АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 435/3841/12 22-ц/774/2903/К/13
Справа №435/3841/12
Головуючий в 1 інстанції - Бондар Я.М.
Апеляційне провадження №22-ц/774/2903/К/13
Доповідач - Братіщева Л.А.
24 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого судді: Братіщевої
суддів: Михайлів
при секретарі: Батуринській
за участю: представника позивача
представника відповідача ПАТ
"Кривбасзалізорудком" - Шаніної Ірини
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2013 року
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»),
в якому просив стягнути з відповідача
завдану йому моральну шкоду в сумі 85 840
На обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що протягом 22 років 6
місяців працював прохідником на
підприємстві відповідача з повним
робочим днем під землею. Зазначив, що
отримав ряд професійних захворювань:
вібраційна хвороба першої стадії,
нейросенсорна приглухуватість зі
значним зниженням слуху. У січні 1993
року за висновком МСЕК йому було
встановлено первинно 25 % втрати
професійної працездатності, а 23
вересня 2011 року визначено 40 % втрати
професійної працездатності і
підтверджено 1 групу інвалідності.
Вказав, що у результаті втрати
професійної працездатності переносить
фізичний біль, моральні страждання та
переживання, несе додаткові витрати на
медикаменти, посилене харчування,
придбання ліків, відчуває сильні болі в
області грудної клітини, в ліктьових та
колінних суглобах, а тому просив
задовольнити позовні вимоги у повному
Рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 29 січня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ПАТ «Криворізький
залізорудний комбінат» на користь
ОСОБА_1 у рахунок відшкодування
моральної шкоди 10 000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову
позивачу у позові з тих підстав, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Зокрема, на його думку, суд не
надав належної оцінки доводам
відповідача стосовно ліквідації РУ
К.Лібнехта Тресту «Дзержинськруда», на
якому з 1953 року по 1976 рік працював
позивач, та безпідставно залучив його
до участі у справі в якості
відповідача, оскільки він не є
правонаступником вказаного
підприємства. Також суд не звернув
увагу на час встановлення позивачу
втрати професійної працездатності та
помилково до спірних правовідносин не
застосував норми діючого на час їх
виникнення законодавства. Крім того,
суд залишив поза увагою те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності для звернення до суду з даним
позовом.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заперечень
на неї та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ПАТ «Кривбасзалізорудком»
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_1 з 12 жовтня 1953 року по 10 лютого 1976
року працював підземним машиністом,
підземним прохідником на РУ ім. К.
Лібнехта тресту «Дзержинськруда» (а.с.
4-7).

Відповідно до акта освідчення у
ВТЕК № 122 від 20 січня 1993 року ОСОБА_1 з 24
листопада 1992 року встановлено 25 %
втрати професійної працездатності по
вібраційній хворобі безстроково (а.с.
15).

Також судом першої інстанцій
встановлено, що відповідно до довідки
МСЕК № 015483 від 12 липня 2010 року ОСОБА_1 з
21 червня 2010 року встановлено 1 групу
інвалідності у зв'язку з пораненням
пов'язаним з захистом Вітчизни(а.с.16).

А висновком МСЕК від 23 вересня 2011
року встановлено 40 % втрати професійної
працездатності, з яких 25 % по
туговухості, що було і раніше та 15 %, по
вібраційній хворобі з 23.09.2011 року, тобто
вперше і безстроково (а.с. 16, 17).

На підставі встановлених
обставин суд першої інстанції дійшов
висновку про відшкодування позивачу у
зв'язку з отриманими ним на виробництві
професійними захворюваннями моральної
шкоди відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Конституційний Суд України в абзаці 9
пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про
страхові виплати), зазначив, що саме
право громадян на відшкодування
моральної шкоди не порушено, оскільки
ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та
ст. 1167 ЦК України (для членів сімей
потерпілих) їм надано право
відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця).

Як зазначалося вище, вперше втрату
професійної працездатності по
професійному захворюванню позивачу у
розмірі 15 % було встановлено 23 вересня
2011 року, що підтверджується висновком
МСЕК, отже саме з цього часу у позивача
виникло право на відшкодування з
відповідача моральної шкоди.

Посилання ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
те,що він не є належним відповідачем по
справі безпідставні, спростовуються
наказом № 349 від 20 вересня 1989 року ПО
«Кривбасруда» про вдосконалення
структури управління об'єднання
«Кривбасруда» правонаступником якого
є ПАТ «Криворізький залізорудний
комбінат», згідно якого РУ К.Лібкнехта,
де працював позивач, являлось
структурною одиницею ПО «Кривбасруда».

Після звільнення з РУ ім.. К.Лібкнехта,
позивач на підприємствах з шкідливими
умовами для здоров'я не працював.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік» зупинено
дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3
ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а з 01.01.2008 року
відшкодування Відділенням Фонду
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у
ОСОБА_1 права на відшкодування
моральної шкоди і відповідно, вперше
встановлених 15% втрати професійної
працездатності - 23 вересня 2011 року,
зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
котрі передбачали відшкодування
моральної шкоди не діяли, відповідно до
ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди судом
першої інстанції обґрунтовано
покладено на підприємство, з вини якого
заподіяно моральну шкоду позивачу.

Щодо строку позовної давності , слід
зазначити наступне. Відповідно до ст..9
ЦК України положення цього Кодексу
застосовуються до трудових відносин,
якщо вони не врегульовані іншими
актами законодавства. Таким чином,
виходячи з положень п.3 ч.1 ст. 268 ЦК
України позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди, що підлягає стягненню
на користь позивача, визначений судом
без урахування роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими
змінами, відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних,
душевних, психічних і фізичних
страждань, яких зазнав позивач,
характеру немайнових витрат (їх
тривалості, можливості відновлення) з
урахуванням в кожному конкретному
випадку, ступеня вини відповідача та
інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір
моральної шкоди, визначеної судом
першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, й,
беручи до уваги конкретні обставини по
справі, моральні страждання позивача,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, вважає необхідним
змінити рішення суду, зменшити розмір
стягнутої моральної шкоди з
відповідача на користь позивача з 10
000(десяти тисяч) грн. до 5000(п'яти тисяч)
грн.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами справи і
висновками суду і не можуть бути
підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - задовольнити
частково.

Рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 29 січня 2013
року змінити, зменшивши розмір
моральної шкоди, стягнутої з
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на користь ОСОБА_1 з 10000 (десяти тисяч)
грн. до 5000 (п'яти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: