АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Гайдук В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Міхеєвої В.Ю.,
Макарова М.О.

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит»

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня
2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 про
припинення договору поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 21 березня 2008 року нею було
укладено з банком договір поруки №
010/08/02/17, за умовами якого вона
зобов'язалась відповідати у повному
обсязі за виконання ОСОБА_2 зобов'язань
за кредитним договором № 010/08-МК/17 від 21
березня 2008 року. В подальшому, 15 липня
2008 року та 21 травня 2009 року між
відповідачами було укладено додаткові
угоди до вказаного кредитного
договору, внаслідок чого збільшився
розмір процентної ставки з 15,5% до 21%.
Вважаючи, що таке підвищення
відсоткової ставки є суттєвим
збільшенням обсягу її
відповідальності, ОСОБА_1 просила суд
визнати припиненою поруку за вказаним
договором (а.с. 3-6).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня
2013 року позов було задоволено. Визнано
припиненою з 15 липня 2008 року поруку
ОСОБА_1 за договором поруки № 010/08/02/17
від 21 березня 2008 року по кредитному
договору № 010/08-МК/17 від 21 березня 2008
року, укладеному між ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_2; стягнуто з ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» на користь
ОСОБА_1 понесені судові витрати в
розмірі 114,70 грн. (а.с. 43-44).

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судового рішення, у
зв'язку з чим ставить питання про його
скасування та ухвалення нового про
відмову у задоволенні позовних вимог
(а.с. 47-50).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення скарги та
скасування або зміни судового рішення,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21
березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси
та Кредит», правонаступником якого є
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 010/08-МК/17, згідно з умовами п.п. 2.1., 3.2.,
4.1. якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі
443800,00 грн. зі сплатою 15,5 % річних строком
до 15 березня 2023 року (а.с. 11-14).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 21 березня 2008
року між банком та ОСОБА_1 був укладений
договір поруки до кредитного договору
№ 010/08/02/17, за яким поручитель
зобов'язалася перед кредитором
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
боржником зобов'язання за кредитним
договором, в тому числі зі сплатою 15,5
відсотків річних (п.1.1 договору) - а.с.9.

Також у п.4.4. даного договору сторони
узгодили, що внесення змін і доповнень
у кредитний договір, внаслідок яких
збільшується обсяг відповідальності
поручителя, не допускається без
узгодження з поручителем (а.с. 9).

15 липня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_2 укладено
додаткову угоду № 1 до кредитного
договору № 010/08-МК/17 від 21 березня 2008
року, згідно з якою процент за
користування кредитом визначено в
розмірі 21 % річних та скасовано
щомісячну комісію (а.с. 10 зворот).

Матеріали справи не містять доказів,
які б свідчили про те, що ОСОБА_1 була
повідомлена про підвищення розміру
процентної ставки з 15,5% річних до 21%
річних та надала згоду на такі зміни.

Доказів стосовно узгодження таких дій
з ОСОБА_1 банком суду надано не було.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.22 Постанови № 5 від 30 березня
2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», відповідно до ч. 1 ст. 559
ЦК України припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Таким чином, установивши, що в
порушення вимог закону та умов
укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1 договору поруки,
збільшення відсоткової ставки за
кредитним договором відбулося без
згоди й повідомлення останньої, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про задоволення позовних
вимог про припинення договору поруки.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що фактично укладенням
додаткових угод між банком та ОСОБА_2 не
було підвищено обсяг відповідальності
позивача за укладеним договором
поруки, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки, внаслідок
укладення додаткових угод також
збільшилась і реальна процентна
ставка, на яку посилається апелянт.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відтак підстав для його скасування за
доводами апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: