Справа № 407/2774/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 року Антрацитівський
міськрайонний суд Луганської
області

у складі головуючого:
судді                     Бабічевої
Л.П.

при
секретарі
Колчиній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Антрацит
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої злочином /
третя особа – ТДВ «Страхове товариство
«Домінанта»/, -

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідача про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на те, що вироком
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 04.03.2013 року
відповідача ОСОБА_2 визнано винним у
скоєнні дорожньо - транспортної
пригоди, вирок суду набув законної сили
03.04.2013 року.

Внаслідок скоєної з вини відповідача
ДТП була завдана матеріальна шкода
внаслідок пошкодження належного
позивачу автомобіля, яка згідно
висновку експертного дослідження
№480/12/12 від 11.12.2012 року складає 74 414,27
грн..

27.04.2013 року він отримав страхове
відшкодування від страхової компанії
згідно договору №АЕ/0502157 від 13.11.2012
року та акту №084-ЦВ від 17.04.2013 року у
розмірі 38805,00 грн..

Сума невідшкодованої матеріальної
шкоди, яку повинен відшкодувати
відповідач становить 35609,27грн. (74
414,27грн. - 38805,00 грн.).

Крім механічних ушкоджень належному
йому автомобілю, відповідач своїми
неправомірними діями спричинив також
моральну шкоду.

В результаті ДТП йому згідно висновку
судово-медичної експертизи №38 від
24.01.2013 року, були заподіяні
тілесні ушкодження, а саме: плітравма,
закритий заднє-верхній вивих в лівому
тазостегновому суглобі. Закритий
уламчастий злам виростків
великогомілкової кістки, верхньої
третини малогомілкової кістки зліва.
Краєвий внутрішньо суглобний злам
кісток тазу зліва(вертлюжної западини).
Забій шийного відділу хребта. Ссадини
голови, кінцівок.

У зв'язку із заподіяними тілесними
ушкодженнями, він отримав тимчасову
непрацездатність, внаслідок чого
протягом тривалого часу перебував на
стаціонарному лікуванні у
травматологічному відділенні КУ «1-ої
міської лікарні» м. Антрацит, переніс
операції.

Він перебував на тулубному витяжінні 46
днів без руху, цілком прикутий до ліжка,
постійно вживаючи знеболювальні
засоби і до теперішнього часу потребую
постійного лікування та повного
догляду.

У нього обмежене пересування, з
допомогою палиці, постійні больові
відчуття в області лівого стегна та
коліна, не може присісти, масаж та
розробка ноги завдають сильний біль, на
лівій нозі залишилися рубці та шрами.

Фізичні страждання приводять його до
подавленого стану, погіршився сон та
апетит, з'явився головний біль,
трапляються нервові зриви по незначним
подіям, що в цілому спричиняє порушення
життєвого укладу.

Позивач просить стягнути з відповідача
на його користь матеріальну шкоду у
сумі 35609 грн. та моральну
шкоду у сумі 50 000 грн..

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав з вищевикладених
підстав, просить позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнав частково, не заперечував
проти стягнення матеріальної шкоди у
сумі 35609 грн., в цій частині позовні
вимоги визнав повністю. У частині
стягнення моральної шкоди позовні
вимоги не визнає, оскільки він оплатив
витрати на лікування позивача. Вважає,
що відсутні підстави про стягнення з
нього моральної шкоди. В цій частині
позовних вимог просить відмовити.

Представник третьої особи – ТДВ
«Страхове товариство «Домінанта»,
залученого до справи ухвалою
Антрацитівського міськрайонного суду
від 25.06.2013 року, у судове засідання не
з’явився, від третьої особи надійшла
до суду телеграма про розгляд справи за
відсутності представника третьої
особи ( а.с. 70).

Суд, вислухавши позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, матеріали
кримінального провадження № 1- кп/407/42/13,
оцінивши, відповідно до ст. ст. 212, 213
ЦПК України докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об’єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, вважає, що позов таким,
що підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так, вироком Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 04.03.2013 року
відповідача ОСОБА_2 визнано винним за
ч.1 ст. 286 КК України та призначено
покарання. Даним вироком встановлено,
що 28.11.2012 року приблизно о 17-05
год. відповідач ОСОБА_2, керуючи
автомобілем ВАЗ-21214, номерний знак
НОМЕР_1, рухався по автодорозі «Успенка
– Антрацит» через с.Щотове м.Антрацит
та діючи з порушенням вимог п.12.1 ПДР
України, не вибрав безпечної швидкості
руху, відволікся від керування
транспортного засобу, внаслідок чого
виїхав на зустрічну смугу руху та
скоїв зіткнення з автомобілем LADA-217130,
д/н ВВ78 44 CН, під керуванням позивача
ОСОБА_1 Внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_1
згідно висновку судово-медичної
експертизи № 38 від 24.01.2013 року завдано
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості, які викликали за собою
тривалий розлад здоров’я. / а.с. 7-12, Т.2
а.с. 33-35 кримінальної справи № 1-
кп/407/42/13/.

Також вироком суду було встановлено, що
01.12.2012 року та 05.12.2012 року
ОСОБА_2 у добровільному порядку
відшкодував потерпілому – позивачу
ОСОБА_1 витрати на лікування.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов’язковий для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля
LADA-217130, д/н ВВ78 44 CН / а.с. 43, Т.1
а.с. 17 кримінальної справи № 1- кп/407/42/13/.
Відповідач ОСОБА_2 є власником
автомобіля ВАЗ-21214, номерний знак
НОМЕР_1 /Т.1 а.с.22 кримінальної справи
№ 1- кп/407/42/13/.

Між відповідачем ОСОБА_2 та ТДВ
«Страхове товариство «Домінанта» було
укладено договір обов’язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, що
підтверджується Полюсом АЕ/0502157 / а.с.
25-26/, у якому вказано відповідача
ОСОБА_2, цивільно-правова
відповідальність якого застрахована,
транспортний засіб - автомобіль ВАЗ-21214,
номерний знак НОМЕР_1, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну, – 50 000 грн., франшиза – 1000 грн.,
строк дії договору з 13.11.2012 р. по 12.11.2013
р..

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №
480/12/12 від 11.12.2012 року
матеріальна шкода, заподіяна власнику
автомобіля LADA 17130, д/н ВВ78 44 CН -
позивачу ОСОБА_1 становить 74 414 грн. 27
коп. / а.с. 27-34/.

27.04.2013 р. позивач отримав від страховика
- ТДВ «Страхове товариство «Домінанта»
страхове відшкодування у сумі 38 805 грн.
у відшкодування матеріального збитку в
результаті пошкодження його
автомобіля LADA 17130 за страховим полісом
АЕ/0502157, за яким відповідач застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність. Страхове
відшкодування перераховано
страховиком позивачу через відділення
«Приватбанку» / а.с. 13 /.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати ( страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов’язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Оскільки позивачу завдано
матеріальної шкоди на суму 74 414 грн. 27
коп., а відшкодовано страховиком тільки
38 805 грн., тобто страхової виплати
недостатньо для повного відшкодування
завданої відповідачем шкоди. Залишок
невідшкодованої суми становить – 35 609
грн. 27 коп..

Суд згідно ст. 1194 ЦК України вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача суму в межах
заявлених позовних вимог - 35 609 грн. 00
коп., як різницю між фактичним розміром
шкоди і страховою виплатою.

В цій частині позовні вимоги суд вважає
таким, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення
моральної шкоди, то суд приходить до
наступного.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
заподіяна фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями або
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка його заподіяла, за наявності її
вини.

Так, вироком Антрацитівського
міькрайонного суду від 04.03.2013 року було
встановлено, що внаслідок ДТП скоєного
з вини відповідача ОСОБА_2 позивачу
було завдано тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості, які
викликали за собою тривалий розлад
здоров’я.

З приводу тілесних ушкоджень,
отриманих в ДТП, позивач ОСОБА_1
перебував на стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні КУ «1-а
міська лікарня» з 28.11.12 року по 12.01.2013
року, з 20.03.2013 р. по 02.04.2013 р., 28.11.2012 року
та 05.12.2012 року переніс операції, також
перебував на лікуванні в
реабілітаційному денному відділенні
консультативно діагностичної
поліклініки КУ «1-а міська лікарня»
Антрацитівської міської ради з 26.04.13
року по 18.05.2013 року / а.с. 14-16/.

В даному випадку суд вважає
встановленою наявність моральної
шкоди позивачу, яка виразилася в тому,
що внаслідок ДТП, скоєної за участю
відповідача ОСОБА_2, який визнаний
вироком суду винним за ч.1 ст.286 КК
України, позивач отримав тілесні
ушкодження середнього ступеня
тяжкості, внаслідок чого тривалий час
перебував на стаціонарному лікуванні,
він зазнавав фізичних страждань у
зв’язку з ушкодженням здоров’я.

Вирішуючи питання про розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, суд
враховує характер і глибину фізичних
та душевних страждань позивача,
ступінь тяжкості тілесних ушкоджень,
завданих позивачу, ступінь вини
відповідача, і з урахуванням цих
обставин та вимог розумності і
справедливості, закріплених у ст. 23 ЦК
України, суд вважає обгрунтованим
моральну шкоду в сумі 5 000 грн..

Зменшуючи розмір відшкодування
порівняно з заявленим, суд враховує
необережну форму вини відповідача щодо
ДТП, а також враховує поведінку
відповідача, який після ДТП
добровільно відшкодував витрати на
лікування позивачу у розмірі 3000 грн. та
8000 грн., що встановлено вироком
Антрацитівського міськрайонного суду
від 04.03.2013 року, а також підтверджується
наявними у матеріалах кримінальної
справи копіями розписок ( Т.1 а.с. 44, 45
кримінальної справи № 1- кп/407/42/13/).

Також суд вважає за необхідне стягнути
суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн.
саме з відповідача ОСОБА_2, оскільки
позовні вимоги заявлені до відповідача
- особи винної в ДТП, що є правом
позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо
позивач звільнений від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

В даному випадку позивач був
звільнений від сплати судового збору.

Оскільки в даному випадку заявлені
позовні вимоги як майнового так і
немайнового характеру, то суд вважає
на необхідне стягнути з відповідача
згідно ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011
року суму судового збору щодо вимог
майнового характеру – 229 грн. 40 коп. та
вимог немайнового характеру – 114 грн. 70
коп., а всього 344 грн. 10 коп.

На підставі
викладеного,

керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209,
212-213 ЦПК України,

ст.ст. 23, 1166, 1167, 1194 ЦК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 Івановича до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 35 609 грн., у
відшкодування моральної шкоди 5000 грн.,
а всього 40 609 грн. / сорок тисяч шістсот
дев’ять грн. 00 коп./.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 344 грн. 10 коп. (триста сорок
чотири грн. 10 коп.).

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Антрацитівський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження.

Суддя Антрацитівського

міськрайонного суду

ОС
ОБА_4