АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/8099/13
Головуючий 1 інстанції -
Доповідач - Пилипчук
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі -
Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 07 листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Московського РВ ХМУ
ГУМВСУ в Харківській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування квартирою, усунення
перешкод у користуванні житлом,
виселення

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
користування житловим приміщенням,
вселення,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 07 листопада 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
ОСОБА_3 відмовлено. Позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково. Вирішено
усунути перешкоди ОСОБА_4 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
вселення ОСОБА_4 у вказану квартиру. В
іншій частині у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ОСОБА_3
просять скасувати вказане рішення
суду, задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі. Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, посилаються на
неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм права. Вказують, що ОСОБА_4 не має
права проживати у спірній квартирі,
оскільки поселився там тимчасово за
домовленістю з ними. Зазначають, що він
веде аморальний спосіб життя, тому їх
спільне проживання в одній квартирі
неможливо. Наполягають, що ОСОБА_4 не є
членом їх сім*ї.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги. Вислухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу, що
з'явились, обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, не заперечується
сторонами, що ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3
12.04.1995 року в порядку приватизації
отримали у власність квартиру АДРЕСА_1

09.06.1999 року, за згодою співвласників, як
член сім*ї, у спірній квартирі був
зареєстрований ОСОБА_4 Згідно договору
дарування від 13.12.2011 року ОСОБА_5
безоплатно передала у власність ОСОБА_2
належну їй 1/3 частину спірної квартири.

Таким чином, на час вирішення справи
квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на
праві спільної часткової власності за
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у квартирі
зареєстровані та проживають ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та з 1999 року - ОСОБА_4

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених прав,
а суд, здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України. Перелік
можливих способів захисту міститься в
ст. 16 ЦК України.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України суд,
встановивши фактичні обставини справи,
для вирішення спору повинен
застосовувати правову норму, яка
регулює виниклі правовідносин.

ОСОБА_4 доводиться ОСОБА_5 сином, а
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - рідним братом.

Із доводів позовної заяви вбачається
що власники спірного житлового
приміщення не визнають за ОСОБА_4 право
користування цим житлом, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 вважають, що право ОСОБА_4
користуватися спірною квартирою було
похідним від права власності їх матері
- ОСОБА_5 і припинилося з того часу, як
ОСОБА_5 належєну їй частину житла
подарувала ОСОБА_2

Підстави для визнання особи такою що
втратила право користування житловим
приміщенням визначені в ст. ст. 72, 107 ЖК
України, ст. 405 ЦК України. З цих підстав
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги не заявляють.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового будинку
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право члена сім'ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно. Із зазначеного
слід дійти висновку, що виникнення
права членів сім'ї власника будинку
(квартири) на користування цим будинком
та обсяг цих прав залежить від
виникнення у власника будинку права
власності на цей будинок, а відтак -
припинення права власності особи на
будинок припиняє право членів її сім'ї
на користування цим будинком. Отже,
права членів сім'ї власника будинку на
об'єкт власності є похідними від прав
самого власника.

Передбачаючи право власника житлового
будинку (квартири) на відчуження цих
об'єктів, закон не передбачив при цьому
перехід прав і обов'язків попереднього
власника до нового власника в частині
збереження права користування житлом
(житлового сервітуту) членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку (квартири) на відміну
від договору найму (оренди) житла - ст.
ст. 810, 814 ЦК України.

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає
збереження такого права користування
житлом для членів сім'ї, які припинили
сімейні відносини з власником будинку,
при незмінності власника майна.

ОСОБА_4 не набув самостійного права на
житло з підстав, передбачених законом
(найм, оренда, вселення наймачем чи на
підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України,
ст. ст. 61, 64 ЖК України).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 вселився у спірну квартиру за
згодою всіх співвласників спірної
квартири, як член сім*ї. Хоча ОСОБА_5
подарувала належну їй частку квартири,
вибула із складу співвласників, однак
решта осіб, які надавали згоду на
вселення ОСОБА_4 залишились
співвласниками цього житла, інші особи
право власності на цю квартиру не
набули.

За таких обставин, правильним є
висновок суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Той факт, що ОСОБА_4 на сьогодні не є
членом сім*ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 висновків
суду не спростовують.

ОСОБА_3 наполягає, що вимушена спати на
підлозі у кухні, що житло співвласником
якого вона являється необхідно їй для
особистого користування. Однак, спірна
квартира складається з трьох кімнат
житловою площею 44,6 кв.м., щодо
встановлення порядку користування
спірною квартирою ОСОБА_2 та ОСОБА_3
вимог не заявляли.

Оскільки судом встановлено, не
заперечується сторонами, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перешкоджали ОСОБА_4 у
користуванні спірною квартирою, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення його вимог про усунення
цих перешкод та вселення ОСОБА_4 у
квартиру.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 07 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -