14.08.2013 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 533/765/13-ц

Провадження №2/533/295/13

14 серпня 2013 року
смт. Козельщина Полтавської
області

Козельщинський районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Бойка Ю.О., при
секретарі - Шуліка Л.Г., за участі
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козельщина
Полтавської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовною
заявою до Козельщинського районного
суду Полтавської області, в якій
просила визнати за нею право власності
в порядку спадкування на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1,
посилаючись на приписи статей 328, 1223, 1261,
1268 Цивільного кодексу України.

14.08.2013 року позивач до початку
розгляду справи по суті подала до суду
заяву про уточнення позовних вимог, в
якій прохала визнати за нею право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться в АДРЕСА_1, за
набувальною давністю на підставі
статті 344 Цивільного кодексу України.
Ухвалою суду від 14.08.2013 року уточнені
позовні вимоги були прийняти до
провадження.

На обґрунтування своїх вимог
позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
її чоловік, ОСОБА_3. Після себе він
залишив спадкове майно, до складу якого
увійшов житловий будинок з
господарськими будівлями, який
знаходиться в АДРЕСА_1, що складається
із: житлового будинку - літера "А",
погрібу з шийкою - літера "Д", веранди -
літера «а», сарая - літера «Б», літньої
кухні-гаража - літера «В», бані - літера
«Г», гаража - літера «Е», колодязя
питного -літера "К", огорожі - цифра " 1",
воріт - цифра " 2". За життя він не
виготовив технічний паспорт та не мав
документів, що посвідчують право
власності на житловий будинок.

ОСОБА_3 за життя заповіту не
складав. Спадкоємцями першої черги за
законом являються позивач та її син
ОСОБА_2, який проживав разом із
спадкодавцем на день його смерті.
Відповідач не бажає приймати спадщину
і подав заяву про відмову від спадщини,
але нотаріусом вона не була прийнята,
оскільки була подана після спливу
шестимісячного терміну. Позивач є
єдиною спадкоємицею, яка подала заяву
про прийняття спадщини у строки,
встановлені законом.

Коли позивач звернулася у
нотаріальну контору, їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки ОСОБА_3 не
мав документів, що посвідчують його
право власності на домоволодіння.

Позивач також зазначила, що після
смерті спадкодавця вона продовжила
відкрито та безперервно користуватися
житловий будинком з господарськими
будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1,
утримує в належному стані будинок та
присадибну ділянку.

Згідно статті 344 Цивільного
кодексу України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майно і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років, набуває право власності
на це майно (набувальна давність). Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації,
виникає за набувальною давністю з
моменту державної реєстрації (ч.1).
Особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК
України). Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344
ЦК України). Згідно ч.1 статті 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

За таких обставин позивач вважає,
що єдиним способом реалізації свого
законного інтересу було звернення до
суду за визнанням права власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями за набувальною давністю.
Враховуючи час, протягом якого
відкрито та безперервно володів
житловим будинком ОСОБА_3, тобто особа,
спадкоємцем якої є позивач, загальний
строк набувальної давності перевищує
десять років і складає 26 років. ОСОБА_3
володів житловим будинком з 1986 року, з
моменту смерті свого батька ОСОБА_4.
Житловий будинок був побудований у 1960
році батьками ОСОБА_3. Його мати ОСОБА_5
померла у 1975 році, а батько, ОСОБА_4, як
уже зазначалося вище, помер у 1986 році.

Позивач вказав, що позов
пред'явлено до ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що
він є спадкоємцем першої черги за
законом, який проживав разом із
спадкодавцем на день його смерті.
Відповідач не бажає приймати спадщину
і подав заяву про відмову від спадщини,
але нотаріусом вона не була прийнята,
оскільки була подана після спливу
шестимісячного терміну. Таким чином, на
сьогоднішній день, згідно норм чинного
законодавства, відповідач формально є
особою, яка претендує на спадщину після
померлого ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач
підтримала уточнені позовні вимоги і
просила задовольнити позов у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
ОСОБА_1 визнав повністю, про що подав до
суду відповідну письмову заяву (а. с. 20).

Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України
позивач може відмовитися від позову,
а відповідач - визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи. Позивач може
відмовитися від позову, а відповідач
- визнати позов протягом усього часу
судового розгляду, зробивши усну
заяву. У разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд (ст. 174 ч.4 ЦПК України).

Суд, з'ясувавши правові позиції
сторін, викладених у матеріалах справи
та висловлених у судовому засіданні,
встановивши наявність для того
законних підстав, а також
відповідність визнання позову
відповідачем вимогам закону за
відсутності загрози порушенню прав,
свобод чи інтересів інших осіб, даючи
оцінку доказам у їх сукупності,
приходить до висновку про можливість
та необхідність задоволення позову
повністю на підставі ст.ст. 15, 16, 20, 328, 344
Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що визнання
відповідачем позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, так як позивач є
спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, а інші
особи на це майно з дня смерті
останнього своїх претензій не
заявляли.

Обставини, викладені в позовній
заяві визнані відповідачем та знайшли
своє підтвердження в ході судового
розгляду.

Позивач ОСОБА_1 відкрито і
безперервно володіє нерухомим майном
протягом одного року та трьох місяців,
починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто від дня
смерті ОСОБА_3, який до цього відкрито і
безперервно володів ним з 1986 року, не
маючи правовстановлюючих документів.
Це та інші викладені у позовній заяві
обставини підтверджуються витягом з
погосподарської книги за 1983 - 1985 роки,
(а.с.5), копією свідоцтва про смерть
ОСОБА_3 (а.с. 6), копією свідоцтва про
одруження (а. с. 7), копією свідоцтва про
народження ОСОБА_2 (а.с. 7), копією заяви
про прийняття спадщини (а.с. 8), копією
постанови нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії (а.с. 9),
копією технічного паспорта на житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 10-11), копією паспорта
громадянки України (а. с. 4).

Із встановлених обставин
випливає, що між сторонами існують
правові відносини щодо набуття права
власності за набувальною давністю на
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами, що знаходиться в
АДРЕСА_1, до яких повинні бути
застосовані ст.ст. 328, 344 ч. 1, 2, 4
Цивільного кодексу України, а також ч.ч.
4, 8 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України.

Юридична доля нерухомого майна на
час розгляду справи залишається
невизначеною.

Сплачені позивачем 1110,60 грн.
судового збору підлягають стягненню з
відповідача у відповідості до ст. 88 ЦПК
України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 174, 208,209, 213-215, 218
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою села Мар’янівка
Козельщинського району Полтавської
області, право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, за
набувальною давністю.

Набуте ОСОБА_1 за рішенням суду
право власності на нерухоме майно за
набувальною давністю виникає з моменту
державної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті судового
збору у сумі 1110, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Козельщинський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Козельщинського районного
суду Ю.О.
Бойко