Справа № 523/5061/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2013 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючої судді - Середи І.В.

при секретарі - Семко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, та Одеської
міської ради, третя особа - Одеська
універсальна товарна біржа GIP, про
визнання факту рівності часток в
спільній власності, визнання права
власності на частину квартири в
порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулися ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
третя особа - Одеська універсальна
товарна біржа GIP, про визнання договору
купівлі-продажу квартири №94/0746
дійсним, визначення часток в спільній
власності, визнання права власності на
частину квартири в порядку спадкування
за законом. В подальшому позивачки
уточнили позовні вимоги та просили
визнати факт рівності часток, визнати
за позивачками право власності на 1/3
частину АДРЕСА_5 встановити факт
прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті
батька ОСОБА_5 та визнати право
власності на 1/3 частину вищевказаного
майна за ОСОБА_2 в порядку спадкування
за законом. В ході розгляду справи до
участі залучено співвідповідача -
Одеську міську раду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 21.11.1994 р. між ОСОБА_3, ОСОБА_4 з однієї
сторони, та ОСОБА_5 і ОСОБА_1, діючою від
свого імені та від імені
неповнолітньої ОСОБА_6, уклали на
Одеській універсальній товарній біржі
GIP договір купівлі-продажу АДРЕСА_1.
Квартира зареєстрована на ім'я ОСОБА_5,
ОСОБА_1, ОСОБА_6, укладений у письмовій
формі, нотаріально не посвідчувався, на
вимогу продавців був оформлений на
Одеській універсальній товарній біржі
GIP. Сторони за договором домовились
відносно усіх суттєвих умов правочину,
продавці та покупці повністю виконали
всі умови договору. Покупці ОСОБА_5 та
ОСОБА_1. розрахувалися з продавцями,
прийняли квартиру у власність,
зареєструвалися за вищевказаною
адресою, постійно мешкають у цій
квартирі та сплачують комунальні
платежі. Продавці отримали гроші та
звільнили квартиру. Продаж квартири за
вищевказаним біржовим договором
купівлі-продажу сторонами було вчинено
за 20 млн. крб., які були отримані
продавцями до підписання ними цього
договору. Нотаріально договір
сторони не оформляли, так як працівники
біржі запевнили в тому, що біржові
договори купівлі-продажу не підлягають
подальшому нотаріальному посвідченню,
про що також зазначено в його тексті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_5 помер.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються
спадкоємцями першої черги як донька та
дружина померлого. ОСОБА_2 фактично
прийняла спадщину, так як вступила в
управління та володіння спадковим
майном, була зареєстрована в
зазначеній квартирі, але через скрутне
матеріальне становище не зверталась до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину.

Сторони, повідомлені належним
чином, в судове засідання не з'явились,
з заявами про відкладення розгляду
справи не звертались. Судом
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після її
смерті її правонаступником є
відповідач ОСОБА_4, який звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
матері, своїх заперечень проти позову
не направляв. В матеріалах справи є
заява позивачок по підтримання
позовних вимог та слухання справи у їх
відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Як видно з представлених матеріалів, 15
червня 1979 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7
зареєстрували шлюб у Ленінському
відділі ЗАГС м. Одест, актовий запис №
624 (а.с.9). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7
змінила прізвище на «ОСОБА_7».

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народилася донька - ОСОБА_6 (а.с.11).

13 листопада 2004 р. ОСОБА_8 одружився з
ОСОБА_6, про що Другим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Суворовського районного управління
юстиції м. Одеси зроблено запис за №305.
Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила
прізвище на «ОСОБА_6» (а.с.12).

Відповідно до договору
купівлі-продажу № 94/0746 від 21.11.1994 року
ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 , яка діяла в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, придбали у
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, двокімнатну квартиру
АДРЕСА_2, загальною площею 50,9 кв.м,
житловою площею 30,5 кв.м, договір
укладений у письмовій формі,
нотаріально не посвідчувався, був
оформлений на Одеській універсальній
товарній біржі «GIP» та зареєстрований в
КП «ОМБТІ та РОН» 30.11.1994 року в кн. 93
пр.стр.191637.

Сторони за договором домовились
відносно усіх суттєвих умов правочину,
продавці та покупець повністю
виконали всі умови договору. Покупець
ОСОБА_5 розрахувався з продавцями,
прийняв квартиру у власність,
зареєструвався за вищевказаною
адресою, постійно мешкав у цій квартирі
разом із своєю сім'єю та сплачував
комунальні платежі. Продавці отримали
гроші та звільнили квартиру. Продаж
квартири за вищевказаним біржовим
договором купівлі-продажу сторонами
було вчинено за 20 млн. крб., які були
отримані продавцями до його
підписання.

В подальшому будь-яких спорів
з приводу договору купівлі-продажу
нерухомого майна № 94/0746 від 21.11.1994 року
між продавцями та покупцем не
виникало.

Враховуючи дату укладення
угоди, до виниклих правовідносин
застосовуються норми Цивільного
Кодексу Української УРСР в редакції 1963
року.

Відповідно до вимог ст.71 ЦК Української
УРСР загальний строк для захисту права
за позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

Згідно з вимогами ст.75 ЦК Української
УРСР позовна давність застосовується
судом, арбітражем або третейським
судом незалежно від заяви сторін.

Нормами ст.76 ЦК Української УРСР
визначено, що перебіг строку позовної
давності починається з дня виникнення
права на позов. Право на позов виникає з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення свого
права.

Як визначено нормами ст.224 ЦК
Української УРСР за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України
«Про власність», який був чинним на час
виниклих правовідносин, громадянин
набуває право власності на майно
одержане внаслідок укладення угод не
заборонених законом.

Яких-небудь суперечок між сторонами
договору судом не встановлено,
протизаконних умов угода не містить та
не порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб. Однак порушена форма угоди,
тому що при оформленні її не була
дотримана нотаріальна форма договору,
передбачена ст. 227 ЦК Української УРСР
1963 року.

Оскільки зазначена угода цілком
виконана сторонами, але порушена її
форма, суд вважає, що порушене право
підлягає відновленню.

Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України, якщо
одна з сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Як видно із змісту договору після його
укладення власниками квартири
зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_1 та
ОСОБА_6, оскільки домовленостей про
частки умови не містять, тому суд
приходить до висновку, що вони стали
власниками в рівних частинах, тобто по
1/3 частині кожний.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5, про що
відділом реєстрації актів
громадянського стану Суворовської рай
адміністрації виконкому Одеської
міськради зроблено запис №1659 (а.с.10).

Після його смерті залишилося спадкове
майно у вигляді двокімнатної квартири
АДРЕСА_2, загальною площею 50,9 кв.м,
житловою площею 30,5 кв.м.

Згідно довідки з місця проживання про
склад сім'ї та прописку, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 зареєстровані і проживають в
квартирі з 13 січня 1995 року та з 21 жовтня
1998 року відповідно(а.с.17).

Згідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві
за законом спадкоємцями першої черги
є, в рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. До числа
спадкоємців першої черги належить
також дитина померлого, яка народилася
після його смерті.

Як видно з листа Четвертої одеської
державної нотаріальної контори
спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не
заводилася (а.с.47)

Згідно ст.548 ЦК УРСР, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, який діяв на
момент виникнення правовідносин,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном. Вказані дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Нормами ч.4 ст.19 Закону України «Про
власність», що діяв на час смерті
ОСОБА_5, було визначено, що право
приватної власності може бути
передано у спадщину громадянам,
юридичним особам, державі.

Позивач ОСОБА_2 фактично прийняла
спадщину після смерті ОСОБА_5 у
встановлений законом строк, так як
вступила у володіння та управління
спадковим майном, оскільки проживала
разом з батьком, і після його смерті
залишилися проживати в квартирі,
сплачуючи комунальні платежі. Позивач
ОСОБА_1 зазначила, що не претендує на
спадщину.

Відповідно до ст.328 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Однією з таких
підстав є спадкування майна відповідно
до ст.1217 ЦК України.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути, зокрема визнання
права.

Отже, суд приходить до висновку, що
вимоги є обґрунтованими та доказаними,
тому підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири №94/0746 від 21 листопада 1994 року
укладений на Одеській Універсальній
Товарній Біржі GIP між ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
однієї сторони, та ОСОБА_5 і ОСОБА_1,
діючою від свого імені та від імені
неповнолітньої ОСОБА_6 з іншої сторони
дійсним.
Встановити, що частки в квартирі
АДРЕСА_3 у співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, були рівними по 1/3 частині.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частини квартири АДРЕСА_4, загальною
площею 50,9 кв.м, житловою площею 30,5 кв.м,
на підставі договору купівлі-продажу
квартири №94/0746 від 21 листопада 1994 року
укладеного на Одеській Універсальній
Товарній Біржі GIP.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частини квартири АДРЕСА_4, загальною
площею 50,9 кв.м, житловою площею 30,5 кв.м,
на підставі договору купівлі-продажу
квартири №94/0746 від 21 листопада 1994 року
укладеного на Одеській Універсальній
Товарній Біржі GIP.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_4, загальною
площею 50,9 кв.м, житловою площею 30,5 кв.м,
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_4
року..

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Суворовський районний суд м.Одеси
протягом 10 днів з дня отримання копії.

Суддя: