Провадження № 2/755/5889/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

06.12.2013 року Дніпровський районний суд м.
Києва, в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову подану в межах
розгляду цивільної справи за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Дарницький вагоноремонтний завод»
про визнання права користування жилим
приміщенням та зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні ним,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного
суду м. Києва розглядається цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Дарницький
вагоноремонтний завод» про визнання
права користування жилим приміщенням
та зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні ним.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, заявив
клопотання про забезпечення позову
шляхом заборони адміністрації
Державного підприємства «Дарницький
вагоноремонтний завод» здійснювати
заходи щодо виселення або переселення
ОСОБА_1 із кімнати АДРЕСА_1, а також
вселяти інших осіб у вказане жиле
приміщення.

Заява обґрунтована тим, що відповідач
всупереч ст. 19 Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків», якою
заборонено виселення, переселення та
відселення мешканців гуртожитків, на
яких поширюється дія цього закону,
намагається виселити її з займаної
кімнати АДРЕСА_1 або переселити її в
інше приміщення, або вселити в займане
нею приміщення інших осіб. Для цього
навіть відповідачем виданий ордер на
проживання сім'ї працівника заводу у
кімнату АДРЕСА_1, де вона постійно
проживає. Виселення її або переселення
із кімнати АДРЕСА_1, вселення у вказане
приміщення інших осіб зробить
неможливим виконання рішення суду,
внаслідок чого її законні права не
будуть захищені, адже суд не лише
повинен встановити належність її
законних прав, а й сприяти забезпеченню
цих встановлених прав.

Вивчивши доводи поданої заяви,
вислухавши думку позивача, яка
підтримала клопотання, думку
представника відповідача ДП
«Дарницький вагоноремонтний завод» -
Ляшенко Н.С., яка заперечувала проти
задоволення клопотання, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Частиною 1 ст. 151 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що суд за заявою осіб, які
беруть участь в справі, може вжити
заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 152 Цивільного
процесуального кодексу України, позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти дії;
встановлення обов`язку вчинити певні
дії; забороною іншим особам
здійснювати платежі або передавати
майно відповідачеві чи виконувати щодо
нього інші зобов`язання; зупиненням
продажу арештованого майна, якщо
подано позов про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту; зупинення стягнення на
підставі виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 22 грудня
2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Разом з тим, на даний час судом не
встановлено, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

За таких обставин, суд вважає, що заява
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151 - 152, 210, 293 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Дарницький
вагоноремонтний завод» про визнання
права користування жилим приміщенням
та зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні ним - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна карга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: