Справа № 755/6757/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2013 р.
Дніпровський районний суд м. Києва в
складі

головуючої судді
Яровенко Н.О.

при секретарі
Гаєвському О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики посилаючись на те,
що на підставі договору позики від 25
липня 2012 року він передав, а відповідач
прийняв грошові кошти в сумі 399 500 грн.
Про отримання грошових коштів
відповідач написав розписку.
Відповідач зобов'язався повернути борг
до 01.12.2012 року. Оскільки відповідач
грошові кошти не повернув, тому позивач
просить суд стягнути з відповідача на
його користь суму боргу в розмірі 399 500
грн., штраф в розмірі 79 900 грн., 3% річних в
розмірі 3513 грн. 41 коп. та сплачений
судовий збір в сумі 3441 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила суд стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_1 суму основного боргу в
розмірі 399 500 грн., штраф в розмірі 79 900
грн., 3% річних в розмірі 3513 грн. 41 коп. та
сплачений судовий збір в сумі 3441 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково та пояснив, що борг
дійсно брав, але строк повернення
коштів та сплата штрафу за несвоєчасне
повернення вони не узгоджували. Крім
того, в розписці не вказано на який
строк отримані грошові кошти.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи приходить
до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів
справи, 25 липня 2012 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був укладений договір позики
(а.с.4-5), згідно якого останній взяв в
борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 399 500
грн., що підтверджується копією
розписки (а.с.6). Даний факт відповідачем
не оспорюється.

В п. 2.1 договору позики сторони
передбачили, що суму позики ОСОБА_2
зобов'язався повернути в строк 01.12.2012
року. Після повернення позики в повній
сумі ОСОБА_1 повинен повернути ОСОБА_2
розписку.

Заперечуючи частково проти позову
відповідач пояснив, що в розписці не
вказано строк повернення грошових
коштів. Крім того, при укладенні
договору позики вони не узгоджували
строк повернення грошових коштів та
сплату штрафу за несвоєчасне
повернення грошових коштів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження свої заперечень
відповідачем не надано жодного доказу,
який би суд міг врахувати. Крім того,
відповідач в судовому засіданні не
оспорював дійсність договору позики в
цілому та окремих його пунктів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК та інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає другій стороні
(позичальникові) у власність або
оперативне управління гроші, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідач дійсно отримав грошові
кошти від позивача, але грошові кошти
на сьогоднішній день не повернув.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача грошові кошти за
договором позики в сумі 399 500 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також

три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Пунктами 3.2. та 3.3. договору позики
передбачено, що за несвоєчасне
повернення позики, ОСОБА_2 зобов'язаний
сплати штраф у розмірі 20% від
неповернутої суми позики. При
простроченні повернення позики ОСОБА_2
сплачує проценти в розмірі 3% річних від
неповернутої суми за весь строк
прострочення.

Отже, підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача штраф в розмірі 79 900
грн. (399 500 грн. х 20% / 100) та 3% річних за
період з 02.12.2012 року по 19.03.2013 року в
розмірі 3513 грн. 41 коп. (399 500 грн. х 3% / 100) /
365 х 107 днів). Дана вимога задоволена
відповідно до ст. 11 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином, також підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
сплачений в дохід держави судовий збір
в розмірі 3441 грн.

З врахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 625, 1046, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
58, 60, 88, 131, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 399 500 грн. основного боргу, 79900
грн. штрафу, 3513 грн. 41 коп. 3% річних та 3441
грн. судового збору, а всього 486354 грн. 41
коп.

До суду може бути подана
апеляційна скарга на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні при його проголошенні
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя