Справа № 444/79/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3205/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря Цар М.М.,

з участю
прокурора Лящука Т.І., представників:
Жовківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс» -
Батруха Р.Б., Рава-Руської міської ради
Жовківського району Львівської
області - Матвійчука О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 07 лютого 2013 року
у справі за позовом прокурора
Жовківського району Львівської
області в інтересах Рава-Руської
міської ради, Жовківського дочірнього
лісогосподарського підприємства ЛГП
«Галсільліс» до ОСОБА_4 про стягнення
шкоди, заподіяної лісопорушенням, -

в с т а н
о в и л а:

У червні 2012 року прокурор Жовківського
району Львівської області звернувся до
суду з позовом в інтересах держави в
особі Рава-Руської міської ради,
Жовківського дочірнього
лісогосподарського підприємства ЛГП
«Галсільліс», до ОСОБА_4 про стягнення
шкоди в сумі 23 952 грн. 08 коп., заподіяної
лісопорушенням. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що проведеною перевіркою
встановлено, що 16 березня 2012 року
майстром лісу Рава-Руського лісництва
Жовківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»
ОСОБА_5, в присутності лісника обходу №
3 ОСОБА_6, складено протокол № 1 про
лісопорушення відносно ОСОБА_4, який 16
березня 2012 року у кварталі 20
Рава-Руського лісництва (ІІІ категорія
лісу) в с. Потелич Жовківського району,
без встановленого законодавством
дозволу, що передбачено вимогами ст. 69
Лісового кодексу України, п. 44 «Правил
відпуску деревини на пні в лісах
України», затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 1378 від
29.07.1999 року, самовільно зрізав шість
дерев породи сосна, загальною масою 5,95
м.куб. Сума збитків, заподіяних
лісовому господарству самовільною
рубкою дерев згідно такс, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 665 від 23.07.2008 року, становить 23 952,08 грн.
За порушення вимог лісового
законодавства, правопорушник
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 65 КУпАП у
вигляді штрафу в сумі 85 грн. Постанова
про накладення адміністративного
стягнення вручена відповідачу 09.04.12
року. Збитків, заподіяних
лісогосподарству, ОСОБА_4 добровільно
не відшкодував, чим порушив вимоги ст.
105 Лісового кодексу України, ст. 68
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища».
Просить його заяву задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь
Рава-Руської міської ради шкоду
заподіяну лісопорушенням в сумі 23 952
грн. 08 коп. (двадцять три тисячі
дев'ятсот п'ятдесят дві грн. 08 коп.), та в
користь держави 239 грн. 59 коп. (двісті
тридцять дев'ять грн. 52 коп.) судового
збору.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, який вважає,
що рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи,
побудоване на припущеннях,
неперевірених даних, без належного
обґрунтування його причетності до
лісопорушення. Його винність в
заподіянні шкоди не встановлена, в
основу рішення покладено протокол про
лісопорушення № 1 від 16 березня 2012 року,
складений майстром лісу Рава-Руського
лісництва про самовільну рубку дерев
зі слів невстановлених осіб. Про
наявність цього протоколу та
притягнення його до адміністративної
відповідальності йому стало відомо
лише при розгляді даної цивільної
справи. Виконавче провадження по
примусовому виконанню постанови про
накладення штрафу ВДВС Жовківського
РУЮ Львівської області не
відкривалось. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове - про
відмову в позові.

ОСОБА_4 будучи належним чином
повідомлений, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення йому поштового відправлення
(а.с. 98), в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явився, причину своєї
неявки суду не повідомив, матеріалів
справи достатньо для розгляду справи у
його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
прокурора Лящука Т.І., представників:
Жовківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс» -
Батруха Р.Б., Рава-Руської міської ради
Жовківського району Львівської
області - Матвійчука О.Л., перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити,
виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК
України передбчено, що під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Однак зазначеним вимогам закону дане
рішення не відповідає.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Районним судом встановлено, що
Жовківське дочірне лісогосподарське
підприємство ЛГП «Галсільліс» є
комунальним лісогосподарським
підприємством, постійним
лісокористувачем, на якого покладено
обов'язки охорони лісових ресурсів, їх
раціонального використання,
збереження оздоровчих і захисних
властивостей лісів, своєчасної сплати
за спеціальне використання лісових
ресурсів. Інтереси держави полягають в
тому, що порушення порядку
розпорядження лісами перешкоджає
регулюванню лісових відносин,
створенню умов для їх раціонального
використання і охорони, поліпшенню
природного середовища.

Задовольняючи позов прокурора,
районний суд послався на: протокол № 1
від 16.03.2012 року про лісопорушення;
розрахунок розміру шкоди, згідно якого
сума збитків, заподіяних лісовому
господарству самовільною рубкою дерев
згідно такс, встановлених постановою
Кабінету Міністрів № 665 від 23.07.2008 р.,
становить 23 952.08 грн.; постанову про
адміністративне правопорушення;
пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та довідку Потелицької
сільської ради № 33 від 30.01.2013 року.

Проте погодитись з такими висновками
районного суду не можна.

Судом установлено, що згідно протоколу
№ 1 від 16.03.2012 року про лісопорушення,
16.03.2012 року відповідач ОСОБА_4 у
кварталі 20 Рава-Руського лісництва (ІІІ
категорія лісу) в с. Потелич,
Жовківського району, без встановленого
законодавством дозволу, що передбачено
вимогами ст. 69 Лісового кодексу
України, п. 44 «Правил відпуску деревини
на пні в лісах України», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1378 від 29.07.1999 року, самовільно зрізав 6
дерев породи сосна загальною масою 5,95
м.куб.

Даний протокол складений майстром лісу
Рава-Руського лісництва Жовківського
лісгоспу ДЛГП ЛГП «Галсільліс» ОСОБА_5
в присутності лісника обходу ОСОБА_6 В
протоколі - п. 12 зазначено, що
лісопорушник від дачі пояснень
відмовився (а.с. 3).

Проте, як встановлено у суді ОСОБА_4 при
складанні цього протоколу присутній не
був, як і не був затриманий лісником чи
майстром лісу при самовільній рубці
дерев.

Більш того, зрізані дерева породи сосна
працівниками лісу у відповідача
виявлені не були.

Згідно постанови про адміністративне
правопорушення, а саме порушення вимог
лісового законодавства від 09.04.2012 року,
ОСОБА_4 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 65 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 85
грн.

У суді встановлено, і це не спростували
учасники процесу, що ОСОБА_4 не знав та
не був присутній при винесенні
інженером ОЗ лісу ДП «Жовківський
лісгосп» ОСОБА_7 цієї постанови. Дана
постанова не виконана, оскільки не
скеровувалась для добровільного та
примусового виконання.

Постанова у справі про адміністративне
правопорушення вимог лісового
законодавства від 09.04.2012 року, винесена
інженером ОЗ лісу ДП «Жовківський
лісгосп» ОСОБА_7, не звільняє позивача
від доказування вини ОСОБА_4 в
розумінні ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
оскільки такими можуть бути лише вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення.

Що стосується показань свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, які суд першої
інстанції поклав в основу рішення, то
такі не можуть слугувати доказами вини
ОСОБА_4 у заподіянні шкоди державі,
виходячи з наступного.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_6
- лісника обходу № 3 Рава-Руського ДЛП
ЛГП «Галсільліс», 16 березня 2012 року
приблизно о 14 год. по мобільному
телефону його повідомили, що у кварталі
20, виділ 1 Рава-Руського лісництва,
житель с. Потелич ОСОБА_4 зрізав шість
дерев породи сосна. Хто повідомив його
про це сказати не може.

Свідок ОСОБА_5 - майстер лісу
Рава-Руського лісництва Жовківського
ДЛП ЛГП «Галсільліс» показав, що
дізнався про самовільну рубку зі слів
лісника ОСОБА_6, а свідок ОСОБА_7 -
інженер з охорони і захисту лісу ДП
«Жовківський лісгосп», - що 09.04.2012 року
розглянув матеріали про лісопорушення
та виніс постанову про накладення на
ОСОБА_4 адмінстягнення, яку було
відправлено останньому листом за
місцем його проживання.

Зазначена районним судом довідка
Потелицької сільської ради № 33 від
30.01.2013 року свідчить лише про
місцезнаходження земельних ділянок
батька відповідача.

Отже докази про незаконну порубку
деревини саме ОСОБА_4 відсутні.

Звертаючись до суду із указаним
позовом прокурор просив стягнути з
відповідача матеріальну шкоду на
підставі ст. 105 Лісового кодексу
України.

Відповідно до норми ст. 1166 ЦК України,
ст. 69 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
та ст. 105 Лісового кодексу України -
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особи, які нанесли шкоду навколишньому
природному середовищу порушенням
природоохоронного законодавства
несуть цивільну відповідальність і
зобов'язані в повному обсязі
відшкодувати нанесену ними шкоду.

Правовою підставою відшкодування
шкоди є склад цивільного
правопорушення, необхідними
елементами якого є: шкода, протиправна
поведінка, причинний зв'язок між шкодою
і протиправною поведінкою, вина.

Вищенаведеними матеріалами цивільної
справи встановлено, що на
підпорядкованій Жовківському ДЛП ЛГП
«Галсільліс» дільниці виявлений факт
незаконної порубки дерев, однак особи
лісопорушників, і зокрема ОСОБА_4,
встановлені не були.

Оскільки протиправної поведінки
ОСОБА_4, що призвела до незаконного
вирубування дерев не встановлено, то
районний суд безпідставно задовольнив
позов.

Разом із тим, статтею 19 Лісового
кодексу Лісового кодексу України
встановлено, що постійні
лісокористувачі зобов'язані
забезпечувати охорону, захист,
відтворення, підвищення
продуктивності лісових насаджень,
посилення їх корисних властивостей,
підвищення родючості ґрунтів, вживати
інших заходів відповідно до
законодавства на основі принципів
сталого розвитку.

Відповідно до ст. 89 Лісового кодексу
України охорону і захист лісів на
території України здійснює і лісова
охорона інших постійних користувачів.

Основними завданнями державної
лісової охорони є: здійснення
державного контролю за додержанням
лісового законодавства, забезпечення
охорони лісів від пожеж, незаконних
рубок, захист від шкідників і хвороб,
пошкодження внаслідок антропогенного
та іншого шкідливого впливу (ст. 90
Лісового кодексу України).

Врахувавши положення ст. 19 Лісового
кодексу України Жовківський ДЛП ЛГП
«Галсільліс» є постійним
лісокористувачем, на якого покладено
обов'язок забезпечувати охорону,
захист, відтворення, підвищення
продуктивності лісових насаджень, а
також вести лісове господарство,
здійснювати спеціальне використання
лісових ресурсів та користуватися
земельними ділянками лісового фонду
способами, які б забезпечували
збереження оздоровчих та захисних
властивостей лісів.

При цьому, відповідно до Довідника
кваліфікаційних характеристик
професій працівників «Лісове
господарство і пов'язані з ним
послуги», затвердженого заступником
голови Держкомлісгоспу України 23 липня
2003 року, на майстра лісу покладено
обов'язок здійснювати контроль за
правильністю лісокористування,
охороною і захистом лісу на
закріплених лісогосподарських
дільницях.

Оскільки предметом спору є
відшкодування збитків (шкоди) державі,
завданих порушенням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища внаслідок незаконної
порубки дерев, колегія суддів доходить
висновку про те, що відповідачами за
такими позовами повинні бути власники
або користувачі земель лісового фонду,
якщо із їхньої вини було заподіяно
шкоду державним інтересам.

Таким чином рішення суду першої
інстанції про задоволення позову, як
таке, що ухвалене при недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими (ст. 309 ч. 1
п. 2 ЦПК України), підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення - про відмову
в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 2, 309
ч. 1 п. 2, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 07 лютого 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким:

В позові прокурора Жовківського району
Львівської області в інтересах
Рава-Руської міської ради,
Жовківського дочірнього
лісогосподарського підприємства ЛГП
«Галсільліс» до ОСОБА_4 про стягнення
шкоди, заподіяної лісопорушенням -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Тропак О.В.