що мають значення для
вирішення справи за суттю.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 є споживачем електричної
енергії /особовий рахунок № 3-3-27/ за
адресою: місто Макіївка, вулиця
Чкалова, будинок № 59 /а. с. 4/.

Відповідно до розрахунку суми
заборгованості по особовому рахунку №
3-3-27 відкритого на ім’я ОСОБА_1, за
адресою: місто Макіївка, вулиця
Чкалова, будинок № 59, - існує
заборгованість за спожиту електричну
енергію у розмірі 5220,94 гривень /а. с. 5 - 8/.

Під час вирішення спірних
правовідносин суд виходить з того, що
їх правове регулювання здійснюється
положеннями Закону України “Про
електроенергетику” від 16 жовтня 1997
року /із змінами та доповненнями/,
Постанови Кабінету Міністрів України
“Про затвердження Правил користування
електричною енергією для населення”
№1357 від 26 липня 1999 року /із змінами та
доповненнями/, Цивільним кодексом
України від 16 січня 2003 року /із змінами
та доповненнями/ та Законом України
“Про житлово-комунальні послуги” від
24 червня 2004 року /із змінами та
доповненнями/.

Безпосередньо правові, економічні та
організаційні засади діяльності в
електроенергетиці, а також регулювання
відносин, пов'язаних з виробництвом,
передачею, постачанням і використанням
енергії здійснюється Законом України
“Про електроенергетику” та
Постановою Кабінету Міністрів України
“Про затвердження Правил користування
електричною енергією для населення” №
1357 від 26 липня 1999 року.

Відповідно до положень статті 1 Закону
України “Про електроенергетику”
енергією визнається електрична чи
теплова енергія, що виробляється на
об'єктах електроенергетики і є
товарною продукцією, призначеною для
купівлі-продажу.

Крім того, статті 1 зазначеного Закону
передбачено, що споживачами енергії є
суб'єкти господарської діяльності та
фізичні особи, що використовують
енергію для власних потреб на підставі
договору про її продаж та купівлю.

У свою чергу, енергопостачальниками
визнаються учасники оптового ринку
електричної енергії України, які
купують електричну енергію на цьому
ринку з метою продажу її споживачам або
з метою її експорту.

Як встановлено у ході судового
розгляду справи ПАТ “ДТЕК
Донецькобленерго” в особі НП
“Макіївський район електричних
мереж” здійснює поставку
електроенергії населенню міста
Макіївки, а відповідач, як особа, що
мешкає за адресою: місто Макіївка,
вулиця Чкалова, будинок № 59 – є її
споживачем.

Виходячи з викладених обставин суд
приходить до висновку, що між сторонами
по справі фактично був укладений
договір, на підставі якого виникли
цивільно-правові відносини з приводу
постачання та користування
електроенергією.

Правове регулювання виконання
зобов’язань за договором на поставку
та користування електроенергією
здійснюється нормами Цивільного
кодексу України.

Так, положення частини 1 статті 714
Цивільного кодексу України визначають,
що за договором постачання
енергетичними ресурсами через
приєднану мережу одна сторона
/постачальник/ зобов’язується
надавати другій стороні /споживачеві,
абонентові/ енергетичні ресурси,
передбачені договором, а споживач
/абонент/ зобов’язується оплачувати
вартість прийнятих ресурсів та
дотримуватись передбаченого договором
режиму її використання, а також
забезпечити безпечну експлуатацію
енергетичного та іншого обладнання.

За своєю правовою природою укладений
сторонами по справі договір є
правочином, тобто дією особи,
спрямованою на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків /стаття 202 Цивільного
кодексу України/.

У свою чергу, положення частини 1 статті
626 Цивільного кодексу України
визначають, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

З огляду на положення частини 1 статті
629 Цивільного кодексу України - договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, положення статті 26 Закону
України “Про електроенергетику”
визначають, що споживач енергії
зобов'язаний додержуватися вимог
нормативно - технічних документів та
договору про постачання енергії.

Відповідно до положень частини 2 статті
11 Цивільного кодексу України,
укладений між сторонами по справі
договір є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу
України передбачено, що цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Крім того, на підставі укладеного
договору між сторонами виникли
зобов’язання, тобто правовідношення, в
якому одна сторона /боржник/
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони /кредитора/ певну дію /передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо/ або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку /стаття 509 Цивільного кодексу
України/.

Згідно до положень частини 1 статті 526
Цивільного кодексу України -
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З огляду на положення статті 26 Закону
України “Про електроенергетику” та
абзацу 5 пункту 42 Постанови Кабінету
Міністрів України “Про затвердження
Правил користування електричною
енергією для населення” споживач
електроенергії зобов’язаний
здійснювати її оплату.

При цьому абзаци 1 та 4 пункту 19
зазначених Правил визначають, що
розрахунки населення за спожиту
електричну енергію здійснюються за
діючими тарифами /цінами/ для населення
на підставі показань приладів обліку.

Крім того, у пунктах 20 та 21 Правил
користування електричною енергією для
населення конкретизовано, що знімання
показань приладів обліку провадиться
споживачем щомісяця, але за власним
рішенням енергопостачальник має право
самостійно знімати показання приладів
обліку у споживача. Крім того,
розрахунковим періодом для
встановлення розміру оплати спожитої
електричної енергії є календарний
місяць. Плата за спожиту протягом
розрахункового періоду електричну
енергію вноситься не пізніше 10 числа
наступного місяця, якщо договором не
встановлено іншого терміну.

При цьому, при вирішенні спірних
правовідносин суд виходить з того, що
основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки регламентуються положеннями
Закону України “Про
житлово-комунальні послуги”.

Одним із видів житлово-комунальних
послуг залежно від функціонального
призначення зазначений Закон у пункті 1
частини 1 статті 13 розуміє комунальні
послуги, тобто: централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо, - а тому відповідно до
положень пункту 5 частини 3 статті 20
цього Закону України зобов’язує
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги /в цьому
випадку з електропостачання/ у строки,
встановлені договором або законом.

У свою чергу, положеннями статті 525
Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов’язання не допускається.

Таким чином, аналізуючи зазначені
положення нормативно-правових актів та
факти, з’ясовані при розгляді цієї
справи, судом достовірно встановлено,
що відповідач нерегулярно, в порушення
термінів, встановлених чинним
законодавством України здійснювали
оплату наданих йому послуг з
енергопостачання, чим не належно
виконував свої зобов’язання, а тому в
результаті цього в них виникла
заборгованість у розмірі 5220,94 гривень.

Ухвалюючи рішення та повністю
задовольняючи позов ПАТ “ДТЕК
Донецькобленерго” /НП "Макіївський
район електричних мереж»/ до ОСОБА_1
“Про стягнення заборгованості за
спожиту електричну енергію”, суд
вважає за необхідне вирішити згідно
підпункту 6 частини 1 статті 214
Цивільного процесуального кодексу
України питання про розподіл між
сторонами по справі судових витрат.

Так, відповідно до вимог частини 1
статті 88 Цивільного процесуального
кодексу України, стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

На виконання вимог частини 5 статті 119
Цивільного процесуального кодексу
України до позовної заяви ПАТ “ДТЕК
Донецькобленерго” додало документи,
що підтверджують сплату судового
збору.

Так, позивач при зверненні до суду з
позовом надав платіжний документ про
сплату судового збору в розмірі 229,40
гривень /а. с. 1/.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об’єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначаються Законом
України “Про судовий збір” № 3674-VІ від
08.07.2011 року.

Відповідно до змісту частини 1 й
підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4
Закону України “Про судовий збір” за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 1% ціни позову,
але не менше 0,2 та не більше 3 розмірів
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 01 січня календарного року, в
якому відповідна заява подається до
суду.

Із зазначеним позовом ПАТ “ДТЕК
Донецькобленерго” звернулось до суду
у 2013 році.

Місячний розмір мінімальної
заробітної плати в Україні на 01 січня
2013 року встановлений в розмірі 1147
гривень відповідно до змісту статті 8
Закону України “Про Державний бюджет
України на 2013 рік” № 5515-VI від 06.12.2012
року

Тобто, за подання до суду позовної
заяви майнового характеру у 2013 році
справляється судовий збір у розмірі
від 0,2 х 1147 гривень до 3 х 1147 гривень,
тобто від 229,40 гривень до 3441 гривень.

Підпункт 1 частини 1 статті 80 Цивільного
процесуального кодексу України
зазначає, що у позовах про стягнення
грошових коштів ціна позову
визначається сумою, яка стягується.

Відтак, ухвалюючи рішення на користь
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
/Невідокремлений підрозділ
«Макіївський район електричних мереж»/
суд дійшов до висновку про
необхідність задоволення його позову
повністю, стягнувши з відповідача
ОСОБА_1 суму заборгованості за спожиту
електричну енергію в сумі 5220,94 гривень.

Таким чином, на користь позивача
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог з відповідача слід
стягнути витрати на сплату судового
збору в сумі 229,40 гривень, виходячи з
розрахунку: 5220,94 гривень х 1% = 52,20 гривни,
що менше ніж 229,40 гривень.

Отже, з огляду на наведені норми закону,
проаналізувавши всі наявні і
досліджені у судовому засіданні докази
у їх сукупності, суд доходить до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача та можливість задоволення
його позову шляхом стягнення з
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
ПАТ “ДТЕК Донецькобленерго” /НП
«Макіївський район електричних мереж»/
заборгованість за спожиту електричну
енергію в розмірі 5220,94 гривень, а також
суму понесених й документально
підтверджених судових витрат у вигляді
судового збору в сумі 229,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 11, 14, 15, 16, 202, 525, 526, 626 та 714
Цивільного кодексу України, статтями 1,
25 і 26 Закону України “Про
електроенергетику”, статтями 13 та 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", пунктами 3, 19 – 21, 27 та 42 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 1357 від
26.07.1999 року та статтями 4, 8, 10, 11, 58, 60, 61, 88,
158, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 - 226, 292, 294 і 296
Цивільного процесуального кодексу
України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК
ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» /НЕВІДОКРЕМЛЕНИЙ
ПІДРОЗДІЛ «МАКІЇВСЬКИЙ РАЙОН
ЕЛЕКТРИЧНИХ МЕРЕЖ»/ до ОСОБА_1 «Про
стягнення заборгованості за спожиту
електричну енергію» задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
«ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО»
/НЕВІДОКРЕМЛЕНИЙ ПІДРОЗДІЛ
«МАКІЇВСЬКИЙ РАЙОН ЕЛЕКТРИЧНИХ МЕРЕЖ»/
заборгованість за спожиту електричну
енергію в розмірі 5220,94 гривень /п’ять
тисяч двісті двадцять гривень 94
копійки/.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
«ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО»
/НЕВІДОКРЕМЛЕНИЙ ПІДРОЗДІЛ
«МАКІЇВСЬКИЙ РАЙОН ЕЛЕКТРИЧНИХ МЕРЕЖ»/
суму понесених й документально
підтверджених судових витрат у вигляді
судового збору у розмірі 229,40 гривень
/двісті двадцять дев’ять гривень 40
копійок/.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
10-ти днів з дня отримання його копії.

Іншими учасниками судового процесу
рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Центрально-Міський районний суд міста
Макіївки шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано, а у разі її подання - після
розгляду справи апеляційним судом,
якщо його не скасовано судом
апеляційної інстанції.

Рішення ухвалено, оформлено шляхом
комп’ютерного набору та підписано
суддею у нарадчій кімнаті в одному
примірнику.

Суддя:

С. В. Мащенко