АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2372/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2013 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області в складі:

головуючого судді - Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Фанди В.П.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, першого міського
відділу ДВС Хмельницького
міськрайонного управління юстиції,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору - публічне акціонерне
товариство „Банк „Форум" (далі - Банк)
про визнання права власності на майно,
виключення майна з акту опису та
звільнення з-під арешту з апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 25 вересня 2013
року, -

встановила:

В серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_2, першого
міського відділу ДВС Хмельницького
міськрайонного управління юстиції
(далі - відділ ДВС) про визнання права
власності на ? частину нежитлового
приміщення загальною площею 170 кв.м.,
розташованого по АДРЕСА_1, виключення
його з акту опису та арешту майна від
12.09.2012 року та звільнення приміщення
з-під арешту.

На обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 зазначив, що спірне нежитлове
приміщення було придбано ОСОБА_2 під
час перебування у зареєстрованому
шлюбі, тому має правовий статус
спільного сумісного майна подружжя. На
це приміщення рішенням суду було
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки за договором між Банком та
ОСОБА_2, хоча ? частина майна є його
власністю.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 вересня 2013 року у
задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог.

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції -
Порозова І.Ю.
Справа № 686/15413/13

Провадження № 22-ц/792/2372/13

Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 2

На думку апелянта суд прийшов до
помилкового висновку про відмову у
задоволенні позову, оскільки не
врахував, що спірне нежитлове
приміщення є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя і
стягнення слід було проводити лише на
належну відповідачці частину майна.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, про причини неявки суд не
повідомили.

Перевіривши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Судом встановлено, що під час
перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
зареєстрованому шлюбі, 20.06.2006 року
остання за договором купівлі-продажу
придбала частину нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1, площею 170 кв.м.,
яке було поділено в натурі за договором
від 20.06.2006 року. 11.07.2007 року ОСОБА_2 за
наявності письмової нотаріально
посвідченої згоди від ОСОБА_1 передала
вказане приміщення в іпотеку Банку з
метою забезпечення виконання
зобов'язання по договору кредиту.
Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 28.02.2012 року
звернуто стягнення на вказане майно
шляхом його продажу на прилюдних
торгах. Під час примусового виконання
вказаного рішення суду державним
виконавцем відділу ДВС 12.09.2012 року було
складено акт опису та арешту вказаного
вище майна.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд прийшов до правильного висновку
про те, що оскільки майно було передано
в іпотеку ОСОБА_2 за нотаріально
посвідченою згодою співвласника
ОСОБА_1, з дотриманням вимог закону,
тому підстав для задоволення позову
немає.

Відповідно до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям під час шлюбу,
належить чоловікові та дружині на
праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України визначено, що
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 СК України
дружина, чоловік мають право укласти з
іншою особою договір купівлі-продажу,
міни, дарування, довічного утримання
(догляду), застави щодо своєї частки у
праві спільної сумісної власності
подружжя лише після її визначення та
виділу в натурі або визначення порядку
користування майном.

Частиною 1 статті 70 СК України
встановлено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

За змістом ст.ст. 572, 575 ЦК України
іпотека є видом забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 578 ЦК України та
ст. 6 Закону України „Про іпотеку"
майно, що є у спільній власності, може
бути передане у заставу (іпотеку) лише
за згодою усіх співвласників.

З матеріалів справи вбачається, і
ця обставина не заперечується всіма
учасниками процесу, що нежитлове
приміщення площею 170 кв.м., розташоване
по АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1
на праві спільної сумісної власності
подружжя.

Надання спірного об'єкту в
іпотеку Банку відбулося відповідачкою
за письмовою нотаріально посвідченою
згодою позивача, з дотримання вимог
закону, дії державного виконавця по
примусовому виконанню рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 28.02.2012 року про звернення
стягнення на вказане майно не
суперечать вимогам Закону України
„Про виконавче провадження", право
позивача на спірне майно іншими
особами не оспорюється, правовий режим
майна, яке є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя також не
ставиться під сумнів, вимоги про поділ
нежитлового приміщення ОСОБА_1 не
заявляються, тому законних підстав для
визнання за позивачем права власності
на ? частину спірного приміщення а
також виключення з акту опису та арешту
? частини майна не вбачається.

Статтею 17 Закону України „Про
іпотеку" передбачені підстави
припинення іпотеки, при цьому визнання
права власності на частину переданого
в іпотеку майна за особою, відмінною
від іпотекодавця такою підставою не
являється.

Не спростовують висновків суду
першої інстанції й інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 25
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук