Справа
№ 216/5287/13-ц
провадження №2/216/1579/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року

Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі:

головуючого–судді -
ОСОБА_1

при секретарі –
Городнічевій Т.О.

за участю позивача - ОСОБА_2

представника позивача -
ОСОБА_3

представника відповідача -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у залі суду, у місті ОСОБА_5,
цивільну справу за уточненим позовом
ОСОБА_2 до Державного підприємства
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» про визнання дій незаконними
та зобов’язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, в якому, з урахуванням
наступних уточнень, просив визнати дії
відповідача щодо видання по
Новокостянтинівській шахті наказу №109
від 22.02.2013 року, - незаконними; визнати
наказ №109 від 22.02.2013 року по
Новокостянтинівській шахті, -
незаконним та недійсним; зобов’язати
відповідача відновити становище, що
існувало до порушення, а саме:

-          скасувати наказ №109 від
22.02.2013 року по Новокостянтинівській
шахті;

-          поновити дію Наказу №115/к
від 31.01.2013 року по Новокостянтинівській
шахті;

-          здійснити оплату праці
ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, за 28.09.2012 року, у
розмірі 321,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
22.02.2010 року наказом №19 о/с позивача було
прийнято гірничим майстром на підземну
дільницю буро-вибухових робіт з повним
робочим днем підземних умовах на ДП
«Дирекція підприємство, що будується
на базі Новоконстянтинівського
родовища уранових руд», а 20.04.2010 року
наказом №49 о/с його було переведено на
посаду начальника дільниці
пиловинтиляційної служби з повним
робочим днем в підземних умовах.

01.09.2010 року, відповідно до наказу
Міністерства палива та енергетики
України №659 від 26.11.2009 року та наказу ДП
«Східний ГЗК» №223 від 01.09.2010 року, ДП
«Дирекція підприємство, що будується
на базі Новокостянтинівського
родовича уранових руд» було
реорганізовано шляхом створення
Новокостянтинівської шахти та
приєднано до ДП «Східний ГЗК».

15.08.2011 року позивача було переведено
гірничим майстром тієї ж дільниці з
повним робочим днем в підземних умовах.

23.04.2013 року наказом №166 о/с позивача
було звільнено внаслідок стану
здоров’я, який перешкоджає
продовженню даної роботи.

27.09.2012 року, знаходячись в щорічній
відпустці, що співпала з довготривалим
періодом тимчасової непрацездатності,
він дізнався, що 28.09.2012 року йому
необхідно вже виходити на роботу у
зв’язку із закінченням відпустки.

28.09.2012 року він приступив до роботи в
третю зміну. Наступного дня він не
вийшов на роботу з причини
непрацездатності.

04.10.2012 року наказом №1006/к його було
відсторонено від виконання обов’язків
майстра гірничого із збереженням
середнього заробітку в зв’язку з
надходженням 27.08.2012 року листа
начальника ДЗ «СМСЧ №17 МОЗ України»
ОСОБА_6 від 28.08.2012 року №817 з висновком
ЛКК №1066 від 20.07.2012 року про те, що він
потребує праці на поверхні без
переохолодження, пилу та фізичних
навантажень з 20.08.2012 року.

Наказом №115/к від 31.01.2013 року за роботу в
третю зміну 28.09.2012 року йому здійснили
оплату.

Але вже наказом від 22.02.2013 року №109
вищезазначений наказ було скасовано,
вираховано з нього сплачені кошти за
28.09.2012 року в сумі 321,67 грн. внаслідок
нанесення шкоди підприємству,
оголошено догану.

Позивач вважає наказ №109 незаконним,
оскільки факт виконання ним
обов’язків майстра гірничого
відображено в Книзі нарядів дільниці
ПВС№5, книзі спусків в шахту, книзі
видачі індивідуальних світильників. У
відповідача немає жодних доказів,
окрім пояснень працівників, який
підтверджував би той факт, що він не
перебував на роботі 28.09.2012 року.

Під час розгляду справи Позивач та його
представник, кожен окремо, підтримали
уточнені позовні вимоги, наполягали на
їх задоволенні.

Представник Відповідача проти
задоволення позову заперечувала,
оскільки позивач не повідомив
відповідача завчасно про намір вийти
на роботу саме в п’ятницю 28.09.2012 року
після довготривалої відсутності на
роботі (з 01.12.2011 року), свідомо
відпрацював 28.09.2012 року в третю зміну в
підземних умовах, чим порушив вимоги
ст. 14 Закону України «Про охорону
праці», а також Правила внутрішнього
розпорядку. У свою чергу, начальник
дільниці ПВС ОСОБА_7, не з’ясувавши
можливість допуску працівника до
роботи в підземних умовах після
довготривалої безперервної
відсутності на роботі з причини
хвороби, не надавши в бюро кадрів
інформацію ні про перенесення позивачу
невикористаного дня відпустки на інший
період, ні про необхідність видання
наказу про переведення працівника, що
заміщував позивача 28.09.2012 року
(ОСОБА_8О.) до роботи в підземних умовах
в третю зміну, допустив позивача до
роботи. Виправлення в графіку
змінності дільниці ПВС були внесені
ОСОБА_7 власноручно 28.09.2012 року. Проте, у
зв’язку із закінченням строків
накладання дисциплінарного стягнення,
притягнути до дисциплінарної
відповідальності позивача та ОСОБА_7 не
виявилося можливим. Саме тому
відповідачем було видано наказ №115/к
від 31.01.2013 року, з яким було ознайомлено
і відповідача і ОСОБА_7 під розпис. На
виконання наказу бухгалтерією в січні
2013 року позивачу було перераховано 321,67
грн. заробітної плати за вересень 2012
року. Проте, 12.02.2013 року на ім’я
директора відповідача надійшла
пояснювальна записка від ОСОБА_8 за
змістом якої вбачається, що позивач
фактично не знаходився 28.09.2012 року в
шахті і свої посадові обов’язки не
виконував. У зв’язку з цим було
створено комісію, яка з’ясувала, що
28.09.2012 року позивач отримував
індивідуальний світильник на спуск в
шахту, проте до шахти не спускався. Саме
тому наказом по Новоконстантинівській
шахті №109 від 22.02.2013 року позивачу за
невиконання локальних і нормативних
документів підприємства в перший день
виходу з відпустки (лікарняного)
оголошено догану та позбавлено премії
на 100% в місяці оголошення догани;
вирахувано із заробітної плати
позивача сплачені кошти за 28.09.2012 року в
сумі 321,67 грн.; у зв’язку з
використанням 05.04.2013 року позивачем
одного дня відпустки за 28.09.2012 року
згідно із заявою та запискою про
надання відпустки від 04.02.2013 року №96 і
проведенням оплати, кошти за 1 день
щорічної відпустки, які вирахувані з
ОСОБА_2 згідно із п.2 наказу від 31.01.2013
року №115/к не нараховувались. З наказом
№109 позивач ознайомився у перший день
виходу на роботу, а саме 22.04.2013 року.
Таким чином, оспорювані накази
винесені із дотриманням вимог чинного
законодавства, зокрема, ст. 127 КЗпП
України. Більш того, скасування наказу
№109 в цілому не є доречним, оскільки за
результатами службового розслідування
цим наказом до дисциплінарної
відповідальності були притягнуті і
інші працівники підприємства –
Крістєва та Пастух, які не оскаржували
цей наказ і погодились з ним.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає необхідним уточнені позовні
вимоги задовольнити – частково, з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Так, на підставі наказу від 22.02.2010 року
№19 о/с позивача було прийнято гірничим
майстром на підземну дільницю
буро-вибухових робіт з повним робочим
днем підземних умовах на ДП «Дирекція
підприємство, що будується на базі
Новоконстянтинівського родовища
уранових руд», а 20.04.2010 року наказом №49
о/с його було переведено на посаду
начальника дільниці пиловинтиляційної
служби з повним робочим днем в
підземних умовах.

01.09.2010 року, відповідно до наказу
Міністерства палива та енергетики
України №659 від 26.11.2009 року та наказу ДП
«Східний ГЗК» №223 від 01.09.2010 року, ДП
«Дирекція підприємство, що будується
на базі Новокостянтинівського
родовича уранових руд» було
реорганізовано шляхом створення
Новокостянтинівської шахти та
приєднано до ДП «Східний ГЗК».

15.08.2011 року позивача було переведено
гірничим майстром тієї ж дільниці з
повним робочим днем в підземних умовах.

23.04.2013 року наказом №166 о/с позивача
було звільнено внаслідок стану
здоров’я, який перешкоджає
продовженню даної роботи.

04.10.2012 року наказом №1006/к позивача було
відсторонено від виконання обов’язків
майстра гірничого із збереженням
середнього заробітку в зв’язку з
надходженням 27.08.2012 року листа
начальника ДЗ «СМСЧ №17 МОЗ України»
ОСОБА_6 від 28.08.2012 року №817 з висновком
ЛКК №1066 від 20.07.2012 року про те, що він
потребує праці на поверхні без
переохолодження, пилу та фізичних
навантажень з 20.08.2012 року.

Наказом №115/к від 31.01.2013 року за роботу в
третю зміну 28.09.2012 року позивачу
здійснили оплату, проте, наказом від
22.02.2013 року №109 вищезазначений наказ
було скасовано, вираховано сплачені
кошти за 28.09.2012 року в сумі 321,67 грн.,
оголошено догану.

Згідно додатку до акту перевірки від
12.07.2013 року про розгляд звернення
ОСОБА_2 щодо порушень законодавства про
працю з боку керівництва
Новоконстянтинівської шахти ДП «Схід
ГЗК», відповідачем було порушено
вимоги ст. 80 КЗпП України в частині
перенесення щорічних відпусток,
оскільки вказана відпустка повинна
була бути перенесена по 01.10.2012 року
включно; відсутність ознайомлення
ОСОБА_2 з наказом №109 протягом місяця
від дати видання наказу (22.02.2013 року)
унеможливило оспорювання ОСОБА_2 сум,
що підлягають утриманню, що свідчить
про порушення вимог ст. 127 КЗпП України
щодо обмеження відрахувань із
заробітної плати; посилання в наказі на
ст. 130 КЗпП України є безпідставним,
оскільки згідно наданих документів
неможливо стверджувати, що ОСОБА_2 є
матеріально відповідальною особою та
наніс збитки; утримання із заробітної
плати ОСОБА_2 повинно було проведене у
квітні 2013 року, після ознайомлення з
наказом, а не в лютому 2013 року, що також
свідчить про порушення відповідачем
вимог ст. 127 КЗпП.

Відповідач не оскаржував акту
перевірки від 12.07.2013 року та не надавав
своїх заперечень в частині порушення
вимог ст. 127 КЗпП України. Крім того,
відповідачем не було надано суду
належних та допустимих доказів, що
підтверджують невиконання позивачем
28.09.2013 року своїх посадових обов’язків.

Таким чином, відповідачем під час
винесення наказу №109 від 22.02.2013 року
було допущено порушення вимог ст.ст. 127,
130 КЗпП України в частині обмеження
відрахувань із заробітної плати
позивача.

Разом з тим, прав та інтересів позивача
стосуються лише п.п. 1,2, 5.1.,5.2 наказу №109
від 22.02.2013 року та п.п. 1, 2, 3 Наказу №115/к
від 31.01.2013 року, в іншій частині ці
накази не порушують прав та законних
інтересів позивача, оскільки
стосується інших осіб, які не є
сторонами у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 15, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст.ст. 127, 232, 233 Кодексу Законів про
працю України, суд -

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_2,
задовольнити частково.

Визнати дії Державного підприємства
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» щодо видання по
Новокостянтинівській шахті наказу №109
від 22.02.2013 року, - частково незаконними.

Визнати п.п. 1,2, 5.1.,5.2. наказу №109 від
22.02.2013 року по Новокостянтинівській
шахті, - незаконними.

Зобов’язати державне підприємство
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» відновити становище, що
існувало до порушення, а саме:

-          скасувати п.п. 1,2, 5.1.,5.2.
наказу №109 від 22.02.2013 року по
Новокостянтинівській шахті;

-          поновити дію п.п.1, 2, 3 Наказу
№115/к від 31.01.2013 року по
Новокостянтинівській шахті;

-          здійснити оплату праці
ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, за 28.09.2012 року, у
розмірі 321,67 грн.

Стягнути з Державного підприємства
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» на користь держави судовий
збір у розмірі 229 (двісті двадцять
дев’ять) грн. 40 коп.

У задоволенні решти уточнених позовних
вимог, Позивачу – відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня його проголошення.

Суддя:
О.І.Бондарєва