Провадження 2-6265/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Букіної О.М.

при секретарі Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Відділ державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції в м.
Києві, Приватне акціонерне товариство
Комерційний банк «Експобанк» про
визнання права власності та звільнення
майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

23.10.2013 року позивач звернулася з
позовом до відповідача та уточнивши
позовні вимоги просила визнати за нею
право власності на легковий автомобіль
CITROEN C2, 2006 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 та
звільнити автомобіль з-під арешту
накладений згідно Постанови ВДВС
Оболонського РУЮ в м.Києві від 24.01.2013 р.,
про що внести відповідний запис до
реєстру «АІС» органів ДАІ України.

Свої вимоги мотивує тим, що 17 вересня 2012
року між позивачкою та відповідачем
фактично було укладено Договір купівлі
- продажу, за яким вона отримана у
власність легковий автомобіль CITROEN С2,
2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, червоного
кольору, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серія НОМЕР_3, та
заплатила відповідачу 7 000 (сім тисяч)
доларів США, що станом на дату подання
позову за курсом НБУ (за 1 долар СІЛА - 8,17
грн.) дорівнює 57 190 (П'ятдесят сім тисяч
сто дев'яносто) грн. 00 коп.

Факт коштів в розмірі 7 000 (сім тисяч)
доларів США, підтверджується розпискою
від 17 вересня 2012 року, підписаною
відповідачем.

На підтвердження укладеного договору
ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 нотаріально
посвідчену довіреність на право
користування та розпорядження
транспортним засобом, а при
необхідності зняття з обліку в органах
Державтоінспекції та продати належний
йому на праві власності автомобіль.

Крім цього, ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 ключі
та Свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу.

Договір купівлі - продажу нотаріально
не посвідчувався,т.я. відповідач
відмовився посилаючись на його
зайнятість, а право власності не було
переоформлено в органах ДАІ через
недостатність на той момент коштів у
позивача.

Зазначає, що 19 липня 2013 року позивач
виявила бажання здійснити
переоформлення спірного автомобіля на
власне ім'я, однак дізналася, що згідно
поточним результатом звірення по
«АІС», авто значиться в арешті з
забороною відчуження згідно Постанови
№766/8 від 05.01.2013 року ВДВС Оболонського
РУЮ м. Києві, виконавець Диких О.О., в/л
2-193 від 27.06.2012 року, виконавче
провадження 33481951 на суму 541 465,15 грн.

Вважає, що в день видачі довіреності
17.09.2012 року та передачі ключів з
реєстраційними документами, вона
фактично набула права власності на
спірний автомобіль і з цього часу
постійно користується ним.

Посилаючись на викладене, вважає, що
вона набула права власності на спірний
автомобіль, оскільки договір-купівлі
продажу фактично було укладено,
враховуючи те, що її права порушені,
просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали та
просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, проте подав заяву в якій
позов визнав в повному обсязі та
просив розглядати справу у його
відсутності.

Представник третьої особи- Приватне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Експобанк» в судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на те, що законом чітко визначені
підстави набуття права власності на
автомобілі, а довіреність не є
документом за яким право власності
може перейти від однієї особи іншій, а
також зазначає, що розписка про
передачу грошей теж не є таким
документом. В зв»язку з цим, просив в
задоволені позову відмовити повністю
посилаючись на його необґрунтованість
та безпідставність.

Представник ВДВС Оболонського РУЮ в м.
Києві в судове засідання не з»явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений.

Вислухавши думку сторін, суд вважає за
можливе розглядати справу у
відсутності відповідача та
представника третьої особи ВДВС
Оболонського РУЮ в м. Києві, на підставі
наявних матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, приходить до наступного
висновку.

В ст.ст.13,41 Конституції України
закріплено основні правові принципи
регулювання відносин власності,
головним із яких є принцип рівного
визнання й захисту усіх форм власності.

Відповідно до статті 13 Конституції
України власність не повинна
використовуватися на шкоду людині і
суспільству. У такій редакції
конституційна норма не лише покладає
на власника обов'язки, а й орієнтовно
вказує на його зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідно до
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, відповідач
ОСОБА_2 є власником автомобіля марки
CITROEN C2, 2006 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2,
червоного кольору, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серія
НОМЕР_3 (а.с.7).

17.09.2012 року ним була видана довіреність
на користування та розпорядження
автомобілем позивачу ОСОБА_1

З розписки від 17.09.2012 року вбачається,
що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 7000
доларів США в рахунок вартості
автомобіля (а.с.8).

Також встановлено, що рішенням
Солом»янського районного суду м. Києва
від 05.03.2012 року стягнуто солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ
«Експобанк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 541 465,15
грн.

20.07.2012 року постановою старшого
державного виконавця ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві було
відкрито виконавче провадження ВП №
33481951 з виконання рішення
Солом»янського районного суду м. Києва
про стягнення з відповідача ОСОБА_2
боргу в розмірі 541 465,15 грн. (а.с.62)

24.01.2013 року держвиконавцем в межах
виконавчого провадження була винесена
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
(а.с.64).

Як встановлено в суді, автомобіль CITROEN
C2, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, перебуває
під арештом ( а.с.11).

Згідно зі ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про
автомобільний транспорт» транспортні
засоби, в тому числі легкові
автомобілі, підлягають державній
реєстрації.

Державна реєстрація здійснюється в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

В ч.3 ст. 640 ЦК України зазначено, що
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації.

Згідно зі ст.52-1 Закону України «Про
дорожній рух» органи
Державтоінспекції МВС здійснюють
функції щодо державної реєстрації,
перереєстрації та ведення
автоматизованого обліку, накопичення,
оброблення та використання відомостей
про транспортні засоби, що підлягають
державній реєстрації, та про їх
власників; у випадках, передбачених
законом, здійснюють функції контролю
за внесенням обов'язкових платежів
власниками транспортних засобів.

Відповідно до п.8 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 07.09.1998
року № 1388 перед відчуженням, передачею
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ.

При цьому, відповідно до Інструкції
про проведення огляду транспортних
засобів та їх реєстраційних документів
під час реєстрації, перереєстрації і
зняття з обліку, затвердженої Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
10.11.2005 № 987, під час реєстрації,
перереєстрації та зняття з обліку в РЕП
ДАІ автомобіля експертами
здійснюється його огляд та огляд
реєстраційних документів.

При реєстрації автомобіля також
сплачуються відповідні податки та
збори.

Підстави набуття права власності на
майно чітко визначені цивільним
законодавством.

Відповідно до пп. 2, 7, 8 Правил
передбачено порядок набуття права
власності на транспортний засіб з
обов'язковою реєстрацією власником
придбаного транспортного засобу на
підставі документів, що підтверджують
право власності.

Таким чином, до вчинення зазначених дій
продавець транспортного засобу не
вправі його відчужувати, а покупець
набути право власності на транспортний
засіб.

Судом встановлено, що позивач та
відповідач не вчинили дій, направлених
на набуття позивачем права власності
на спірний автомобіль, не
перереєстрував автомобіль на ім»я
позивача в органах ДАІ.

З викладеного вище випливає, що позивач
у встановленому законом порядку не
набув права власності на спірний
автомобіль, а тому правові підстави для
задоволення його вимог відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає, що
визнання відповідачем позову ОСОБА_1
суперечить закону та порушує права та
охоронюваний законом інтерес
стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Таким чином, для пред'явлення позову
про визнання права власності
необхідними умовами є дві безумовні
обставини: 1) особа, яка звертається до
суду повинна бути власником майна. 2) це
право повинно оспорюватися.

Оскільки позивачем спірний автомобіль
у встановленому законом порядку
зареєстрований не був, право власності
у нього не виникло, правові підстави
для обраного позивачем способу захисту
в вигляді визнання за ним права
власності на спірний автомобіль за
відсутності підстав, з якими закон
пов'язує можливість застосування судом
вказаного способу захисту цивільних
прав та інтересів, відсутні.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

При цьому, за приписами ч.1 ст.60
вказаного Закону особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутись до
суду з позовом про визнання права на
майно і про звільнення цього майна з
під арешту.

Згідно ч.1, п.5 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

Частинами 1 та 2 ст.57 вищезазначеного
Закону визначено, що арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що вчинені
державним виконавцем дії в межах
виконавчого провадження щодо спірного
автомобіля відповідають вимогам
закону.

Крім того, суд вважає, що вимоги
позивача про звільнення майна з -під
арешту не підлягають задоволенню також
з тих підстав, що пред»явлені до
неналежного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги вимоги ст. 11 ЦПК України, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволені позову ОСОБА_1 повністю.

Керуючись ст.ст.16, 218, 220, 328, 392,640, 655 ЦК
України, ст.60 Закону України» Про
виконавче провадження», ст.ст. 3,4, 10-11,
57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності та
звільнення майна з-під арешту,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суму м.Києва шляхом
подання апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом 10 днів з
моменту проголошення рішення.

Суддя: