Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3769/13
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.12.2013 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.

Черниш Т.В.

при
секретарі Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємства «Стандарт - Сервіс» про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та компенсації за
невикористану відпустку, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 26 листопада 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом до
приватного підприємства «Стандарт -
Сервіс» про стягнення нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та компенсації за
невикористану відпустку.

Зазначала, що 3 січня 2006 року її
прийнято на роботу по переводу з
приватного підприємства
«Стандарт-авто» на приватне
підприємство «Стандарт-Сервіс» на
посаду бухгалтера згідно наказу №3К
від 3 січня 2006 року. 25 січня 2013 року вона
була звільнена з посади за власним
бажанням.

На день звільнення з роботи
приватне підприємство
«Стандарт-Сервіс» нарахувало їй
заробітну плату за період з 1 по 25 січня
2013 року в сумі 2 502 грн. 71 коп. та
компенсацію за невикористану
відпустку (78 днів) на суму 7 903 грн. 36 коп.,
але виплатити їх внаслідок відсутності
грошових коштів відмовилося. На день
пред'явлення позову до суду сума
середнього заробітку, який відповідач
зобов'язаний сплатити на її користь за
час затримки розрахунку, складає 20 482
грн. 38 коп. Оскільки при звільненні були
порушені її трудові права через
недодержання відповідачем вимог
трудового законодавства, вона і
просила стягнути з приватного
підприємства «Стандарт-Сервіс» на свою
користь нараховану, але не виплачену їй
заробітну плату в сумі 2 502 грн. 71 коп.,
компенсацію за невикористану
відпустку на суму 7 903 грн. 36 коп. та
середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі 20 482 грн. 38 коп.,
допустивши негайне виконання рішення
суду.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 26 листопада 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача: 3 054 грн. 33 коп.
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати, що після вирахування
обов'язкових податків та платежів буде
становити до видачі - 2 502 грн. 71 коп.; 9 645
грн. 30 коп. компенсації за
невикористану відпустку, що після
вирахування обов'язкових податків та
платежів буде становити до видачі - 7 903
грн. 36 коп.; 14 846 грн. 95 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні з утриманням з цієї суми
обов'язкових податків та платежів; та
стягнуто з відповідача в дохід держави
275 грн. 46 коп. судового збору.

Суд дійшов висновку, що
відповідач не дотримався вимог
трудового законодавства щодо
проведення розрахунку з працівником
при звільненні, чим порушив норми
законодавства про працю України та
трудові права позивача.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповного з'ясування обставин справи
ставить питання про зміну рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні. Зазначає,
зокрема, що суд помилково дійшов
висновку про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, вказавши кінцеву дату
перерахунку 29 травня 2013 року - дату
звернення до суду з позовною заявою,
оскільки розрахунок з нею не проведено
по цей день. Вважає, що стягненню
підлягає середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні з
моменту звільнення по день ухвалення
рішення у справі.

Рішення суду в частині стягнення
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати та компенсації за
невикористану відпустку не
оскаржується.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача, яка підтримувала доводи
скарги, дослідивши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду в
частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та стягнення судового збору - зміні з
таких підстав.

Судом встановлено, що 3 січня 2006
року на підставі наказу №2к від 3 січня
2006 року позивач була прийнята на посаду
бухгалтера приватного підприємства
«Стандарт - Сервіс», а згідно з наказом
від 25 січня 2013 року №113к була звільнена
з займаної посади за власним бажанням
згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.3).

Також встановлено, що при
звільненні позивача їй не була
виплачена заробітна плата за період з 1
по 25 січня 2013 pоку та компенсація за
невикористану відпустку у період
роботи, а тому стягнуто з відповідача
на її користь 3 054 грн. 33 коп.
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати, що після вирахування
обов'язкових податків та платежів буде
становити до видачі - 2 502 грн. 71 коп., та 9
645 грн. 30 коп. компенсації за
невикористану відпустку, що після
вирахування обов'язкових податків та
платежів буде становити до видачі 7 903
грн. 36 коп.

Рішення суду в цій частині не
оскаржується.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України
суд дійшов правильного висновку, що в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у день
звільнення, при відсутності спору про
їх розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Стягуючи середній заробіток за
час затримки розрахунку при
звільненні, суд першої інстанції
посилався на те, що з часу звільнення до
повного розрахунку з позивачем минуло
85 робочих днів, а тому відповідач
повинен сплатити позивачу 14 846, 95 грн.

Однак колегія суддів не може
погодитися з вирішенням спору в цій
частині.

Відповідно до п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому свої вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Таке ж роз'яснення цієї норми
права, крім наведеної вище постанови
Пленуму Верховного Суду України, надав
і Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у
справі щодо офіційного тлумачення
положень статті 233 Кодексу законів про
працю України у взаємозв'язку з
положеннями статей 117, 237-1 цього
Кодексу.

Установивши при розгляді справи,
що відповідач не виплатив позивачеві
належні їй суми при звільненні при
недоведеності відсутності в цьому
своєї вини, і матеріалами справи
підтверджується не проведення
розрахунку до розгляду справи, суд
помилково стягнув середній заробіток
до моменту звернення з позовом, так як
це є порушенням ст. 117 КЗпП України,
оскільки ця норма права застосовується
до дня фактичного розрахунку.

За таких обставин рішення суду в
цій частині підлягає зміні.

Судом правильно встановлено і не
заперечується сторонами, що
середньоденна заробітна плата
позивача на час звільнення становила 174
грн. 67 коп.

За період з 25 січня 2013 року по день
постановлення рішення - 26 листопада 2013
року кількість робочих днів згідно з
щорічним розрахунком норм тривалості
робочого часу становить 211 днів, а тому
колегія суддів погоджується з наданим
позивачем розрахунком, за яким на
користь позивача необхідно стягнути 36
855 грн. 37 коп. середнього заробітку (174,67
х 211) замість 14 846 грн. 95 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
підлягає зміні визначений в дохід
держави судовий збір, стягнувши його з
відповідача в сумі 495 грн. 55 коп. замість
275 грн.46 коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 26 листопада 2013
року в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та стягнення судового збору змінити.

Стягнути з приватного
підприємства «Стандарт-Сервіс» на
користь ОСОБА_3 36 855 грн. 37 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, визначеній
без утримання прибуткового податку та
інших обов'язкових платежів, а в дохід
держави 495 грн. 55 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: