Провадження № 2/646/2621/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

24.12.2013 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого у справі судді Нікуліної
Л.П.

при секретарі Вождаєвої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Харківська міська рада про визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до
суду, в якому просила визнати за нею
право власності на житловий будинок
літ. «А-1» загальною площею 82,9 кв.м.,
житловою площею 34,2 кв.м. з надвірними
будівлями, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

В обґрунтування свого позову позивач
зазначила, що з моменту народження та
по теперішній час проживає в АДРЕСА_1.
На підставі свідоцтва про право
власності від 22.10.1951 року власником
вищезазначеного домоволодіння був її
покійний дід ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Її батьки - ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, які в подальшому також померли.
Після смерті батьків вона фактично
прийняла спадщину. Але нотаріальна
контора відмовилась видавати
свідоцтво про право на спадщину у
зв'язку з тим, що для цього необхідно
встановити юридичний факт постійного
проживання позивача разом із
спадкоємцями.

Позивач та її представник у судове
засідання не з'явились, про день та час
слухання справи повідомлялись
своєчасно та належним чином.
Представник позивача залишила суду
заяву з проханням слухати справи у їх
відсутності, позовні вимоги підтримала
та просила їх задовольнти.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, проти позовних вимог не
заперечувала, про що надіслала до суду
письмову заяву, просила справу слухати
без її участі.

Представник Харківської міської ради у
судове засідання не з'явився, надав до
суду письмові заперечення, просив
справу слухати без його участі.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає за можливе задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з
моменту народження та по цей час
проживає в АДРЕСА_1 що підтверджується
копією будинкової книги. Разом з нею
проживали її дід - ОСОБА_4, а також
батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_3. (а.с. 13-20)

Родинні стосунки позивача ОСОБА_1 та її
батьків ОСОБА_5, ОСОБА_3 підтверджуються
Свідоцтвом про народження ОСОБА_6,
виданого Жихорським пос. РАГС 09.01.1951
року.(а.с. 7)

Зміна прізвища позивачки зОСОБА_1 на
ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про
одруження, укаледного з ОСОБА_7 13.09.1974
року та зареєстрованого Червоно
заводським відділом РАГС, актовий
запис № 787. (а.с. 10)

ІНФОРМАЦІЯ_4 р. помер дід позивачки
ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 виданого
Харьковським ВРАГС 07.03.1959 року, актовий
запис про смерть № 38.(а.с. 37)

03.11.1964 р. помер батько позивачки ОСОБА_5,
що підтверджується Свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_2 виданого Червоно
заводським бюро РАГС 04.11.1964 року,
актовий запис про смерть № 814.(а.с. 39)

ІНФОРМАЦІЯ_3 р. померла мати позивачки
ОСОБА_3, що пітверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_3, виданого
Харківським міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, актовий запис про
смерть № 7364.(а.с. 40)

На підставі свідоцтва про право
власності від 22.10.1951 р., виданого на
підставі рішення Жихарського РВК
Харківського р-ну власником
домоволодіння АДРЕСА_1 був покійний
ОСОБА_4.(а.с. 31)

Судом також встановлено, що батьки
позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 фактично
прийняли спадщину після смерті діда
ОСОБА_4, однак за життя не оформили
правовстановлюючих документів на
домоволодіння.

Заповітів ані дід ОСОБА_4, ані батьки
позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не залишили.

Після смерті матері спадкоємцями
першої черги були рідні сестри
позивачка ОСОБА_1 та відповідачка
ОСОБА_2, однак ніхто з них заяв про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори не подавав.

Згідно відповіді з Першої Харківської
державної нотаріальної контори від
23.12.2013 року, за наявними в архіві даними,
згідно з записами в лафітних книгах
обліку спадкових справ за 1995-2000 роки,
заяви про прийняття спадщини, відмову
від прийняття спадщини та про видачу
свідоцтв про право на спадщину від
спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року
ОСОБА_3 до нотаріальних контор не
надходили, свідоцтва про право на
спадщину не видавалися, спадкова
справа не заводилась.(а.с. 51-60)

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину
після смерті своїх батьків, так як
постійно проживала разом з ними.

Позивачка постійно доглядала за
батьками до дня смерті, сплачувала
податки та комунальні платежі,
утримувала будинок у належному
технічному та санітарному стані,
користувалася всіма речами, що
належали покійним.

Рідна сестра позивачки - відповідач
ОСОБА_2 постійно проживає в іншому
будинку разом зі своєю родиною і
фактично відмовилась від спадщини
після смерті батьків.

Нотаріальна контора видати свідоцтво
про право на спадщину свідчення,
посвідку відмовилася у зв'язку з тим, що
для цього необхідно встановити
юридичний факт прийняття спадщини на
підставі п. 211 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних спадщини,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 р., в
якому визначено, що свідоцтво про право
на спадщину видається спадкоємцям, що
прийняли спадщину, тобто тим, які
постійно проживали разом зі
спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу
про прийняття спадщини. Доказом
постійного проживання разом зі
спадкодавцем можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом зі
спадкодавцем; копія рішення суду, що
набрало законної сили, про
встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини; реєстраційний
запис у паспорті спадкоємця або в
будинковій книзі, який свідчить про те,
що спадкоємець постійно проживав разом
зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та інші документи, що
підтверджують факт постійного
проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно п. п. 214, 216 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої Наказом
Міністерства Юстиції України № 20/5 від
03.03.2004 р. і зареєстрованої в
Міністерстві Юстиції України 03.03.2004 р.
за № 283/8882 нотаріус при видачі
свідоцтва про право на спадщину шляхом
витребування відповідних доказів
перевіряє: факт смерті спадкодавця,
наявність заповіту, наявність та
чинність спадкового договору, час і
місце відкриття спадщини, склад
спадкового майна, на яке видається
свідоцтво; перевіряє коло осіб, які
мають право на обов'язкову частку в
спадщині. Видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, провадиться нотаріусом
після подання правовстановлювальних
документів про належність цього
майна спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна. Якщо до складу спадкового майна
входить нерухоме майно, що підлягає
реєстрації (за винятком земельної
ділянки), нотаріус вимагає, крім
правовстановлювального документа,
витяг з Реєстру прав власності.

Згідно положень ст.ст. 529, 533, 548, 549 ЦК
України в редакції 1963 р. при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.
Предмети звичайної домашньої
обстановки і вжитку переходять до
спадкоємців за законом, які проживали
спільно з спадкодавцем, незалежно від
їх черги і спадкової частки, якщо вони
проживали з спадкодавцем до його
смерті не менше одного року. Для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.Не допускається
прийняття спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.
Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, який
набрав чинності з 01.01.2004 р. правила
книги шостої Цивільного кодексу
України застосовуються також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 16 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини. Особа здійснює свої
цивільні права вільно, на власний
розсуд. Нездійснення особою своїх
цивільних прав не є підставою для їх
припинення, крім випадків,
встановлених законом. Кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із засобів
захисту цивільних прав є його визнання.

Згідно ст. 316, ст. 344, ст. 397, ст. 398 ЦК
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Особа, яка заявляє про
давність володіння, може приєднати до
часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є. Право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду. Володільцем чужого майна є особа,
яка фактично тримає його у себе.
Фактичне володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не випливає із
закону або не встановлено рішенням
суду. Право володіння виникає на
підставі договору з власником або
особою, якій майно було передане
власником, а також на інших підставах,
встановлених законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
що позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 16, 316, 331, 344, 376, 392 ЦК України, ст. ст. 10,
11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Харківська міська рада про визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок літ. «А-1» загальною
площею 82,9 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м.
з надвірними будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, у
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України
апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Л.П. Нікуліна