Справа №583/3335/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - ПлотниковаНомер
провадження 22-ц/788/2733/13 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 19
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2013 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Кононенко О. Ю.,

суддів - Шевченка В. А., Бойка В. Б.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 листопада
2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
стягнення безпідставно набутих
коштів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 листопада
2013 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
грошові кошти в розмірі 30000 грн. та
судові витрати в розмірі 300 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить зазначене рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову
ОСОБА_3 в задоволенні позову.

При цьому зазначає, що відповідно до
нотаріально посвідченого доручення
він має право не тільки на керування
автомобілем марки ВАЗ 21099, 1993 року
випуску, червоного кольору, ДНЗ НОМЕР_1,
але і його реалізацію третім особам.

Вказує, що в момент прийому - передачі
вказаного автомобіля ОСОБА_3 погодився
з ціною та не заявив йому будь-яких
претензій щодо якості отриманого від
нього автомобіля, його комплектації
або технічного стану, а тому будь-яких
правових підстав для повернення ним
отриманих від покупця коштів немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_2, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
позивача ОСОБА_3, який заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
легковий автомобіль марки ВАЗ 21099, 1993
року випуску, червоного кольору, ДНЗ
НОМЕР_1, належить на праві приватної
власності ОСОБА_6, який 21 червня 2006 року
видав ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (кожен діє
окремо) нотаріально посвідчену
довіреність, якою уповноважив їх
строком до 21 червня 2026 року, з правом
передоручення, експлуатувати,
користуватися (керувати) та
розпоряджатися (продати, обміняти,
передати в оренду тощо) належним йому
автомобілем.

17 серпня 2007 року ОСОБА_5, діючи на
підставі довіреності, виданої з правом
передоручення від імені ОСОБА_6, видав
ОСОБА_4, ОСОБА_8 нотаріально посвідчену
довіреність, якою уповноважив їх
строком до 21 червня 2026 року, незалежно
один від одного, експлуатувати,
користуватися (керувати) та
розпоряджатися (продати, зняти з
обліку, поставити на облік у
відповідних органах МРЕВ) належним
ОСОБА_6 автомобілем.

03 жовтня 2010 року ОСОБА_5, діючи на
підставі довіреності, виданої з правом
передоручення від імені ОСОБА_6, видав
ОСОБА_2, ОСОБА_9 нотаріально посвідчену
довіреність, якою уповноважив їх
строком до 21 червня 2026 року, незалежно
один від одного, експлуатувати,
користуватися (керувати) та
розпоряджатися (в тому числі продати,
зняти з обліку, поставити на облік у
відповідних органах МРЕВ) автомобілем.

12 жовтня 2011 року ОСОБА_5, діючи на
підставі довіреності, виданої з правом
передоручення від імені ОСОБА_6, видав
ОСОБА_3 нотаріально посвідчену
довіреність, якою уповноважив його
строком до 21 червня 2026 року
експлуатувати та розпоряджатися
належним ОСОБА_6 автомобілем марки ВАЗ
21099, 1993 року випуску, червоного кольору,
ДНЗ НОМЕР_1.

Постановою ВДВС Охтирського МРУЮ від 14
серпня 2009 року в процесі примусового
виконання виконавчих документів,
виданих Охтирським міськрайонним
судом про стягнення з ОСОБА_6 боргу на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено
арешт на вищевказаний автомобіль.

02 вересня 2011 року ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_3 30000 грн. за продаж автомобіля.

Факт одержання 02 вересня 2011 року
ОСОБА_2 грошових коштів за автомобіль в
розмірі 30000 грн. підтверджується
розпискою (а.с. 5 зворот).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що грошові кошти в сумі
30000 грн. безпідставно набуті
відповідачем, тому підлягають
поверненню позивачеві, оскільки ОСОБА_2
не мав правових підстав відчужувати
автомобіль.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду узгоджується з
матеріалами справи та вимогами ст. 1212
ЦК України, відповідно до якої особа,
яка набула майно за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно незалежно від того, чи
безпідставне набуття було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

Згідно з вимогами статті 1213 ЦК
України, набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі.

Аналізуючи зазначені норми
закону, колегія суддів приходить до
висновку, що предметом регулювання
інституту безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна і які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Обов'язковими умовами для
виникнення зобов'язання з
безпідставного збагачення є: набуття
або збереження майна; набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи; відсутність правової підстави
для набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи (відсутність
положень закону, адміністративного
акта, правочину або інших підстав,
передбачених ст. 11 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається,
що відповідно до свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2, автомобіль
ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1993
року випуску зареєстрований 24.11.2000 року
Охтирським МРЕВ ДАІ за ОСОБА_6 (а.с. 23).

Судом першої інстанції вірно
встановлено та не спростовано
відповідачем у справі, що договір
купівлі-продажу автомобіля у
передбаченому законом порядку між
сторонами у справі не укладався, а
видана від імені власника автомобіля
на ім'я ОСОБА_2 довіреність на право
розпорядження ним та розписка про
отримання грошей від ОСОБА_3, не є
передбаченими законом підставами
переходу до відповідача права
власності на даний автомобіль.

За таких обставин, місцевий суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
грошові кошти, одержані від ОСОБА_3, як
безпідставно набуті відповідачем,
підлягають поверненню позивачу.

Посилання заявника апеляційної скарги
на відсутність будь-яких правових
підстав для повернення отриманих від
покупця коштів, зважаючи на те, що на
момент прийому - передачі вказаного
автомобіля ОСОБА_3 погодився з ціною та
не заявив йому будь-яких претензій щодо
якості отриманого від нього
автомобіля, його комплектації або
технічного стану, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що
він відповідно до нотаріально
посвідченої довіреності має право не
тільки на керування автомобілем ВАЗ
21099, але і на його відчуження третім
особам, суперечать вимогам ч. 3 ст. 238, ст.
239 ЦК України, відповідно до яких
представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє, у
своїх інтересах або в інтересах іншої
особи, представником якої він
одночасно є, за винятком комерційного
представництва, а також щодо інших
осіб, встановлених законом. Правочин,
вчинений представником, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє.

Отже, виходячи з того, що право
власності на автомобіль не перейшло до
відповідача в установленому законом
порядку, він не мав правових підстав в
своїх інтересах вчиняти правочин з
продажу автомобіля, належного на праві
власності ОСОБА_6, з одержанням
грошових коштів у свою власність.

Інші доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 щодо незаконного збагачення
ОСОБА_3 при стягненні коштів за
автомобіль, його необізнаності щодо
факту накладення арешту на автомобіль,
висновку суду також не спростовують.

За таких обставин, оскаржуване рішення
суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 314,
ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -