У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2013 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ужгород
подання головного державного
виконавця районного відділу державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду
ОСОБА_1 за кордон без вилучення
паспорту громадянина України,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець РВ ДВС
Ужгородського МРУЮ звернувся в суд з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду ОСОБА_1 за кордон без
вилучення паспорту громадянина
України.

Посилається на те, що на виконанні в РВ
ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-6756
виданого 14.11.2005 року Ужгородським
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання малолітніх дітей - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини
заробітку щомісячно, починаючи з 09.08.2005
року і до досягнення дітьми повноліття.
06.08.2008 року державним виконавцем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, копії якої
надіслано сторонам виконавчого
провадження. Боржник на зазначену
державним виконавцем дату (до 13.08.2008
року) до відділу ДВС не з'явився. За
період з 09.08.2005 року по 23.04.2013 року
виникла заборгованість по сплаті
аліментів в сумі 47315,25 грн. 12.10.2009 року
державним виконавцем було винесено
постанову про арешт майна боржника та
заборону на його відчуження, але
боржник не прореагував. 11.02.2009 року
державним виконавцем на адресу
боржника було надіслано попередження
про кримінальну відповідальність за
злісне ухилення від сплати аліментів,
але боржник не з'явився. 21.03.2013 року
державним виконавцем було встановлено,
що ОСОБА_1 працює в ТОВ
«Експорттрансбуд», але про місце праці
не повідомив виконавчу службу, чим
порушив ст. 12 ЗУ «Про виконавче
провадження». 17.09.2013 року державним
виконавцем було надіслано до
Ужгородського РВ УМВС України в
Закарпатській області подання про
притягнення ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності за ст. 164 КК України за
злісне ухилення від сплати аліментів.

Просить суд винести ухвалу, якою
встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду громадянину України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцю АДРЕСА_1 на
період існування заборгованості - за
кордон.

Представник РВ відділу ДВС
Ужгородського МРУЮ в судове засідання
не з'явився, хоч про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Відповідно до клопотання, яке
міститься в поданні, просить справу
розглянути без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З огляду на викладене та те, що сторони
в судове засідання не з'явилися,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
подання слід відмовити виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на
виконанні у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ
знаходиться виконавчий лист, виданий
Ужгородським міськрайонним судом
14.11.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітніх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі
1/3 частини його заробітків, щомісячно,
починаючи з 09.08.2005 року, до досягнення
дітьми повноліття.

06.08.2008 року старшим державним
виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та надано
боржнику строк для добровільного
виконання виконавчого документа до
13.08.2008 року.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Статтею 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що
саме по собі самостійне невиконання
боржником зобов'язань, не може свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням» слід розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Обов'язок доказування факту ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
покладається в даному випаду на
державного виконавця, який звертається
до суду із відповідним поданням.

Як вбачається з матеріалів подання,
постановою державного виконавця від
06.08.2008 року відкрито виконавче
провадження. До матеріалів подання
державним виконавцем надано довідку
про дохід ОСОБА_1 з місця роботи,
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 12.10.2009 року, попередження про
накладення на нього штрафу у разі
неявки за викликом державного
виконавця від 11.02.2009 року, постанову про
звернення стягнення на доходи боржника
від 23.04.2013 року, подання (повідомлення)
про вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 164 КК
України від 17.09.2013 року та розрахунок
заборгованості по аліментах від 01.04.2013
року.

При цьому, повідомлення про вручення
боржнику вказаної постанови в
матеріалах справи відсутнє, у поданні
йдеться лише про наявність у боржника
невиконаного грошового зобов'язання,
без визначення причин та доцільності
відповідного обмеження, обставин які
обумовлюють прийняття такого рішення.
Сама по собі заборгованість за
виконуваним рішенням не свідчить про
ухилення боржника від виконання
зобов'язання. Також, в матеріалах
справи відсутні будь-які докази, які
свідчать про отримання боржником
викликів до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ.

Крім цього, в поданні не зазначено і не
надано жодного доказу на підтвердження
того факту, що обмеження боржника
ОСОБА_1 у виїзді за кордон яким-небудь
чином вплине на виконання боржником
судового рішення і буде сприяти
погашенню ним заборгованості.

За таких обставин, суд вважає, що у
задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», Законом України
«Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного
державного виконавця районного
відділу державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за
кордон без вилучення паспорту
громадянина України - відмовити.

Копію ухвали надіслати РВ ДВС
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Сарай А.І.