Справа №583/1143/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Олійник О. В.Номер
провадження 22-ц/788/2789/13 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 5
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Попруги С. В., Ільченко О. Ю.,

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 14 листопада
2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення грошової компенсації за
автомобіль, який визнано об'єктом
спільної сумісної власності подружжя

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про реальний поділ спільного
сумісного майна, -

в с т а
н о в и л а:

01 квітня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що рішенням Охтирського
міськрайонного суду від 19 березня 2013
року автомобіль марки «ВАЗ 21114» 2007 р.в.,
державний номерний знак НОМЕР_1 було
визнано спільним сумісним майном, її та
відповідача, проте відповідач
одноосібно володіє автомобілем та
порушує її права на володіння та
користування даним транспортним
засобом.

У зв`язку з цим просила виділити їй
спірний автомобіль, визнати за нею
право власності на даний автомобіль,
стягнути з неї на користь відповідача
1/2 частину вартості автомобіля,
витребувати автомобіль у ОСОБА_3 та
передати їй.

22 липня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним зустрічним позовом, в
якому просив визначити ідеальні частки
ОСОБА_4, ОСОБА_3 в праві власності на
автомобіль в розмірі по 12 частки на
кожного, стягнути з нього на користь
ОСОБА_4 16017,72 грн., яка відповідає 12
частині дійсної вартості
транспортного засобу відповідно до
висновку експерта №56 від 23 вересня 2013
року, залишивши даний автомобіль у його
володінні, користуванні та
розпорядженні, та припинити право
спільної часткової власності на даний
транспортний засіб.

07 листопада 2013 року ОСОБА_4 подала заяву
про зміну позовних вимог, просила
спірний автомобіль виділити у
власність ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_3 на
її користь грошову комппенсацію в сумі
23100 грн., пояснюючи це тим, що ОСОБА_3
навмисно разукомплектував спірний
автомобіль.

У зв`язку з чим ухвалою Охтирського
міськрайонного суду від 07 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_4 про
виділення їй у власність автомобілю
«ВАЗ 21114» та стягнення з неї на користь
відповідача грошової компенсації були
залишені без розгляду.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 14 листопада
2013 року позов ОСОБА_4 задоволено, а
зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визначено ідеальну частку ОСОБА_4,
ОСОБА_3 у спільній власності на
автомобіль в розмірі 12 частки на
кожного.

Виділено в порядку поділу майна ОСОБА_3
у власність автомобіль марки «ВАЗ 21114»
2007 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію за належну їй 12
частку автомобілю «ВАЗ 21114» НОМЕР_1 в
сумі 23100 грн. В іншій частині позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення
суду та ухвалити нове про задоволення
його позову.

При цьому доводить, що згідно висновку
експерта дійсна вартість автомобіля
«ВАЗ 21114» на даний чає становить 32035 грн.
43 коп., а тому вважає, що з нього на
користь ОСОБА_4 повинна бути стягнута
грошова компенсація за автомобіль у
розмірі 16017,72 коп., а не 23100 грн.

Крім того судом не вирішено питання про
припинення права власності ОСОБА_4 на
спірний автомобіль.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
ОСОБА_4 та її адвоката ОСОБА_6, які
заперечували проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірний автомобіль придбано сторонами
у справі у період їх проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому їх
частки на це майно є рівними.

Визначаючи вартість автомобіля суд
виходив з доведеності навмисного його
розкомплектування ОСОБА_3 для
зменшення вартості, відтак визначив
його вартість згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи в сумі
46200 грн. та з огляду на згоду ОСОБА_4 їй
відшкодовано вартість 12 частини
автомобіля в сумі 23100 грн., а автомобіль
залишено в одноосібному володінні
ОСОБА_3

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, оскільки суд дійшов цих
висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

В той же час, оскаржуване рішення не
містить мотивів щодо припинення права
власності на спірний автомобіль
ОСОБА_4 при визнанні права власності на
нього тільки за ОСОБА_3

Зазначені порушення норм
матеріального й процесуального права,
у відповідності до положень п.п.1, 4 ч.1
ст.309 ЦПК України, є підставою для зміни
оскаржуваного рішення шляхом
доповнення рішення про припинення
права власності за ОСОБА_4 на 12 частину
автомобіля після сплати їй ОСОБА_3 23100
грн. з огляду на таке.

Відповідно до ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Договір про виділ у
натурі частки з нерухомого спільного
майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з правилами ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Тобто вказані норми ЦК України є
різними за своєю правовою природою і
кожна з них є окремою підставою для
пред'явлення позову, оскільки перша з
них передбачає право власника, який
виділяється, на частку зі спільного
майна, а друга - можливість за позовом
інших співвласників припинити право
особи на частку у спільному майні.

При цьому грошова або інша майнова
компенсація відповідно до ст. 364 ЦК
України може бути виплачена
співвласнику, який виділяється, лише за
його згодою. Водночас відповідно до ст.
365 ЦК України згоди особи, право якої на
частку у спільному майні припиняється,
на отримання компенсації за його
частку не потрібно (позивачу лише
необхідно внести вартість частки,
право на яку припиняється, на
депозитний рахунок суду).

З матеріалів справи вбачається, що
сторони у справі у своїх позовах
(первісний і зустрічний) не вимагали
виділення в натурі належної їм частки у
спільній частковій власності
відповідно до ст.364 ЦК України, а
ставили питання про припинення права
ОСОБА_4 на її ідеальну частку у
спільному майні, яке є неподільним, на
підставі ст.365 ЦК України і просили
визнати за ОСОБА_3 право власності на
все майно (автомобіль).

Отже, за встановлених фактичних
обставин справи та у відповідності до
вимог п.4 ст.174 ЦПК України у суду були
всі підстави для задоволення позову
ОСОБА_3 щодо припинення права власності
ОСОБА_4 на 12 частину їх спільного
автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про невірне
визначення вартості автомобіля не
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Охтирського міськрайонного
суду від 19 березня 2013 року автомобіль
марки «ВАЗ 21114» 2007 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1 було
визнано спільним сумісним майном
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Даний автомобіль зареєстрований у ВРЕР
ДАІ з обслуговування м.Охтирки,
Охтирського, Великописарівського,
Тростянецького районів за ОСОБА_3

Сторони не оспорюють, що спірний
автомобіль знаходиться у користуванні
ОСОБА_3

Для визначення вартості спірного
автомобіля, за клопотанням ОСОБА_4, була
призначена судова автотоварознавча
експертиза.

Відповідно до висновку експерта №56
судової автотоварознавчої експертизи
від 23 вересня 2013 року вартість
автомобіля «ВАЗ 21114» 2007 року випуску
НОМЕР_1 з врахуванням вартості
відновлювального ремонту і
комплектності і без врахування
величини втрати товарної вартості на
дату дослідження складає 32035, 43 грн.

Крім того, експертом була визначена
вартість вказаного автомобіля у
звичайному вигляді (у повній базовій
комплектності) відповідно до Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 24 листопада 2013 року,
вартість автомобіля у базовій
комплектації складає 46200 грн.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснила, що є сусідкою ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 був день
народження, і свідок бачила, як він
виїжджав із двору своїм автомобілем
ВАЗ державний номер НОМЕР_1, автомобіль
їй добре відомий. Через декілька днів
ОСОБА_4 їй повідомила, що ОСОБА_3 надав
автомобіль для огляду експерту в
розібраному вигляді. 18 вересня 2013 року
ОСОБА_3 знову виїжджав із двору на
своєму автомобілі, і свідок це побачила
з вікна свого будинку і одразу ж
зателефонувала ОСОБА_3, після чого
ОСОБА_3 викликала міліцію.

Зазначеним письмовим доказам та
показам свідків суд першої інстанції
дав належну оцінку й дійшов
обґрунтованого висновку щодо
визначення вартості автомобіля у сумі
46200 грн.

ОСОБА_3, у порушення вимог ст.10, 60 ЦПК
України, не надав суду належних і
допустимих доказів щодо причин
розкомплектування придатного до
експлуатації автомобіля й
безпідставно не надав експерту зняті
до дня огляду його комплектуючі.

Доводи апеляційної скарги щодо
придбання автомобіля за кредитні
кошти, також не спростовують висновків
суду, оскільки ОСОБА_3 визнає, що
придбання і повне погашення кредиту
відбулось за час спільного проживання
сторін по справі однією сім'єю без
реєстрації шлюбу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.1, 4
ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 14 листопада
2013 року у даній справі у частині
вирішення позову про припинення права
власності на спірний автомобіль ОСОБА_4
змінити.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2
частину автомобіля ВАЗ «21114»
реєстраційний номер НОМЕР_1, після
сплати ОСОБА_3 23100 грн. ОСОБА_4.

Рішення набрало законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -