Апеляційний суд міста Києва
інстанції - Пасинок В.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 11 червня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:
Відділ опіки, піклування, усиновлення
та інших форм виховання Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 11 червня 2013 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Відділ
опіки, піклування, усиновлення та інших
форм виховання Голосіївської районної
у м. Києві державної адміністрації,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог. Вважає,
що рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим, не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Посилається на
те, що суд не взяв до уваги пояснення
позивача, а також, що не була розглянута
заява про відвід судді - головуючому в
справі.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не прибули, про час та місце
розгляду повідомлені в установленому
законом порядку, про що свідчать
повідомлення про вручення поштових
відправлень.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
№ НОМЕР_1 від 21 жовтня 1994 року, виданого
органом приватизації державного
житлового фонду Старокиївського
району м. Києва, та реєстраційного
посвідчення Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна № НОМЕР_2 від 13 червня
2007 року квартира АДРЕСА_1 належала на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 9,
10).

13 червня 2007 року між власниками
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4
та ОСОБА_6 укладено договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Криворучком В.П. за № 1575, яким
змінено правовий режим спільної
власності зі спільної сумісної на
спільну часткову, та визначено
ідеальні частки кожного з них, а саме:
по 1/4 за кожним (а.с. 7-8)

22 червня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
ОСОБА_4 і ОСОБА_6 укладено договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Криворучком В.П.
за № 1727, за умовами якого покупець
ОСОБА_3 прийняла від покупців ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 в особисту приватну
власність 3/4 належних останнім
квартири АДРЕСА_1 та сплатила ним
обумовлену грошову суму (а.с. 11-12).

25 червня 2007 року право власності ОСОБА_3
було зареєстровано Київським міським
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна (а.с. 13).

У серпні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання недійсними
договору купівлі-продажу квартири та
реєстраційного посвідчення на об'єкт
нерухомості. В обґрунтування позовних
вимог посилалась на те, що укладеним
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 22
червня 2007 року договором
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
порушено її права та законні інтереси,
як малолітньої на той час дитин, щодо
користування вказаною квартирою.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх безпідставності.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що у
рішенні суду не було зазначено про
наявність заяви про відвід судді, що
була подана ОСОБА_3, що, на думку
позивача ОСОБА_2, свідчить про
упереджене ставлення судді, судова
колегія відхиляє, зважаючи на те, що
заявлений відвід вирішений судом в
порядку, передбаченому ст. 24 ЦПК
України, ухвалою від 11 червня 2013 року
(а.с. 165), зазначення у рішенні суду про
наявність такої ухвали процесуальним
законом не передбачене.

Доводи апеляційної скарги щодо
безпідставної відмови у позовних
вимогах про підтвердження права
користування позивача спірною
квартирою, не відповідають матеріалам
справи, з яких вбачається,і це було
встановлено судом, що право позивача на
користування спірною квартирою
відповідачами не порушується.

З доводами апеляційної скарги про те,
що оспорюваний правочин був укладений
з порушенням вимог закону, судова
колегія не погоджується та вважає, що
судом першої інстанції було вірно
встановлено, що договір
купівлі-продажу від 22 червня 2007 року
співвласниками квартири, до яких не
входила позивач, був укладений з
дотриманням вимог чинного на той час
законодавства.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 11 червня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: