Справа № 463/2138/13
Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/7689/13
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

при секретарі - Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 7 жовтня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Львівського
комунального підприємства № 504 про
здійснення перерахунку та повернення
коштів

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Личаківського районного
суду м. Львова від 7 жовтня 2013 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до ЛКП № 504 про здійснення перерахунку
та повернення коштів за спливом
позовної давності.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог.
Посилається на те, що суд всупереч
вимогам ст. 267 ЦПК України застосував
позовну давність за заявою
відповідача після ухвалення судом
заочного рішення. Зазначає, що зміст
заяви про перегляд заочного рішення не
відповідає вимогам Закону, так як
підставою для цього перегляду було
застосування строку позовної давності,
хоч про розгляд справи відповідачу
було відомо. Вважає, що нею не пропущено
строк позовної давності, оскільки про
порушення свого права їй стало відомо
19.03.2010 р. у зв'язку із тим вона
звернулась із заявою до відповідача
про здійснення перерахунку коштів за
комунальні послуги. Крім того зазначає,
що перебіг строку позовної давності
починається з 12.04.2010 р., коли ЛКП № 504 у
своїй відповіді визнало свій борг, а не
з моменту визнання незаконним рішення
виконкому Львівської міської ради
Львівським апеляційним господарським
судом..

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає скаргу безпідставною і тому її
слід відхилити, а рішення залишити без
змін.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 261 цього ж
Кодексу перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що позивач звернулася із позовом до
відповідача про здійснення
перерахунку та повернення коштів,
оскільки вважає, що вона сплачувала
кошти за утримання будинку та
прибудинкової території відповідно до
тарифів, встановлених рішенням
виконавчого комітету Львівської
міської ради від 30.09.2005 р. № 1032, яке
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 11.12. 2006 р. було
визнано незаконним. Тому вважає, що
протягом 2005-2008 р. вона сплачувала кошти
по незаконних тарифах.

Заочним рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 13.06.2013 р.
позов задоволено та зобов»язано ЛКП
здійснити перерахунок та повернути
позивачу грошові кошти в сумі 470, 29 грн.
шляхом зарахування у платежі
майбутніх періодів за утримання
будинку та прибудинкової території.

Згідно із ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з»явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на ін
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова від 09.08.2013 р. скасовано заочне
рішення, так як доводи, на які
посилається відповідач мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Твердження апелянта про те, що суд
всупереч вимогам ст. 267 ЦПК України
застосував позовну давність за заявою
відповідача після ухвалення судом
заочного рішення, і зміст заяви про
перегляд заочного рішення не
відповідає вимогам Закону, так як
підставою для цього перегляду було
застосування строку позовної давності,
є невірним та спростовується чинним
цивільно-процесуальним
законодавством.

Згідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

У відповідності до ч. 4 цієї ж
норми Закону сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови в позові.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про відмову у позові за
спливом строку позовної давності,
оскільки тарифи для оплати
житлово-комунальних послуг були
визнані недійсними постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 11.12. 2006 р.

Отже, про порушене право ОСОБА_2 могла
дізнатися після опублікування
судового рішення. Проте до суду за
захистом свого права ОСОБА_2 звернулася
лише 26.12.2012 р.

Твердження апелянта про те, що
визнання боргу ЛКП № 504 перериває
перебіг строку позовної давності, є
невірним, оскільки цим листом їй
роз»яснено механізм проведення
розрахунків та попереджено наслідки
несплати нею комунальних послуг і це
підприємство свій борг не визнавало.

Крім того, постанова Львівського
апеляційного господарського суду про
визнання незаконним рішення
Львівської міської ради від 30.09.2005 р. №
1032 постановлена 11.12.2006 р., проте позивач
звернулась до ЛКП про здійснення
перерахунку 19.03.2010 р., доказів про те, що
саме 19.03.2010 р. вона довідалась про
порушення свого права нею не
представлені, а відтак підстав вважати,
що про порушення свого права позивач
дізналась лише 19.03.2010 р. немає.

Так як у відповідності до ч. 3 ст. 267
ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторін, а у даному випадку застосувати
строк позовної давності просив
відповідач, а позивач не просила такий
поновити, то й висновок суду першої
інстанції про відмову в позові
відповідає нормам матеріального права.

. За наведених обставин, колегія
суддів приходить до переконання, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції і тому
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч.
1 ст. 307, ст.. 308, ст. 317 ЦПК України колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 7 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: