Справа № 112/2415/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року Нижньогірський
районний суд АР Крим у складі:

головуючого - судді Бриндя
М.А.,

секретаря - Коваленко
Т.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

державного реєстратора - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду с. Нижньогірське
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Желябовської сільської ради
Нижньогірського району АР Крим,
державного реєстратора, третя особа -
Нижньогірська державна нотаріальна
контора АР Крим, про визнання права
власності на спадкове майно,

в с т а н о в
и в :

позивачка звернулася до суду із
позовом до відповідачів про визнання
право власності на спадковий дім,
мотивуючи тим, що має право на будинок
№ 97 по вул. Центральна у с. Желябовка у
порядку спадкування за законом, але
неможливо оформити спадщину в
нотаріальної конторі, у зв,язку з
відсутністю документів про право
власності на збудований будинок у
чоловіка позивачки – ОСОБА_4, який
помер 18.02.1988 року.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
пославшись на викладені у ньому мотиви
та просить їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник Желябовської сільської
ради Нижньогірського району АР Крим, у
судове засідання не з,явився, надав
суду заяву про розгляд справи без їх
участі і з зазначенням про відсутність
заперечень проти задоволення позову.

В судовому засіданні державний
реєстратор проти задоволення позову не
заперечував та пояснив, що провести
державну реєстрацію на збудоване майно
можливо тільки при наявності
правовстановлюючих документів,
перелік яких передбачається Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень»; в даному випадку будинку
збудовані до 05.08.1992 року при наявності
технічного паспорту на будівлю,
рішення місцевого органу про
присвоєння адреси та наявність
речового права на земельну ділянку, але
отримати речовий документ на земельну
ділянку можливо якщо будинок, який
стоїть на ній, зареєстрований належним
чином, тобто зареєстрований державним
реєстратором.

Представник Нижньогірської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з,явився, надав суду заяву
у якій просить розглянути справу за
його відсутності та із зазначенням
того, що вважає можливим розглянути
справу на розсуд суду.

Заслухав пояснення сторін, дослідив
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із ст.. 392 ЦК України – власник
майна може пред,являти позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Свідоцтвом про шлюб № 119 від 24.01.1947 року
підтверджується укладання шлюбу між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5; після укладення шлюбу
дружині присвоєне прізвище ОСОБА_4.

Договором про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності
із числом кімнат від однієї до п’яти
включно від 11.05.1967 року підтверджується
надання виконкомом Желябовської
сільської ради депутатів працюючих
ОСОБА_4 у безстрокове користування
земельної ділянки по вул.. Центральна,
загальною площею 1800 кв.м. із
зобов’язанням останнього збудувати
житловий дім площею 35,53 кв.м., який
складається із трьох кімнат (а.с.78).

Витягом із рішення Желябовської
сільської ради Нижньогірського району
Кримської області від 15.04.1967 року
підтверджується надання дозволу
ОСОБА_4 збудувати на своїй присадибній
ділянці в розмірі 18 сотих, на місці
зламаного будинку, новий будинок (а.с.
79).

2

Відповідно до акту від 11.05.1967 року
Нижньогірський райвиконком провів в
натурі відвід земельної ділянки
загальною площею 700 кв.м., розташованій
в с. Желябовка по вул.. Центральна,
ОСОБА_4, і з закріпленням на ньому
геотехнічних знаків (а.с. 80).

Дозволом на провадження робіт від
11.05.1970 року підтверджується надання
дозволу ОСОБА_4 на земельній ділянці,
розташованій по вул.. Центральній
виробничо-будівельних,
санітарно-технічних і спеціальних
робіт по будівництву, які значаться на
генеральному плані, узгодженому з рай.
архітектором Нижньогірського
райвиконкому із затвердженням
технічної документації у складі
типового проекту (а.с. 81-84).

Довідкою сільськогосподарської артелі
імені ХХ1 з,їзду КПРС від 21.02.1967 року
підтверджується, що ОСОБА_4, згідно
земельно-шнурової книги числиться
земельна присадибна ділянка у розмірі
0,18 га (а.с. 72).

Згідно із довідкою Желябівської
сільської ради за № 717 від 22.02.1967 року
ОСОБА_4 є забудовником Желябівської
сільської ради. (а.с. 74).

У відповідно до свідоцтва про смерть №
368628 від 19.02.1988 року, ОСОБА_4 помер 18.02.1988
року.

Витягами із погосподарських книг з 1967
до 1988 роки підтверджується наявність у
особистій власності ОСОБА_4 житлового
будинку в с. Желябовка по вул.
Центральній, № 85 з 1967 року, по вул..
Центральній № 101 з 1977 року.

Архівною довідкою Желябівської
сільської ради Нижньогірського району
АР Крим від 24.09.2013 року за № 169/01
підтверджується, що на кінець 1990 року
ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1986-1990
роки; з 1991 року були змінена нумерація
будинку на вул.. Центральній на № 97.

Згідно запису у домовій книгі ОСОБА_4
був зареєстрований у будинку по вул.
Центральній с. Желябовка з 13.07.1950, а
ОСОБА_3 – з 28.05.1953 року року.

Відповідно до довідки Желябовської
сільської ради Нижньогірського району
АР Крим від 24.09.2013 року за № 1697 ОСОБА_4
постійно проживав та був
зареєстрований на день смерті за
адресою: с. Желябовка вул. Центральна, 97
(стара нумерація вул. Центральна, 101);
разом із ним на день його смерті була
зареєстрована і постійно проживала
дружина - ОСОБА_3 (а.с.10).

Статею 5 ЦК України встановлено, що акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом’якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи. Якщо цивільні
відносини виникли раніше і регулюються
актом цивільного законодавства, який
втратив чинність, новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав
та обов’язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності.

Згідно Інструкції «Про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР» від 31 січня 1966 року,
яка діяла до затвердження Правил
державної реєстрації об'єктів
нерухомого майна, що знаходяться у
власності юридичних та фізичних осіб,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 19 січня 1996 року за №31/1056 та
діючого на час виникнення
правовідносин законодавства
реєстрації підлягали лише будинки,
розташовані в місцях та селищах
міського типу і виникнення права
власності на будинок в сільській
місцевості не було пов'язано з видачею
правовстановлюючого документу та його
реєстрацією в бюро технічної
інвентаризації.

Так, зокрема згідно з частиною 1 пункту
45 Інструкції про порядок здійснення
нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських рад народних депутатів,
затвердженої наказом Міністра юстиції
УРСР №115 від 19.01.1976 року (яка була чинна
на час виникнення спірних
правовідносин) при нотаріальному
посвідченні договорів про відчуження
жилого будинку (частини будинку), який
знаходиться в сільському населеному
пункті, подається один з передбачених у
пункті 44 цієї Інструкції документів, що
підтверджують право власності
відчужувача на жилий будинок (частину
будинку). При відсутності такого
документа до договору додається
довідка виконавчого комітету
сільської (селищної) Ради депутатів
трудящих, в якій, крім підтвердження
належності жилого будинку (частини
будинку) відчужувачу на підставі
запису в погосподарській книзі,
повинно бути також зазначено: дані про
склад будинку; розмір загальної жилої
площі і розмір земельної ділянки, а
також де розташований будинок - на
землі державного фонду, чи на землі,
закріпленій за колгоспом, радгоспом
або іншим сільськогосподарським
підприємством, організацією,
установою; страхову оцінку будинку;
кому належить відчужуваний будинок
-колгоспному (одноосібному
селянському) двору чи господарству
робітника (службовця). Якщо
відчужуваний будинок є майном
колгоспного (одноосібного селянського)
двору, в довідці

3

повинні бути перелічені всі члени
двору з зазначенням числа, місяця і
року їх народження, а якщо належить
господарству робітника (службовця) і
відчужувачем є учасник спільної
часткової власності, в довідці повинні
бути перелічені всі її учасники.

Таким чином встановлено, що житловий
будинок зі спорудами під № 97 по вул..
Центральній с. Желябовка
Нижньогірського району АР Крим
належали ОСОБА_4, оскільки його право
власності грунтувалося на раніше
діючому законодавстві, яке не
передбачало реєстрацію в органах БТІ
із видачею свідоцтва про право
власності на будинкі, розташовані в
сільській місцевості, а також здачу до
експлуатації збудованого до 05.08.1992 року
будинку, в зв,язку з чим у ОСОБА_4 право
власності на будинок виникло з моменту
його реєстрації у місцевій раді –
Желябовській сільській раді
Нижньогірського району АР Крим, до того
ж, за його життя ніким не було
оскаржене.

Таким чином встановлено, що житловий
будинок зі спорудами під № 97 вул. по
вул. Центральній в с. Желябовка
Нижньогірського району АР Крим
належали ОСОБА_4

З положень статті 16 ЦК України
випливає, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним зі способів
захисту цивільних прав та інтересів є
визнання прав.

Відповідно до: ст. 1216 ЦК України
спадкоємством є перехід прав та
обов’язків (спадщини) від померлої
фізичної особи (спадкодавця) до інших
осіб (спадкоємців), згідно із ст. 1296 ЦК
України -           відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Постановою нотаріуса Нижньогірської
державної нотаріальної контори від
24.10.2013 року позивачу відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на житловий будинок із спорудами під
номером 97 вул. Центральній у с.
Желябовка Нижньогірського району АР
Крим.

Відповідно до розділу 1 глави 13 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, нотаріус відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо: не подано
відомості (інформацію) та документи,
необхідні для вчинення нотаріальної
дії.

Відповідно до пункту 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування»№ 7 від 30.05.2008 року
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно відповіді Нижньогірської
державної нотаріальної контори від
20.11.2013 року за № 1483/01-16 – після смерті
ОСОБА_4, померлого 18.02.1988 року, заведена
спадкова справа № 320/2013; з заявою про
прийняття спадщини за законом
звернулася дружина померлого К.С., яка
фактично прийняла спадщину на підставі
п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР та подала заяву про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом 07.10.2013 року; інші особи із
заявами про прийняття спадщини або
відмову від спадщини до нотаріальної
контори не зверталися.

Відповідно до інформації Желябовської
сільської ради Нижньогірського району
АР Крим від 02.12.2013 року за № 02/8-2013,
остання позбавлена повноважень щодо
видачі свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, а також відповідної
реєстрації в реєстрі прав на нерухоме
майно і його обтяженні, в наслідок
набрання чинності з 01.01.2013 року Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відповідно до статті 18 Закону
України          «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» встановлено, що
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, що підтверджується
виникнення права власності при
здійсненні реєстрації прав на нерухоме
майно видається, у тому числі, фізичним
та юридичним особам на новозбудовані,
реконструйовані об,єкти нерухомого
майна.

Статтею 19 вищезазначеного Закону
встановлений перелік документів для
державної реєстрації прав на нерухоме
майно. Підставою для державної
реєстрації прав, що посвідчують
виникнення, перехід, припинення
речових прав на нерухоме майно,
обмежень цих прав, є:

державний акт про право власності на
земельну ділянку;

нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу, довічного утримання,
дарування, міни земельної ділянки або
іншого нерухомого майна; договір про
приватизацію майна державних
підприємств;

договір купівлі-продажу нерухомого
майна, зареєстрований на біржі в
установленому порядку;

нотаріально посвідчений договір про
поділ, перерозподіл, об'єднання
нерухомого майна;

свідоцтво про право на спадщину;
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя;

4

свідоцтво про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів; свідоцтво про
право власності на будівлю (частину
будівлі), споруду;

рішення суду про право власності на
об'єкт незавершеного будівництва;

акти прийому нерухомого майна до
експлуатації;

договори про іпотеку, оренду строком
більше одного року, інші визначені
законом документи щодо речових прав на
нерухоме майно;

рішення суду стосовно речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, що
набрали законної сили;

інші акти органів державної влади або
органів місцевого самоврядування, їх
посадових осіб, прийнятих у межах
повноважень, визначених законом.

Відповідно до п. 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат;

2) свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину,
видане нотаріусом або консульською
установою України, чи його дублікат;

4) свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
видані нотаріусом, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до цього
Порядку;

6) свідоцтво про право власності, видане
органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

7) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком;

8) рішення про закріплення нерухомого
майна на праві оперативного управління
чи господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою;

10) рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження
(визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким встановлено сервітут
на нерухоме майно;

13) закон, яким встановлено сервітут на
нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації;

15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Пунктом 44 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
встановлено, що державна реєстрація
права власності на нерухоме майно з
видачею свідоцтва про право власності
на таке майно за новим правонабувачем
проводиться за наявності державної
реєстрації права власності на таке
майно за попереднім правонабувачем,
крім проведення державної реєстрації
права власності на новозбудоване
нерухоме майно.

Державна реєстрація прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно щодо новозбудованого
або реконструйованого нерухомого
майна проводиться за наявності
державної реєстрації речового права на
земельну ділянку, на якій розташоване
таке майно, за заінтересованою особою
(крім випадків проведення державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва
про право власності на квартиру,
житлове чи нежитлове приміщення).

Державна реєстрація права власності на
земельну ділянку з видачею свідоцтва
про право власності на таке майно
проводиться за наявності державної
реєстрації земельної ділянки у
Державному земельному кадастрі.

5

Пунктом 46 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
встановлено, що для проведення
державної реєстрації прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав: документ, що посвідчує
речове право на земельну ділянку (крім
випадків реконструкції квартири,
житлового або нежитлового приміщення);
( Абзац другий пункту 46 із змінами,
внесеними згідно з Постановою КМ № 1156
від 21.11.2012 ) витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку (у разі, коли в документі, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку, відсутні відомості про її
кадастровий номер); ( Пункт 46 доповнено
новим абзацом згідно з Постановою КМ №
1156 від 21.11.2012 ) документ, що зазначений у
пункті 27 цього Порядку та підтверджує
право власності на об’єкт нерухомого
майна, розташований на земельній
ділянці (у разі проведення державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва
про право власності на нерухоме майно у
зв'язку з набуттям права власності на
реконструйований об'єкт нерухомого
майна); ( Абзац четвертий пункту 46 із
змінами, внесеними згідно з Постановою
КМ № 1156 від 21.11.2012 ) документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об’єкта; (
Абзац п’ятий пункту 46 із змінами,
внесеними згідно з Постановою КМ № 1156
від 21.11.2012 ) документ, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси.

Пунктом 3.1 Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж передбачається, що прийняття в
експлуатацію об'єктів, зазначених у
пункті 1.1 розділу I цього Порядку
(індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, збудованих у
період з 05 серпня 1992 року до 12 березня
2011 року; збудованих до 12 березня 2011
року: громадських будинків I і II
категорій складності; будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I і II категорій складності),
здійснюється безоплатно
територіальними органами
Держархбудінспекції України протягом
10 робочих днів з дня подання заяви
власниками (користувачами) земельних
ділянок, на яких розміщені такі об'єкти,
за результатами технічного обстеження
цих об'єктів шляхом реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації (далі - декларація), яка
складається за формою, наведеною у
додатку 2 до цього Порядку. Документом,
який засвідчує відповідність
закінчених будівництвом до 05 серпня 1992
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них, які
не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації.

Пунктом 3.2. вищевказаного Порядку
передбачається, що замовник або його
уповноважена особа подає особисто або
надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення до Інспекції за
місцезнаходженням об'єкта заяву про
прийняття в експлуатацію об'єкта за
формою, наведеною у додатку 3 до цього
Порядку, до якої додаються: два
примірники заповненої декларації; звіт
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об'єкта з висновком про їх
відповідність вимогам надійності і
безпечної експлуатації (крім
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
прибудов до них загальною площею до 300
квадратних метрів включно,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них загальною
площею до 100 квадратних метрів включно);
засвідчені в установленому порядку
копії: документа, що посвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою, на якій розміщено об'єкт;
технічного паспорта. Заява про
прийняття в експлуатацію об'єкта
підписується також співвласниками
земельної ділянки та зазначеного
об'єкта (у разі їх наявності).

З урахуванням вищезазначеного, для
отримання свідоцтва про право
власності за зазначений будинок,
спадкоємець ОСОБА_3 зобов’язана надати
в реєстраційну службу технічний
документ на будинок, документ, що
підтверджує присвоєння об’єкту
нерухомого майна адреси та документ, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку.

Статтею 40 ЗК України встановлено, що
громадянам України за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах номр,
визначених цим Кодексом..

Згідно ст.50 Закону України «Про
землеустрій», проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
складаються у разі надання, передачі,
вилучення , відчуження земельних
ділянок.

6

Порядок складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок встановлюється Кабінетом
Міністрів України. Проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
складаються у разі зміни цільового
призначення земельних ділянок або
формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок погоджуються та
затверджуються в порядку,
встановленому Земельним кодексом
України.

Проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок включають, у тому
числі: копії правовстановлюючих
документів на об’єкти нерухомого
майна, розташовані на земельній
ділянці (за наявності таких об’єктів);

Отже позивачка, з урахуванням
вищевикладеного позбавлена можливості
як зареєструвати збудований будинок в
органах державної реєстрації, так і
отримати державний акт на право або
власності на земельну ділянку, або
право користування земельною ділянкою.

Відповідно до звіту про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами по вул..
Центральна, 97 с. Желябовка, за
результатами проведення технічного
обстеження зазначеного будинку
встановлено його відповідність
вимогам надійності і можливості його
безпечної експлуатації.

Підставою для внесення в реєстр прав
власності на нерухоме майно
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» від
01.07.2004 року № 1952 зі змінами від 11.02.2010 р.
№1878, згідно пункту 5 ст.19, є рішення
суду, що набрали законної сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
спадкоємицею за законом після смерті
її чоловіка - ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214-215 ЦПК
України, суд

в и р
і ш и в :

позов задовольнити. Визнати право
власності в порядку спадкування за
законом на житловий будинок „А” за
адресою АР Крим, Нижньогірський район,
село Желябовка, вулиця Центральна, під
номером 97, загальною площею 57,3 мкв.,
житлова площа – 34,4 мкв., з
господарськими спорудами: пристрій –
а, навіс – а1, літня кухня – Б, пристрій
– б, сарай – В, вбиральня – Г, навіс – Д,
гараж – Е та огорожі 1-2, за ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосія
через Нижньогірський районний суд АР
Крим шляхом подання апеляційної скарги
в 10-денний строк з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: