Номер провадження №2/243/4260/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2013 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області в
складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі №19 Слов»янського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на ? частину домоволодіння за
набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Слов»янського
міськрайонного суду з позовною заявою
до ОСОБА_2 про визнання права власності
на ? частину домоволодіння за
набувальною давністю, посилаючись на
те, що їй на підставі Свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
16 грудня 1999 року Першою Слов»янською
Державною нотаріальною конторою
належить ? частина домоволодіння № 171,
розташованого по вулиці Карла
Лібкнехта міста Слов»янська Донецької
області.

Дану спадщину вона отримала після
смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла
16 грудня 1999 року.

Інша ? частина вказаного
домоволодіння до теперішнього часу
належить її матері- Колесніковій
ОСОБА_4.

Після смерті матері до Першої
Слов»янської Державної нотаріальної
контори крім неї, також 19 листопада 1999
року звернувся із Заявою про прийняття
спадщини відповідач ОСОБА_2, який є її
рідним братом, а також сином померлої
ОСОБА_3

Відповідно до п. 110 Інструкції про
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України № 18/5 від 18 червня 1994 року, (яка
діяла під час вказаних дій), якщо Заява,
на якій справжність підпису спадкоємця
не засвідчена нотаріально, надійшла
поштою, вона приймається нотаріусом, а
спадкоємцю пропонується надіслати
заяву, оформлену належним чином, або
прибути особисто до Державної
нотаріальної контори.

Державна нотаріальна контора
повідомила ОСОБА_2 про необхідність
засвідчити у консула справжність
підпису на Заяві про прийняття
спадщини і надіслати до нотаріальної
контори.

Натомість 26 травня 2000 року ОСОБА_2
надіслав до нотаріальної контори Заяву
про відмову від прийняття спадщини на
її користь, підпис на якій засвідчений
Посадовою особою Муніципалітету м.
Кобург.

Однак, відповідно до п.111 Інструкції
про вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України № 18/5 ві 18 червня 1994
року Заяви при прийняття спадщини, а
також Заяви про відмову від спадщини не
можуть бути повернуті спадкоємцям або
скасовані ними.

ОСОБА_2 до теперішнього часу
Свідоцтва про право на спадщину не
отримав.

ОСОБА_2 в домоволодінні №171 по вулиці
Карла Лібкнехта в місті Слов»янську
Донецької області не мешкає, не
з»являється в ньому, не утримує його,
земельну ділянку біля будинку не
використовує, комунальні платежі та
плату за землю не здійснює та не
претендує на користування будинком.

Житловий будинок в натурі не
розділений, тому вона користується ним
в цілому.

Вона сама мешкає в даному будинку,
робить його поточний та капітальний
ремонт, здійснює щомісячні платежі за
комунальні послуги та податки за землю,
обробляє огород.

Оскільки вона добросовісно
заволоділа майном ОСОБА_2 та продовжує
відкрито, безперервно володіти його
нерухомим майном протягом
чотирнадцяти років, то на підставі ст.
344 ЦК України вона набула право
власності на це майно ( набувальна
давність).

Право власності на нерухоме майно,
що підлягає державній реєстрації,
виникає за набувальною давністю з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду.

Просить суд визнати за нею право
власності на ? частку домоволодіння
№171 по вулиці Карла Лібкнехта міста
Слов»янська Донецької області, яка
складається із житлового будинку «А-1»
житловою площею 31,9 кв.м, літньої кухні
«Б», погрібу «Г», гаражу «В», забору №1,
водопроводу №2.

Позивач ОСОБА_5 до судового
засідання не з»явилася, хоча належним
чином була повідомлена про дату, час та
місце розгляду справи. 31 грудня 2013 року
від ОСОБА_1 надійшла Заява, в якій вона
просить суд розглянути справу без її
участі, підтримує свої позовні вимоги
та просить суд їх задовольнити.( а.с.21).

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання не з»явився, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи. Направив до суду
Заяву, в якій просить суд розглянути
справу без його участі та повністю
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 (
а.с.25).

Представник відповідача ОСОБА_2-
адвокат ОСОБА_6, який діє на підставі
Договору на представництво інтересів у
суді по цивільній справі від 10 червня
2013 року ( а.с. 24) до судового засідання не
з»явився, направив до суду Заяву, в якій
просить суд розглянути справу без його
участі та задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1 ( а.с.22).

Суд, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з”ясувавши всі фактичні
обставини, на яких грунтуються позовні
вимоги, об”єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення справи по
суті, приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на ? частину
домоволодіння за набувальною давністю
підлягають задоволенню повністю, з
огляду на їх законність та
обґрунтованість.

У відповідності до ч.1 ст. 344 ЦК
України « Особа, яка добровільно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років або рухомим майном протягом
п»яти років, набуває право власності на
це майно ( набувальна давність), якщо
інше не встановлено цим Кодексом.

Добросовісне володіння припускає,
що особа не знала і не повинна була
знати, що володіє річчю незаконно. Тому
встановлення добросовісності залежить
від підстав набуття майна. Необхідними
умовами для набуття права власності за
набувальною давністю є також
відкритість та безперервність
володіння. Володілець повинен володіти
річчю відкрито. Безперервність
означає, що на протязі означеного в
законі строку володілець не вчиняв дії,
що свідчили б про визнання ним
обов»язку повернути річ власнику, а
також йому не пред»являвся правомочною
особою позов про повернення майна.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого 16
грудня 1999 року Першою Слов»янською
Державною нотаріальною конторою
належить ? частина домоволодіння № 171,
розташованого по вулиці Карла
Лібкнехта міста Слов»янська Донецької
області.( а.с. 5-7).

Дану спадщину вона отримала після
смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла
16 грудня 1999 року.

Інша ? частина вказаного
домоволодіння до теперішнього часу
належить її матері- Колесніковій
ОСОБА_4.( а.с.7)

Після смерті матері до Першої
Слов»янської Державної нотаріальної
контори крім неї, також 19 листопада 1999
року звернувся із Заявою про прийняття
спадщини відповідач ОСОБА_2, який є її
рідним братом, а також сином померлої
ОСОБА_3

Відповідно до п. 110 Інструкції про
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України № 18/5 від 18 червня 1994 року, (яка
діяла під час вказаних дій), якщо Заява,
на якій справжність підпису спадкоємця
не засвідчена нотаріально, надійшла
поштою, вона приймається нотаріусом, а
спадкоємцю пропонується надіслати
заяву, оформлену належним чином, або
прибути особисто до Державної
нотаріальної контори.

Державна нотаріальна контора
повідомила ОСОБА_2 про необхідність
засвідчити у консула справжність
підпису на Заяві про прийняття
спадщини і надіслати до нотаріальної
контори.

Натомість 26 травня 2000 року ОСОБА_2
надіслав до нотаріальної контори Заяву
про відмову від прийняття спадщини на
її користь, підпис на якій засвідчений
Посадовою особою Муніципалітету м.
Кобург.

Однак, відповідно до п.111 Інструкції
про вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України № 18/5 ві 18 червня 1994
року Заяви при прийняття спадщини, а
також Заяви про відмову від спадщини не
можуть бути повернуті спадкоємцям або
скасовані ними. ( а.с.8).

ОСОБА_2 до теперішнього часу
Свідоцтва про право на спадщину не
отримав.

ОСОБА_2 в домоволодінні №171 по вулиці
Карла Лібкнехта в місті Слов»янську
Донецької області не мешкає, не
з»являється в ньому, не утримує його,
земельну ділянку біля будинку не
використовує, комунальні платежі та
плату за землю не здійснює та не
претендує на користування будинком.

Житловий будинок в натурі не
розділений, тому ОСОБА_1 користується
ним в цілому.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 сама мешкає в даному будинку,
робить його поточний та капітальний
ремонт, здійснює щомісячні платежі за
комунальні послуги та податки за землю,
обробляє огород ( а.с.12).

Вказані обставини в судовому
засіданні не спростовані.

Таким чином, ОСОБА_1 більше 10 років
відкрито, добросовісно, безперервно
володіє та користується ? частиною
домоволодіння № 171 по вулиці Карла
Лібкнехта в м. Слов»янську Донецької
області, доглядає за домоволодінням,
сплачує комунальні послуги.

У відповідності до Листа № 24-150/0/4-13
від 28 січня 2013 року «Про практику
застосування судами законодавства під
час розгляду цивільних справ про
захист права власності та інших
речових прав» п.6 «Для набуття права
власності на нерухоме майно,
транспортні засоби, інші цінні папери
перебігу строку набувальної давності
недостатньо. Умови набувальної
давності підтверджуються судовим
рішенням. Давнісний володілець повинен
довести факти добросовісності,
відкритості, безперервності і
тривалості свого володіння.

Добросовісність, як один із загальних
засад цивільного судочинства означає
фактичну чесність суб»єктів у їх
поведінці, прагнення сумлінно
захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов»язків. При вирішенні спорів про
набувальну давність суд має
враховувати добросовісність саме на
момент передачі позивачу майна ( речі),
тобто на початковий момент, який буде
включатися в повний строк давності
володіння, визначений законом. Позивач,
як незаконний володілець протягом
всього часу володіння майном повинен
бути впевнений, що на це майно не
претендують інші особи і він отримав це
майно з підстав, достатніх для того, щоб
мати право власності на нього.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК правила
статті 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим
Кодексом». Таким чином, граничний час, з
якого потрібно починати відлік
набувальної давності на чуже майно 1
січня 2001 року. При цьому слід визнати,
що якщо строк давності володіння
почався раніше 1 січня 2001 року, то до
строку, який дає право на набуття права
власності за набувальною давністю,
зараховується лише строк після 1 січня
2001 року. У той же час, якщо перебіг
строку володіння за давністю почався
після цієї дати, то у строк набувальної
давності цей період зараховується
повністю».

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що позивач ОСОБА_1 у 1999
році добросовісно заволоділа чужим
майном- ? частиною домоволодіння №171 по
вулиці Карла Лібкнехта в місті
Слов»янську Донецької області, яка до
теперішнього часу належить на праві
власності її матері- Колесніковій
ОСОБА_4, яка померла 16 грудня 1999 року і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років, то суд вважає, що її
позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,10,60, 212,213,214,215 ЦПК України, ст. 344
Цивільного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на ?
частину домоволодіння за набувальною
давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною
давністю право власності на ? частину
домоволодіння з господарськими та
побутовими будівлями та спорудами №171
по вулиці Карла Лібкнехта у місті
Слов»янську Донецької області, яка
складається з : жилого будинку
позначеного літ. «А-1» житловою площею
31,9 кв.м, літньої кухні літ. «Б», гаража
літ. «В», огорожі № 1, водопроводу №2.

Рішення може бути оскаржено в судову
палату по цивільним справам
Апеляційного суду Донецької області
через Слов’янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб які брали
участь у справі , але не були присутні
у судовому засідання під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в
нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов’янського

міськрайонного суду

ОСОБА_7