Справа № 482/1223/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 грудня 2013 року
м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В., за участю
представника позивача Козак В.М.,
відповідача ОСОБА_2 і його представника
ОСОБА_3, розглядаючи у відкритому
судовому засіданні в залі суду м. Нова
Одеса цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
„Дельта Банк" (далі - Банк) до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2013 року Банк звернувся до суду з
вказаним позовом до відповідача. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 04.12.2006 р.
між товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк»» (далі - Товариство),
активи якого йому передано, та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 427П/06, за
яким боржнику надано кредит в сумі 13 220
доларів США, з процентною ставкою 12,5
річних, на строк до 03 грудня 2023 р.

Вказали, що відповідно до пунктів 2.4 і 2.5
Договору боржник повинен був
сплачувати кредит у сумі не менш як 64,80
доларів США до 10 числа кожного місяця,
але свої зобов'язання не виконує, а
відтак, то згідно пункту 6.2 Договору
Банк має право вимагати повного
виконання кредиту, заборгованість
якого станом на 17 червня 2013 р. є в сумі 155
397,41 грн, яку з посиланням на ці
обставини і статті 512-519, 526, 530, 536, 610, 612,
629, 1046-1050, 1054 і 1056-1 ЦК України просили
стягнути.

У судовому засіданні представник
позивача цивільний позов підтримав та
просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
заявлені вимоги не визнав і просив в їх
задоволенні відмовити мотивуючи тим,
що не мав боргу перед Товариством, а
коли останнє припинило свою діяльність
не мав інформації щодо сплати боргу.
При цьому про передачу Товариством
банку активів його не було повідомлено.

Заслухавши пояснення позивача і його
представника, представника
відповідача, дослідивши обставини
справи і перевіривши їх письмовими
доказами, оцінивши досліджені в
судовому засіданні докази, суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1
ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає,
що Банк зобов'язується надати грошові
кошти позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених кредитним
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 04
грудня 2006 р. між Товариством та ОСОБА_2,
укладено кредитний договір № 427П/2006,
відповідно до умов якого йому надано
кредит з метою придбання житлового
будинку в сумі 13 220 доларів США, з
процентною ставкою 12,5 % річних, на строк
204 місяці, тобто з кінцевим терміном
повернення 03 грудня 2023 р.

Виходячи зі змісту пункту 2.4 Договору
ОСОБА_2 зобов'язаний був до 10 числа
кожного місяця погашати кредит, а також
відсотки за його користування частками
в розмірі не менш як 64,80 доларів США.

04 грудня 2006 р. на виконання умов пунктів
2.1., 2.2. Договору кредитні кошти були
перераховані на поточний рахунок
ОСОБА_2

В силу ст. 514 ЦК до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 2 ст. 516 ЦК визначено, якщо
боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобов'язанні,
новий кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні (ч.
2 ст. 517 ЦК).

30 червня 2010 р. між Товариством, Банком
та Національним Банком України
укладено договір, за яким Товариством
передано свої активи та кредитні
зобов'язання на користь Банку.

За таких умов Товариство є належним
позивачем і отримало право пред'являти
зазначені вимоги до боржника за умови
порушення останнім умов кредитного
Договору.

Однак судом з'ясовано, що з червня
місяця 2010 року по 27 березня 2013 року Банк
не повідомляв відповідача про
передання йому активів від Товариства,
у тому числі і за зобов'язаннями ОСОБА_2

Отже, боржник ОСОБА_2 з причин від нього
незалежних не мав змоги погашати борг
за кредитним договором, оскільки
Товариство передало свої активи та
кредитні зобов'язання Банку і, ні той,
ні інший не повідомили боржника про
банківські рахунки, на які необхідно
сплачувати борг.

Крім того, у своїх вимогах Банк
посилається на те, що в результаті
неналежного виконання ОСОБА_2
договірних зобов'язань станом на 17
червня 2013 року утворилася
заборгованість в сумі 155 397,41 грн, з яких:

- борг по тілу кредиту - 94 272 грн;

- борг за відсотками - 55 454,63 грн;

- борг за комісією - 5 670,78 грн.

За правилами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні відповідач
пояснив, що сплачував борг по кредиту
та відсотки за його користуванням до
кінця 2009 р., тобто до виникнення
банкрутства Товариства. З вказаних
обставин у подальшому припинив сплату
боргу. Письмових повідомлень з Банку
про заміну кредитора не отримував.

Вказане підтверджується наданими
позивачем суду банківськими
квитанціями, з яких видно, що за період
з 2007 по 2009 роки він погасив борг по тілу
кредиту у сумі 4 840,49 доларів США, а також
у виді процентів та комісії 1 697, 28
доларів США.

Таким чином, виходячи з домовленостей
Товариства і ОСОБА_2 зазначених у
пунктах 2.4. - 2.8. Договору, останній на
момент передачі активів Банку
своєчасно і добросовісно виконував
свої зобов'язання по Договору у повному
обсязі, з перевищенням розміру
щомісячного платежу.

За правилами ч. 4 ст. 10 ЦПК суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи; роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

На вимогу суду представник Банку не
надав доказів щодо повідомлення
ОСОБА_2 про перехід до Банку як нового
кредитора прав у зобов'язанні боржника
перед Товариством.

Не надано суду належних та допустимих
доказів про наявність боргу ОСОБА_2
перед Товариством на час передачі
активів та кредитних зобов'язань на
користь Банку, тобто на 30 червня 2010
року.

Пунктом 6.2. Договору сторони узгодили,
що Банк має право вимагати
дострокового повного повернення
кредиту, процентів і комісій у разі,
зокрема, порушення Позичальником
строків платежів, що встановлені цим
Договором.

Викладене свідчить про те, що
відповідачем порушено строки виплати
щомісячних платежів не з його вини, а
кредиторів, а відтак, то й вимоги до
боржника заявлені передчасно та
безпідставно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
„Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 427П/06 від 04 грудня 2006 року у сумі 155
397,41 грн - відмовити, як заявлені
передчасно й безпідставно.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Новоодеський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий