АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-1792/13
інстанції: Яценко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2013 року колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва у складі

головуючої судді
Музичко С.Г.,

суддів
Кравець В.А., Семенюк Т.А.,
при секретарі
Круглику В.В.

за участю представника позивача
Голікової О.В.,

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, який на підставі
довіреності діє в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 1 червня 2013 року у цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укргазбанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 1 червня 2013 року позов ПАТ
«Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про звернення стягнення на предмет
іпотеки задоволено: у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 18.01.2007 звернуто стягнення
на предмет іпотеки, а саме: АДРЕСА_1,
шляхом продажу з прилюдних торгів з
початковою ціною предмета іпотеки
визначеного суб'єктом оціночної
діяльності на стадії виконавчого
провадження; стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Укргазбанк» судовий збір
у розмірі 1147,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Укргазбанк» судовий збір
у розмірі 1147,00 грн.; с тягнуто з ОСОБА_4
на користь ПАТ «Укргазбанк» судовий
збір у розмірі 1147,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.01.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № 02/07/840, за умовами
якого банк надав кредит у сумі 59 400,00
доларів США, строком до 18.01.2019, зі
сплатою 12,5% річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком, позичальником, ОСОБА_5 та ОСОБА_4
укладено договір іпотеки № 37 від 18.01.2007,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги банку,
суд першої інстанції виходив з того, що
на момент винесення рішення
заборгованість, яка виникла за
кредитним договором, не була погашена.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 01.06.2013 та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права. Зокрема
зазначає, що суд першої інстанції
однобічно і не в повному обсязі
з'ясував обставини справи та суть
правочину, дійсність волевиявлення
його учасників, а також не дослідив
обставини, що мають істотне значення
для справи.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
просила відхилити апеляційну скаргу, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін. Представник відповідач
просив задовольнити апеляційну скаргу
з наведених у ній доводів, а рішення
першої інстанції скасувати.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу та розмір процентів,
встановлений договором.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Правильно встановлено судом першої
інстанції та не заперечувалося
сторонами по справі, що відповідно до
меморіального валютного ордеру від
18.01.2007 та розрахунком заборгованості
ОСОБА_3 за кредитним договором банк
отримав, а позичальник в свою чергу
грошову суму у розмірі 59 400,00 доларів
США.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
18.01.2007 року між позивачем та ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір
іпотеки № 37, предметом іпотеки є
нерухоме майно - квартира загальною
площею 50,81 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1 та належить відповідачам на
праві власності на підставі свідоцтва
про право власність на житло.

Відповідачами не заперечувався, а у
суді апеляційної інстанції
підтвердився той факт, що 21.01.2011
позивачем було надіслано відповідачам
претензію про повернення
заборгованості по кредиту (а.с.27-32).
Проте, згідно даних, що містяться у
матеріалах справи, станом на 16.01.2013
загальна сума заборгованості
відповідачів перед позивачем складає
290 837,61 грн. (.а.с.40).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель має право
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ України від 30
березня 2012 року № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
вимог про стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо), належить
виключно позивачеві.

Таким чином, відповідно до аналізу
зазначених норм права та роз'яснень,
наведених у постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
звернення стягнення на предмет іпотеки
є можливим у разі невиконання
боржником зобов'язання.

Щодо доводів апеляційної скарги
про неповне дослідження договору
іпотеки, - вони не заслуговують на
увагу, оскільки ні до суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції у передбаченому ст. ст. 10, 60
ЦПК України порядку належних та
допустимих доказів будь-яких інших
доказів чи умов договору іпотеки не
надано.

Стягуючи з відповідачів на користь
позивача витрати по оплаті судового
збору солідарно у розмірі 1147,00 грн. суд
першої інстанції керувався вимогами
ст. 88 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції
повно та всебічно з'ясував обставини,
на які сторони посилались як на
підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених наявними у матеріалах
справи та дослідженими судом першої
інстанції доказами, та виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 1 червня 2013 року не встановлено, а
тому воно підлягає залишенню без змін
на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який на
підставі довіреності діє в інтересах
ОСОБА_3,відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 1 червня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді