Справа № 732/2279/13-ц
провадження № 2/732/527/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"25" грудня 2013 р.
м.
Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі:
головуючої - судді Карпинської Н.М.,
секретарі -Марченко Т.А., за участі
позивача - ОСОБА_1, представника
відповідача - Глібко В.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Городня цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Чернігівторф» про
стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути на
його користь із державного
підприємства «Чернігівторф» середній
заробіток за час затримки виплати з 10
жовтня 2012 року по 03 грудня 2013 року в
сумі 32230 (тридцять дві тисячі двісті
тридцять) гривень.

Позовні вимоги обґрунтовуються
посиланням на положення статтей 116-117
КЗпП України. Позивач вказує, що 23
березня 2011 року був останнім його
робочим днем у відповідача і в день
звільнення розрахунок з працівником не
був проведений. Свої права він захистив
у судовому порядку і 09 жовтня 2012 року
Городнянським районним судом
Чернігівської області прийнято
рішення, на користь позивача, за яким із
відповідача стягнуто:

- заборгованість по заробітній платі в
сумі 14651 грн 06 коп.,

- заборгованість за авансовими звітами
в розмірі 15187 грн 64 коп,

- компенсацію втрати частини
заробітної плати у зв'язку із
порушенням термінів її виплати за
період із лютого 2011 року по січень 2012
року в розмірі 174 грн 33 коп,

-середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі 42900
грн,

-моральну шкоду в розмірі 300 гривень.

Оскільки відповідач не провів із
позивачем розрахунок належних до
сплати сум з часу звернення рішення
суду до негайного виконання і по 03.12.2013
року, тобто до часу пред'явлення
позивачем нового позову для захисту
своїх прав, позивач вважає, що його
вимоги підлягають судовому захисту
шляхом стягнення з підприємства сум
заробітної плати за весь фактичний
період затримки такої виплати.

У судовому засіданні позивач
підтримав раніше заявлені позовні
вимоги та просив їх задовольнити з
підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у
судовому засіданні заявлені до
державного підприємства
«Чернігівторф» позовні вимоги не
визнав. В обґрунтування своїх
заперечень на поданий позов вказав, що
рішення Городнянського районного суду
від 09.10.2012 року фактично завершило
врегулювання спірних правовідносин
між сторонами щодо належних до сплати
сум і їх фактичного розрахунку. Таке
рішення звернуто до примусового
виконання та реалізується у зведеному
виконавчому провадженні (ВП № 35885345), а
тому спір щодо своєчасності сплати
таких сум існує між позивачем і
відділом державної виконавчої служби.
Крім того, згідно постанови Старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області від 21.11.2013 року
ВП № 40783415 накладено арешт на кошти
боржника.

Заслухавши пояснення позивача,
заперечення представника відповідача,
дослідивши всі заявлені у справі
докази, з'ясувавши характер і
взаємовідносини сторін, визначившись
із обставинами, встановленими
попереднім судовим рішенням, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

У відповідності до статтей 3-4 ЦПК
України кожна особа має право в порядку
встановленому процесуальним
законодавством звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя,
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законом.

Особливості захисту трудових
прав визначає Кодекс законів про працю
України.

За змістом ст. 117 КЗпП України
передбачено, що установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
від підприємства суми у день
звільнення, коли в цей день він був на
роботі, або за першою його вимогою, суд
на підставі зазначеної правової норми
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку по день здійснення
роботодавцем фактичного розрахунку з
працівником. За наявності спору між
працівником та роботодавцем про розмір
належних звільненому працівникові сум
та вирішенні цього спору на користь
працівника, суд, окрім заробітної
плати, на підставі зазначеної правової
норми стягує на користь працівника
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку по день
постановленння рішення. Аналогічні
роз'яснення застосування положень ст.
117 КЗпП України містяться у п.20
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24 грудня 1999 року " Про
практику застосування законодавства
про оплату праці".

Судом з'ясовано, що рішенням
Городнянського районного суду
Чернігівської області від 09.10.2013 року
(а.с. 4-6) було остаточно вирішено спір
між сторонами з приводу фактичного
розрахунку належних при звільненні
працівникові сум, стягнуто на користь
позивача заборгованість по заробітній
платі в сумі 14651 грн 06 коп.,
заборгованість за авансовими звітами в
розмірі 15187 грн 64 коп, компенсацію
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням термінів її
виплати за період із лютого 2011 року по
січень 2012 року в розмірі 174 грн 33 коп,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі 42900
грн та моральну шкоду в розмірі 300
гривень. Зазначене рішення суду,
залишене без змін ухвалою колегії
суддів апеляційного суду
Чернігівської області від 21.11.2013 року,
набрало у встановленому Законом
порядку чинності та як акт,
постановлений органом судової влади,
зі стадії розгляду перейшло у стадію
виконання.

04.01.2013 року у відділі примусового
виконання рішення управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області відкрито виконавче
провадження на підставі виконавчого
листа № 2505/2321/2012 виданого 24.12.2012 року
Городнянським районним судом, за яким
стягувачем є позивач, а боржником
зазначений відповідач (а.с. 22).

14.01.2013 року вказане виконавче
провадження приєднане до зведеного
виконавчого провадження ВП № 35885345 (а.с.
21) і на час розгляду справи в суді не є
завершеним.

Однак, суд приймає до уваги, що після
вирішення судом спору між сторонами з
приводу фактичного розрахунку сум
належних до сплати працівнику,
подальше стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні положеннями ст.117 КЗпП
України не передбачено.

Враховуючи, що рішенням Городнянського
районного суду вже 09.10.2013 року вирішено
спір між сторонами, подальші звернення
з позовними вимогами про стягнення
середнього заробітку за наступні
періоди до фактичного виконання
рішення суду про стягнення
заборгованості по заробітній платі не
підлягають задоволенню, оскільки
законодавством України не передбачено
стягнення середнього заробітку за час
перебування рішення суду на виконанні.

За Законом України „Про виконавче
провадження" виконавче провадження є
завершальною стадією судового
провадження.

При цьому суд відзначає, що саме на
органи Державної виконавчої служби
покладається обов'язок виконувати
відповідні дії, спрямовані на
своєчасне та повне виконання судових
рішень у строки, передбачені Законом.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212-215,294 ЦПК
України, ст. 117 КЗпП України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
заявлених ним позовних вимог про
стягнення на його користь із
Державного підприємства
«Чернігівторф» середнього заробітку
за період із 10 жовтня 2012 року по 03
грудня 2013 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10- денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя
Карпинська
Н.М.