Р І Ш Е Н Н Я

Іменем                    України

« 10» грудня 2013 року

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого           – судді
Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання –
Малини-Муравенко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
витребування майна, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
добросовісним набувачем права
власності, –

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вимогою до відповідача ОСОБА_2 про
визнання недійсним укладеного між ними
договору купівлі-продажу від 25 жовтня
2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого у реєстрі за № 9643, та
зобов'язати відповідача в порядку
реституції повернути позивачу
відчужене за спірним договором
нерухоме майно, а саме: офіс № 3,
загальною площею 103,3 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Одеса, пров.
Онілової, буд. 18. Свої вимоги позивач
ОСОБА_1 обґрунтував тим, що згода на
укладення цього договору
купівлі-продажу була надана ним через
вкрай важкі особисті обставини, чим
ОСОБА_2 скористалася, а також вказав на
те, що договір укладений із значним
заниженням ціни предмету
купівлі-продажу, в зв’язку з чим
вказаний договір має бути визнаний
судом недійсним.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1,
якою просила у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовити, визнати її
добросовісним набувачем права
власності на нерухоме майно, а саме: на
офіс № 3, загальною площею 103,3 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Одеса, пров.
Онілової, буд. 18, згідно договору
купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 25 жовтня 2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого у
реєстрі за № 9643.

ОСОБА_1 надав до суду заяву, якою
позовні вимоги за первісним позовом
підтримав у повному обсязі, просив суд
судовий розгляд проводити за його
відсутності.

Представник ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надав до
суду заяву, якою позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив
розглянути позов за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні як первісного,
так і зустрічного позовів суд має
відмовити. Судом встановлені такі
фактичні обставини на підставі
представлених письмових доказів.

« 25» жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено договір купівлі-продажу
нерухомого майна, що складається з
офісу № 3, загальною площею 103,3 кв.м.,
який знаходиться за адресою: м. Одеса,
пров. Онілової, буд. 18, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстрований у реєстрі за № 9643.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8 вказаного договору
купівлі-продажу, сторони підтвердили,
що договір не є фіктивним, удаваним і
відповідає дійсним намірам сторін
створити для себе юридичні наслідки.

Відповідно до вказаного договору
ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купила нерухоме
майно, а саме: офіс № 3, загальною площею
103,3 кв.м., що знаходиться у місті Одеса,
провулок Онілової, в будинку під № 18.
Оціночна вартість відчуженої
нерухомості, згідно п. 3 договору,
склала 495 410,00 грн., яку ОСОБА_2 сплатила
ОСОБА_1 Купівельну ціну предмету
договору згідно його умов встановлено
за згодою сторін.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що
надання його згоди на продаж вказаного
нерухомого майна стало наслідком
впливу важких особистих обставин, не
знайшло свого підтвердження будь-якими
з наданих сторонами доказів, не
находить реального підтвердження
матеріалами справи. З огляду на це, суд
має підстави для висновку, що ці
посилання позивача не відповідають
дійсності, є надуманими, тому
відкидаються судом як безпідставні.

Враховуючи, що інших встановлених
законом підстав для визнання
оспорюваного договору купівлі-продажу
недійсним позивачем не наведено та під
час судового розгляду не встановлено,
суд вважає первісний позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
витребування майна необґрунтованим та
таким, в задоволенні якого необхідно
відмовити.

Стосовно вимог зустрічного позову
ОСОБА_2 щодо визнання її добросовісним
набувачем права власності на вказане
нерухоме майно суд приходить до
наступного.

Частиною другою статті 328 ЦК України
встановлено, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно зі ст. 334 ЦК України, право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Право власності
на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

На момент укладення зазначеного
договору купівлі-продажу від 25 жовтня
2012 року, право власності продавця –
ОСОБА_1 було підтверджено відповідними
правовстановлюючими документами, а
саме: договором купівлі-продажу від 02
лютого 2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованим у реєстрі за № 470;
витягом з Державного реєстру
правочинів від 02.02.2012 року; витягом про
державну реєстрацію прав від 20.02.2012
року.

Оспорюваний ОСОБА_1 договір
купівлі-продажу від 25 жовтня 2012 року
також було нотаріально посвідчено та
зареєстровано у відповідному
державному реєстрі й на підставі цього
договору КП «ОМБТІ та РОН»
зареєстровано за ОСОБА_2 право
власності на зазначене нерухоме майно,
а саме: офіс № 3, загальною площею 103,3
кв.м., що знаходиться у місті Одеса,
провулок Онілової, в будинку під № 18, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав від 14.11.2012 року.

Отже, ОСОБА_2 належним чином, відповідно
до вимог чинного на той момент
законодавства України набула право
власності на нерухоме майно – офіс № 3,
загальною площею 103,3 кв.м., що
знаходиться у місті Одеса, провулок
Онілової, в будинку під № 18, та фактично
являється добросовісним та законним
набувачем права власності на це майно.
При цьому, судом встановлено, що
договір купівлі-продажу від 25 жовтня 2012
року, посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрований у
реєстрі за № 9643, на момент його
вчинення повністю відповідав вимогам
чинного законодавства України, а
продавець з покупцем мали право на
вчинення такого правочину.

Проте, виходячи з того, що визнання
добросовісним набувачем права
власності не є передбаченим цивільним
законом способом захисту цивільних
прав у спірних правових відносинах та
не може бути застосований судом за
вимогою сторони. За вказаних обставин,
позовні вимоги позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
добросовісним набувачем права
власності суд вважає неналежним
способом захисту цивільних прав, а тому
такими, в задоволенні яких необхідно
відмовити у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Керуючись ст. ст. 6, 15, 16, 202, 204, 215, 627, 628 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 15, 213, 215, ЦПК України,
СУД –

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним та витребування майна –
відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
добросовісним набувачем права
власності – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ

С.О. ПОГРІБНИЙ

10.12.2013