Справа № 2604/8008/12
Провадження №2/755/3317/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

"28" листопада 2013 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарях - Корнієнко
О.С., Яськовій В.В., Нестеровському Б.Ю..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовною заявою:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: стягнути з
відповідача, ОСОБА_2, на її користь
наступні суми: завданої їй майнової
шкоди внаслідок залиття квартири - в
розмірі 6 761,20 гривень; суми витрат на
юридичні послуги (правову допомогу) - в
розмірі 1500,00 гривень; моральної
(немайнової) шкоди в розмірі 5000,00
гривень; суми понесених нею судових
витрат, в тому числі судового збору та
суми проведених судових експертиз.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що вона є власником
2-кімнатної квартири НОМЕР_1 в АДРЕСА_1. 25
жовтня 2011 року відбувся факт залиття її
квартири власниками квартири, що
знаходиться над її квартирою. За фактом
залиття вона звернулася за місцем
проживання до ЖРЕО-404, яке в свою чергу
направило комісію для дослідження
вказаного питання. 08 листопада 2011 року
комісія ЖРЕО-404 склала Акт про залиття.
Відповідно до Акту про залиття від 08
листопада 2011 року залиття її квартири
сталося з вини мешканців, що проживають
у квартирі НОМЕР_2 в АДРЕСА_1, якими
здійснювалося перепланування та
переобладнання санітарно-технічного
обладнання, що призвело до пошкодження
примикання між ванною та стіною.
Настільки їй відомо, власником цієї
квартири НОМЕР_2 є ОСОБА_2 Вказаним
залиттям її квартири, як власнику
житлового приміщення, завдано
матеріальної та моральної (немайнової)
шкоди. Залиття квартири, що належить їй
на праві власності, відбувалося
мешканцями квартири НОМЕР_2
неодноразово і в попередні роки, що
заважало їй зробити повноцінний ремонт
власної квартири. З питання
відшкодування відповідачем нанесеної
їй шкоди, вона неодноразово зверталася
до останнього з усними проханнями. На
її неодноразові пропозиції
відшкодувати збитки, пов'язані з
проведенням відновлювального ремонту,
відповідач відповідав відмовою, не
визнавав свою причетність до факту
залиття. На вимогу відповідача щодо
складання кошторису працівниками
ЖРЕО-404, вона в грудні 2011 року
звернулася до цієї установи з
пропозицією скласти відповідний
кошторис. Майстром ЖРЕО-404 їй було
повідомлено в усній формі про те, що їх
установа не має відповідних ліцензій
на цей вид робіт, а відтак вказаний
кошторис для сторонніх осіб не складає.

В січні 2012 року вона звернулася до
іншої незалежної будівельної компанії,
яка за фактом оцінки в її квартирі
обсягу відновлювальних робіт, склала 17
січня 2012 року попередній кошторис на
проведення ремонтних робіт. Відповідно
до вказаного кошторису сума
відновлювального ремонту попередньо
оцінена в суму 6 761,20 гривень (включаючи
як вартість робіт, так і вартість
матеріалів).

31 січня 2012 року вона відправила на ім'я
відповідача (на дві її адреси:
реєстрації та проживання)
рекомендовані поштові листи з
повідомленням про те, що сума
відновлювального ремонту складає 6761,20
гривень, які вона пропонувала
відшкодувати їй до 15 лютого 2012 року.
Поштові листи були отримані
відповідачем 06 лютого 2012 року та 11
лютого 2012 року. До теперішнього часу
жодної відповіді вона від відповідача
не отримала.

Через відмову відповідача
відшкодувати їй вартість
відновлювального ремонту, вона
вимушена була звернутися для
представництва та захисту своїх
порушених прав ( з метою стягнення цієї
суми) до фахівця-юриста, фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3, яким їй надані
консультації щодо складання листа
претензії та цього позову до суду. За
надану правову допомогу (юридичні
послуги) у вигляді юридичних
консультації, складання листа вимоги
та позовної заяви, відповідно до
виданої їй ФОП ОСОБА_3 квитанції № б/н
від 19 березня 2012 року, вона оплатила
суму розміром в 1 500,00 гривень.

Також, залиттям її квартири відповідач
завдала їй значної моральної
(немайнової) шкоди, яка полягає в
заподіянні їй моральних страждань,
пов'язаних із порчею та пошкодженням
належного їй майна (квартири),
необхідністю докладання значного
обсягу часу на відновлення своїх прав
та відновлення пошкодженого майна, а
також в душевних стражданнях, що
пов'язані заподіянням їй шкоди. Все це
негативно відбувалося на
нераціональному використанні нею її
вільного часу та членів її сім'ї,
напруженні стосунків, переживаннях,
безсонні, тощо. Вважає, що ступень її
страждань та моральні витрати
внаслідок неправомірних дій
відповідача визначити в повній мірі в
матеріальному плані неможливо, але
вважає, що певна невелика грошова сума
може бути визначена нею, в якості
компенсації заподіяної моральної
шкоди. Суму компенсації моральної
(немайнової) шкоди вона визначає в 5000,00
гривень, які вона вважає відповідач
повинен відшкодувати їй.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила позов задовольнити. Пояснила
суду, що квартира НОМЕР_1 по АДРЕСА_1
належить їй на праві приватної
власності. У вказаній квартирі
проживають її батьки. 25 жовтня 2011 року
вона дізналася про залиття у квартирі.
В той же день її чоловік та його товариш
піднімалися до квартири відповідача,
остання сказала, що купить шпалери в
квартиру. 08 листопада 2011 року в
квартиру приходила комісія та складала
акт про залиття. Зазначила, що залиття в
її квартирі з боку відповідача
відбуваються не перший раз. У зв'язку з
залиттям квартири у неї з'явилося
безсоння, нервові переживання, вона
витрачає час та кошти на послуги
адвоката.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, з підстав викладених у
позовній заяві. Просив суд стягнути
суму матеріальної шкоди визначеної в
кошторисі на проведення ремонтних
робіт в сумі 6 761,20 гривень, оскільки
експертом визначались ціни виходячи з
державних норм та розцінок, в той час,
як витрати позивача по ремонту
квартири будуть вищими ніж зазначено
експертом.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечувала, пояснила суду, що
в квартирі НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 вона не
проживає. 25 жовтня 2011 року приблизно о 15
годині вона, піднімаючись до себе в
квартиру дізналася зі слів сусіда, що
працівник ЖРЕО перекрив воду, так як
сусідів з квартири НОМЕР_1 залили. В 16
годин 00 хвилин чоловік позивача
приходив до неї та оглядав квартиру,
нічого не виявивши вони вирішили, що
вона робила в квартирі перепланування.
В цей же день вона заходила до квартири
позивача та бачила на трубах гарячої та
холодної води конденсат, а не залиття.
Вона викликала майстра з ЖРЕО, але ні в
цей день, ні на наступний до її квартири
ніхто не прийшов. 01 листопада 2011 року до
її квартири прийшли працівники ЖРЕО та
оглянули її. Внаслідок огляду виявлено
нічого не було, вони сказали, що в неї
ванна не щільно прикріплена до стіни. 08
листопада 2011 року приходили сантехніки
та складали акт, але ні її, ні сусідів не
було запрошено на складання акту.
Зазначила, що дійсно у ванній кімнаті
вона поміняла лише плитку, сантехніку.

Представник відповідача проти позову
заперечувала, з підстав викладених у
запереченнях, долучених до матеріалів
справи (а.с.89-93). Зазначила, що акт про
залиття квартири позивача навіть не
містить дати залиття квартири.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, експерта, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази в їх сукупності,
приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 10 грудня 2003 року,
виданого Дніпровською районною у м.
Києві державною адміністрацією,
квартира НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 належить на
праві приватної, спільної (сумісної або
часткової) власності гр. ОСОБА_1 та
членам її сім'ї: ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних
долях (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про одруження, 18
вересня 2004 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уклали
шлюб. Прізвище дружини після одруження
- ОСОБА_1 (а.с. 27).

18 грудня 2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1
було укладено договір дарування
частини квартири, відповідно до якого
ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у
дар 1/3 частину квартири під НОМЕР_1, яка
знаходиться в будинку АДРЕСА_1 (а.с.28-29).

Згідно довідки форми № 3 № 23 від 12 січня
2011 року, виданої ЖРЕО № 404, власником
особистого рахунку в квартирі НОМЕР_2
по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с.51).

Відповідно до акту про залиття
квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 з вище
розташованої квартири НОМЕР_2 від 08
листопада 2011 року, складеного комісією
в складі: інженера першої категорії
ОСОБА_8, майстрів технічної дільниці
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та затвердженого
начальником ЖРЕО № 404, при обстеженні
квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 виявлено
залиття - кухня: стіна та стелі, яка
примикає до ванної кімнати, маються
руді плями - 0,3 кв.м., ванна кімната -
залиття стелі - 1,5 кв.м., коридор - 1,0 кв.м.
Після залиття необхідно виконати
ремонтні роботи, а саме: кухня -
перетірка стелі та стіни, клейове
пофарбування; ванна кімната, коридор -
клейове пофарбування. Залиття
відбулося з вини мешканців квартири
НОМЕР_2, які перепланували та
переобладнали сантехобладнання, що
привело до ушкодження примикання між
ванною та стіною (а.с.8).

На підставі вказаного акту про залиття
ЖРЕО №404 було складено дефектний акт на
ремонт квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1,
згідно якого необхідно провести такі
роботи: видалення рудих плям (кухня,
ванна кімната, коридор), перетирання
поверхні (кухня), клейове пофарбування
стелі (кухня, ванна кімната, коридор),
клейове пофарбування стіни (кухня).

Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу
УРСР користування будинками
(квартирами) державного і громадського
житлового фонду, фонду
житлово-будівельних кооперативів, а
також приватного житлового фонду та їх
утримання здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного
кодексу України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.18 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету
міністрів України від 08 жовтня 1992 року
№572, власники квартир зобов'язані
використовувати приміщення житлових
будинків за призначенням,
забезпечувати збереження жилих і
підсобних приміщень квартир та
технічного обладнання будинків,
дотримувати правил пожежної безпеки.
При появі несправностей у квартирі
вживати заходів до їх усунення
власними силами або силами
підприємства по обслуговуванню житла.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо доведе, що
шкоди завдано не з її вини. (ч. 2 ст.1166
Цивільного кодексу України).

За змістом цієї статті обов'язок
відшкодувати заподіяну шкоду
покладається на особу, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Так, для з'ясування обставин залиття
квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 що мало
місце 25 жовтня 2011 року, судом допитано в
якості свідків працівників ЖРЕО №404,
які безпосередньо приймали участь у
встановленні факту залиття та складали
акт по даному факту.

Будучи допитаною в судовому засіданні
свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що працює
інженером в ЖРЕО № 404. 25 жовтня 2010 року
на ОДС поступила заявка з квартири
НОМЕР_1 про залиття. До квартири вийшов
слюсар та зафіксував факт залиття. До
квартири НОМЕР_2 він не зміг потрапити
та зробив відповідну відмітку в
журналі. 01 листопада 2011 року слюсар
потрапив до квартири НОМЕР_2 та
встановив причину залиття квартири
НОМЕР_1. Після огляду квартири НОМЕР_1
було складено акт про залиття. В
подальшому було складено дефектний акт
на підставі заявки позивача. Зазначила,
що кошторис ЖРЕО № 404 складати не може,
так як у них немає відповідної
ліцензії.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що працює
майстром технічної дільниці ЖРЕО № 404.
На початку листопада 2011 року до них
звернулася позивача по факту залиття
її квартири. Комісія ЖРЕО № 404 вийшла до
квартири позивача та провела
обстеження на підставі якого було
складено акт про залиття. На кухні було
залито 0,3 кв.м. стіни, яка примикає до
ванної кімнати. Були наявні руді плями
на стіні, схожі на сліди гарячої води.
До квартири НОМЕР_2 вони потрапити не
могли.

Крім того, будучи допитаним в судовому
засіданні, свідок ОСОБА_7 пояснив суду,
що є чоловіком позивача. 25 жовтня 2010
року йому подзвонила теща - мати
позивача, та повідомила про залиття
квартири. В цей же день о 19 годині 30
хвилин він разом з приятелем приїхав
до квартири. Всі стіни у ванній,
туалеті, кухні та коридорі були мокрі.
Вода навіть дійшла до першого поверху.
Після цього вони піднялися до квартири
відповідача разом з сусідкою з
третього поверху. В квартирі
відповідача вони побачили, що ванна
кімната та туалет були переобладнані
та об'єднані. Всі труби були сховані за
плиткою, а між ванною та стіною була
щілина, ванна стояла нестійко.
Відповідач погоджувалася з фактом
залиття та сказала, що сплатить такі
кошти, як скаже ЖРЕО. Він же
погоджувався на компенсацію приблизно
в 5000 гривень. Після цього ж відповідач
почала взагалі заперечувати факт
залиття. Зазначив, що ремонт у квартирі
вони проводили у 2004 році, після цього з
боку відповідача були періодичні
залиття їх квартири.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що працює
разом з чоловіком позивача - ОСОБА_7 25
жовтня 2011 року він разом з ОСОБА_7
приїхали до квартири позивача. Мати
позивача витирала воду, крейда
сипалася зі стелі, шпалери на стіні у
коридорі були мокрими. Після цього вони
піднялися до квартири НОМЕР_2, їм
відкрила двері відповідач, яка була
дуже схвильована. Явних слідів залиття
не було. Вони зайшли до ванної кімнати
та побачили, що ванна та санвузол були
об'єднано, всі труби були сховані під
плиткою, а між ванною та стіною була
щілина. Відповідач свою вину визнала.
Зазначив, що окрім них до квартири
відповідача з першого поверху також
піднімалася сусідка та дуже її сварила
за залиття і її квартири.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

У відповідності до вимог ст. 322
Цивільного кодексу України та ст. 151
Житлового кодексу УРСР, власник
квартири зобов'язаний утримувати
майно, забезпечувати його схоронність,
провадити за свій рахунок поточний і
капітальний ремонт.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

З журналу оперативно-диспечерської
служби вбачається, що 25 жовтня 2011 року
до ЖРЕО № 404 було зафіксовано виклик
слюсаря-сантехніка до квартири НОМЕР_2
по АДРЕСА_1 про факт залиття квартири
НОМЕР_1. 26 жовтня 2011 року було
зафіксовано виклик з квартири НОМЕР_1
по факту встановлення причини залиття
(а.с.139-142).

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи
що власник квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1
ОСОБА_2, не забезпечила належного та
справного догляду за своєю власністю,
не надала суду жодного доказу, щодо
спростування наявних в матеріалах
справи актів по факту залиття квартири
позивача та не спростувала покази
свідків - працівників ЖРЕО №404, які
безпосереднього виходили на місце
залиття, суд оцінивши подані сторонами
доводи, покази свідків, та наявні в
справі письмові докази, в їх
сукупності, а також враховуючи
характер та обсяг пошкоджень в
квартирі позивача, приходить до
висновку, що в розрізі даного спору,
виходячи із принципу змагальності
сторін, відповідальність за спричинену
позивачу матеріальну шкоду, яка
сталася внаслідок залиття її квартири,
має нести відповідач ОСОБА_2, власник
квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Цивільного
кодексу України передбачено, що
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Стаття 1192 Цивільного кодексу України
зобов'язує особу, яка завдала шкоду,
відшкодувати її в натурі за вибором
потерпілого (передати річ того ж роду і
такої ж якості, полагодити пошкоджену
річ тощо), або відшкодувати завдані
збитки в повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконаних робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Згідно зведеного кошторисного
розрахунку вартості ремонту квартири
НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 (залиття з вище
розташованої квартири НОМЕР_2, згідно
дефектного акту ЖРЕО від 08 листопада 2011
року) від 03 грудня 2012 року, складеного
Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва, загальна
кошторисна вартість ремонту квартири
НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 становить 522 гривні.
Згідно локального кошторису на ремонт
квартири НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 (залиття з
вище розташованої квартири НОМЕР_2,
згідно дефектного акту ЖРЕО від 08
листопада 2011 року), загальна вартість
ремонту в поточних цінах станом на 03
грудня 2012 року становить 391 гривню
(а.с.108-111).

На підтвердження розміру матеріальної
шкоди, позивач надала суду кошторис на
проведення ремонту жилого приміщення
за адресою АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_1 станом на
17 січня 2012 року, складеного суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_12 Відповідно
до даного кошторису, загальна сума на
проведення ремонту квартири позивача
становить 6761,20 гривень (а.с.9).

За вимог ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні», оцінка майна
проводиться у випадках, встановлених
законодавством України, міжнародними
угодами, на підставі договору, а також
на вимогу однієї з сторін угоди та за
згодою сторін. Проведення оцінки майна
є обов'язковим у випадках: визначення
збитків або розміру відшкодування у
випадках, встановлених законом.

Статтею 5 цього ж Закону визначено, що
суб'єктами оціночної діяльності є:
суб'єкти господарювання -
зареєстровані в установленому
законодавством порядку фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності,
а також юридичні особи незалежно від
їх організаційно-правової форми та
форми власності, які здійснюють
господарську діяльність, у складі яких
працює хоча б один оцінювач, та які
отримали сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 6 «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні», оцінювачами
можуть бути громадяни України,
іноземці та особи без громадянства,
які склали кваліфікаційний іспит та
одержали кваліфікаційне свідоцтво
оцінювача відповідно до вимог цього
Закону.

Таким чином, наданий позивачем доказ в
якості кошторису на проведення ремонту
не може бути оцінений судом як належний
доказ на підтвердження розміру
заподіяних матеріальних збитків.

В той же час, згідно висновку експерта
за результатами проведення судової
будівельно-технічної експертизи від 12
серпня 2012 року №2138-13-43, визначити
причину залиття приміщень квартири
НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1, про яке
зазначено в акті від 08 листопада 2011, по
результатах проведеного обстеження не
видається за можливе. Через
відсутність розробленої методики та
обладнання в інституті, встановити час
виникнення слідів залиття в
приміщеннях квартири та відповідність
утворення їх в результаті залиття, яке
сталося 25 жовтня 2011, по результатах
обстеження не вбачається можливим.
Обсяги ремонтно-будівельних робіт, які
необхідно виконати в приміщеннях
квартири НОМЕР_1 житлового будинку
АДРЕСА_1 для усунення пошкоджень
опорядження поверхні конструктивних
елементів після залиття, вказані в
розрахунку матеріального збитку.
Матеріальний збиток (вартість
ремонтно-будівельних робіт з
врахуванням ступеня фізичного зносу
оздоблювальних покриттів від
життєдіяльності мешканців в квартирі
до залиття), який завданий власнику
квартири НОМЕР_1 житлового будинку
АДРЕСА_1 в результаті залиття приміщень
квартири, на час проведення
дослідження становить 2578,80 гривень
(а.с.174-180).

Згідно додатку № 1 до висновку №2138-13-43,
вартість відновлювальних
ремонтно-будівельних робіт у квартирі
НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 становить 2578,80
гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Цивільного
процесуального кодексу України,
експерт зобов'язаний з'явитися за
викликом суду, провести повне
дослідження і дати обґрунтований та
об'єктивний письмовий висновок на
задані йому питання, а у разі
необхідності - роз'яснити його.

Так, будучи допитаним в судовому
засіданні експерт ОСОБА_13 пояснив суду,
що повністю підтримує висновок №2138-13-43,
наданий ним в межах проведення
експертизи. В квартирі НОМЕР_1 були
наявні ознаки залиття, що
підтверджується актом про залиття.
Причину ж залиття можливо встановити
лише на час залиття. Може стверджувати,
що залиття квартири НОМЕР_1 відбулося
із вище розташованого приміщення.
Вартість ремонтних робіт визначається
на підставі будівельних норм, які є
обов'язковими при виконанні робіт за
рахунок бюджетних коштів або
інвестиційних коштів. Проведений ним
розрахунок здійснювався на підставі
державних норм та розцінок. Зазначив,
що в квартирі НОМЕР_2 наявне
перепланування та об'єднання ванної
кімнати та санвузла, що не виключає
можливості заміну труб.

Таким чином, враховуючи, що сторонами
доказів в спростування висновку
№2138-13-43 за результатами проведення
судової будівельно-технічної
експертизи складеної 12 серпня 2013 року,
в частині визначення вартості
матеріального шкоди завданої власнику
квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 у м. Києві
внаслідок залиття, що сталося 25 жовтня
2011 року, не надано, як і не надано
доказів понесення позивачем реальних
збитків по проведенню відновлюваного
ремонту квартири, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача ОСОБА_2
матеріальної шкоди завданої внаслідок
залиття квартири підлягає частковому
задоволенню, а саме суд виходить із
встановленої у висновку №2138-13-43 з
судової будівельно-технічної
експертизи вартості матеріальної
шкоди, та вважає за необхідне стягнути
з відповідача на користь позивача 2578
гривень 80 копійок.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача на її користь
моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, то
суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного
кодексу України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав, в
тому числі, моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Частиною першою статті 1167 Цивільного
кодексу України визначено, що моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», при вирішенні спорів про
відшкодування моральної шкоди в
судовому засіданні має бути з'ясовано,
чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань, втрат немайнового
характеру, за яких обставин вони
заподіянні, в якій грошовій сумі чи в
якій матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить.

З урахуванням вимог позивача в частині
стягнення на її користь з відповідача
моральної шкоди, яка завдана позивачу
внаслідок залиття квартири, та
пов'язана з розладом нормального життя
позивача, нервової напруги та
переживань щодо пошкодження майна, в
порушенні її права нормально
користуватись квартирою, враховуючи
суть позовних вимог, а також виходячи
із засад розумності та справедливості,
суд приходить до висновку про
можливість часткового задоволення
позовних вимог про стягнення моральної
шкоди, а саме в сумі 500 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Цивільного
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 79 Цивільного
процесуального кодексу України, до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать: витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
за можливе стягнути з відповідача на
користь позивача витрати, пов'язані з
оплатою вартості робіт з проведення
судової будівельно-технічної
експертизи у розмірі 2203,20 гривень, що
були сплачені позивачем відповідно до
рахунку № 1565 від 21 березня 2013 року.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача витрат
на юридичні послуги у розмірі 1500,00
гривень, то останні не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 79, 84 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

В силу ст.ст. 56 та 84 Цивільного
процесуального кодексу України ці
витрати мають бути пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, які
допускаються до участі в розгляді
справи ухвалою суду за заявою особи,
яка бере участь в розгляді справи.

Виходячи із системного тлумачення
положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного
процесуального кодексу України
витрати понесені позивачем до подання
позову до суду не є витратами на
правову допомогу.

Витрати понесені позивачем до
відкриття провадження у справі є
збитками, які особа зробила для
відновлення свого порушеного права (п.1
ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України) та
можуть бути відшкодовані особі у разі
пред'явлення вимог про стягнення таких
збитків.

Як вбачається з матеріалів справи,
представництво інтересів позивача
здійснював фізична особа-підприємець
ОСОБА_3, на підставі довіреності.

Відповідно до квитанції до
прибуткового документу від 15 березня
2012 року № б/н, ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_3
1500,00 гривень за надання юридичних
послуг (усні консультації, складання
листа-вимоги, підготовка позовної
заяви до суду).

Таким чином, судом не вбачається
підстав для задоволення позовних вимог
позивача в частині стягнення з
відповідача на її користь витрат на
правову допомогу у розмірі 1500 гривень,
оскільки останні були сплачені до
подання позову до суду, а з наданої
квитанції до прибуткового документу не
вбачається, що надані послуги були
вчинені саме з метою захисту прав та
інтересів позивача за даним позов. Крім
того, до матеріалів позовної заяви
позивачем не було долучено доказів, що
фізична особа-підприємець ОСОБА_3, є
фахівцем у галузі права або адвокатом.

В порядку ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу, суд вважає за
можливе стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір у
розмірі 321 гривню 90 копійок, що були
сплачені позивачем за подання позову
до суду.

Аналізуючи вищевикладене, оцінивши
зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
22, 23, 322, 1166, 1192 Цивільного кодексу
України, ст. 179 Житлового кодексу УРСР,
Правилами користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями, затверджених Постановою
Кабінету міністрів України від 08
жовтня 1992 року №572, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 12 червня 2009 року за №2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», ст.ст. 10, 11, 56, 57, 58, 60, 61, 79, 88,
208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої залиттям
квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду завдану залиттям
квартири в розмірі 2578 гривень 80
копійок, в рахунок відшкодування
моральної шкоди - 500 гривень, 2203 гривні 20
копійок - витрат з оплати вартості
робіт з проведення судової
будівельно-технічної експертизи,
судовий збір (мито) в сумі 321 гривня 90
копійок, а всього 5603 (п`ять тисяч
шістсот три) гривні 90 (дев`яносто)
копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: