Справа № 461/5362/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/5806/13
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Богонюка М.Я., Зверхановської
Л.Д.

при секретарі: Служалі А.Ю.

з участю: державного виконавця
Галицького ВДВС ЛМУЮ -Клімчак Л.Р.,
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на ухвалу Галицького районного
суду м. Львова від 17 червня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на
бездіяльність державного виконавця
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Клімчак
Любові Романівни про визнання
протиправною бездіяльність державного
виконавця Клімчак (Левко) Л.Р. щодо
невиконання виконавчого листа
виданого 25.04.2007 року Галицьким районним
судом м. Львова, визнання неправомірною
бездіяльність державного виконавця
Клімчак (Левко) Л.Р. щодо невнесення
даних про накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_1 та зобов"язання
державного виконавця Клімчак (Левко)
Л.Р. вчинити дії у відповідності до
Закону України "Про виконавче
провадження" з метою виконання рішення
суду.

Оскаржуваною ухвалою скаргу ОСОБА_1
задоволено. Визнано протиправною
бездіяльність державного виконавця
Клімчак (Левко) Л.Р. щодо невиконання
виконавчого листа виданого 25.04.2007 року
Галицьким районним судом м. Львова на
виконання рішення про стягнення з
ОСОБА_4 аліментів на неповнолітню на
той час ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 500 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, визнано
неправомірною бездіяльність
державного виконавця Клімчак (Левко)
Л.Р. щодо не внесення даних про
накладення арешту на кв.АДРЕСА_1, згідно
постанови про накладення арешту від
04.03.2010 року до Єдиного реєстру заборон
відчуження об"єктів нерухомого майна,
зобов"язано державного виконавця
Клімчак (Левко) Л.Р. вчинити дії для
виконання рішення суду у відповідності
до Закону України "Про виконавче
провадження".

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив
Галицький відділ державної виконавчої
служби Львівського міського
управління юстиції, в апеляційній
скарзі просить ухвалу суду скасувати
та постановити нову ухвалу про відмову
в задоволенні скарги.

Апелянт вважає, що ухвала суду
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що державним виконавцем вжито всіх
заходів для виконання рішення суду, а
саме: держаним виконавцем
скеровувались виклики за місцем
поживання боржника з вимогою з'явитись
у Галицький ВДВС, запити до ДПІ у
Галицькому районі з вимогою повідомити
ідентифікаційний код боржника, місце
праці, відкриті рахунки в банківських
установах, а також запити в реєструючі
органи про надання відомостей про
реєстрацію за боржником рухомого та
нерухомого майна, які повідомили про
відсутність за боржником
зареєстрованого нерухомого тат
рухомого майна. В подальшому державним
виконавцем винесено постанову про
примусовий привід боржника ОСОБА_4 до
Галицького ВДВС на 27.01.2009р., який не було
виконано. Під час проведення
виконавчих дій встановлено, що боржник
отримує пенсію по інвалідності, 27.02.2012
року державним виконавцем скеровано
постанову про примусове утримання з
пенсії боржника заборгованості по
аліментах. За таких обставин на думку
апелянта суд прийшов до невірного
висновку, визнавши незаконною
бездіяльність державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
Клімчак Л.Р. на підтримання доводів
апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_1
щодо задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України
передбачено, що права і свободи людини
і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до частин 1,2 ст. 14 ЦПК
України судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України. Невиконання судового рішення
є підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Закон України «Про виконавче
провадження» визначено умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів, що відповідно до закону
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених
цьому законі, що спрямовані на
примусове виконання судових рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
які провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі рішення).

Згідно з частинами 1,3 ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, в іншому випадку його
рішення, дії або бездіяльність можуть
бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження»,
підлягають виконанню державною
виконавчою службою виконавчі листи, що
видаються судами.

Відповідно до ст. ст. 7, 25 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
р. з наступними змінами, державний
виконавець зобов»язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб. Дії державного
виконавця, його відмова від вчинення
певної виконавчої дії, зволікання з
вчиненням виконавчих дій, можуть бути
оскаржені особами, які беруть участь у
виконавчому провадженні. Державний
виконавець зобов»язаний провести
виконавчі дії по виконанню рішення
суду протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції
Закону від 04.11.2010 року) державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Судом першої інстанції встановлено, що
11.07.2007 року державним виконавцем
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
листа № 2-1590, виданого Галицьким
районним судом м. Львова 25.04.2007 року на
виконання рішення суду про стягнення з
ОСОБА_4 аліментів на неповнолітню на
той час ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 по 500 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку,починаючи з 09.11.2006
року, однак таке не виконується
належним чином та наявна
заборгованість по сплаті аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи,
незважаючи на невиконання ОСОБА_4
рішення суду в добровільному порядку,
державним виконавцем Клімчак (Левко)
Л.Р. лише 04.03.2010 р. винесено постанову
про арешт майна боржника, а оголошення
заборони відчуження майна ОСОБА_4 було
внесено до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
державним виконавцем Клімчак Л.Р. 08.02.2011
року. Несвоєчасне внесення даних до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна заборони
відчуження квартири АДРЕСА_1 сприяло
укладенню спадкового договору, який
уклав боржник на користь сторонньої
особи, наявність якого унеможливлює
виконання рішення суду та виданого
судом виконавчого листа в порядку ст. 52
ЗУ «Про виконавче провадження».

Зазначене є підтвердженням того, що у
період з 2007 року по 2010 рік державним
виконавцем не вживались всі,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», заходи щодо
примусового виконання рішення суду,
щодо своєчасного виявлення нерухомого
майна боржника, а укладення боржником
спадкового договору унеможливлює
стягнення за виконавчим листом шляхом
звернення стягнення на майно боржника,
а саме, квартири АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що
зволікання з вчиненням виконавчих дій
сталося з вини працівників КП ЛОР «БТІ
та ЕО», не спростовують правильних
висновків суду, оскільки державний
виконавець зобов»язаний був
проконтролювати виконання КП ЛОР «БТІ
та ЕО» постанови державного виконавця
про накладення арешту та оголошення
заборони на його відчуження від 04.03.2010
р., яка з порушенням визначених Законом
України «Про виконавче провадження»
строків надійшла на виконання лише
12.07.2010 р., вимагати від КП ЛОР «БТІ та ЕО»
доказів прийняття постанови до
виконання, витребувати від КП ЛОР «БТІ
та ЕО» інформацію про виконання
зазначеної постанови.

Наведене свідчить про несвоєчасність,
зволікання з виконанням рішення суду,
неповноту виконання, неповноту
вчинених виконавчих дій, про те, що
державний виконавець в порушення вимог
ст.11 Закону України "Про виконавче
провадження" не вжив всіх передбачених
цим Законом заходів щодо своєчасного і
повного примусового виконання рішення
суду, допустив порушення вимог цього
Закону.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що бездіяльність
державного виконавця призвела до
неможливості виконання рішення суду
про стягнення з ОСОБА_4 аліментів,
заборгованості по аліментах, за
рахунок можливого звернення стягнення
на належне йому нерухоме майно, а саме,
на квартиру АДРЕСА_1, і свідчить про
порушення прав ОСОБА_1, як учасника
виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Ухвала суду постановлена з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити,
а оскаржувану апелянтом ухвалу -
залишити без змін.

Керуючись ст. ст.303, 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції - відхилити, ухвалу Галицького
районного суду м. Львова від 17 червня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Богонюк М.Я.

Зверхановська Л.Д.