Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-797/3138/13 р.
інстанції Батурін А.С.
Доповідач апеляційної
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Севастополя у
складі:

головуючого судді - Клочка В.П.,

суддів - Володіної Л.В.,
Колбіної Т.П.,

при секретарі: - Малаховій Н.В.,

за участю - прокурора Негелі М.О.,
позивача ОСОБА_4, представника
відповідача Полякова О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційні
скарги Головного управління Державної
казначейської служби України у
м.Севастополі на рішення Гагарінського
районного суду м.Севастополя від 07
червня 2013 року, по цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до держави України в
особі Головного управління державної
казначейської служби України у
м.Севастополі про стягнення моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року позивачка звернулася
до суду з позовом, в якому посилаючись
на спричинення їй моральної шкоди
неправомірними діями працівників
досудового слідства та прокуратури,
просила стягнути за рахунок державного
бюджету України на її користь моральну
шкоду у розмірі 300 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під
час перебування під слідством та судом
з серпня 2004 року по грудень 2010 року,
позивачці були спричинені душевні
страждання, які виразились у постійних
душевних переживаннях (стресу) , у
зв'язку з чим у неї погіршився стан
здоров'я (проведено декілька операцій,
неодноразово перебувала в лікарні,
виникли невроз, безсоння). Такі
наслідки позивач пов'язує з наступним:
27.08.2004 року працівники ВДСБЕП УМВС
України в м. Севастополі примусово
відвезли позивачку, з робочого місця, в
присутності її колег, до УМВС без
зазначення причин, при цьому
принижували її честь вважаючи
злочинницею. Працівники міліції, під
час перебування її на лікуванні,
безпідставно вимагали від її чоловіка
зайти в їх квартиру з метою опису майна,
після його відмови почали звертатись
до їх сусідів, щоб вони були свідками,
чим опорочили її честь перед сусідами.
Слідчий та прокурор також вважали її
злочинницею, що ображало її честь та
спричиняло душевні страждання від
такого ставлення до неї під час кожного
допиту, для явки на які їх приходилось
відлучатись з роботи. Під час
досудового слідства були накладені
арешти на її майно, які було знято лише
08.08.2012 року, навіть після закриття
провадження по кримінальній справі, що
обмежило її право власності та
унеможливило за рахунок продажу цього
майна отримати грошові кошти,
необхідні для її лікування, що змусило
її брати кредит. Під час досудового
слідства застосовано запобіжний захід
у вигляді підписки про невиїзд, що
унеможливило виїхати за межі м.
Севастополя на лікування,
командировки; під час досудового
слідства її спробували відсторонити
від роботи, в зв'язку з чим позбавили
річної премії. 22.12.2010 року кримінальну
справу відносно позивачки було закрито
за відсутністю у її діях складу
злочину. На підставі наведеного
позивачка звернулася до суду та
просить стягнути на її користь завдану
моральну шкоду.

Рішенням Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 07 червня 2013 року
позов було задоволено частково.

Стягнуто з державного бюджету на
користь ОСОБА_4 моральну шкоду в
розмірі 38 393,00. у іншій частині позову
було відмовлено.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2013 року було
виправлено описки у рішенні суду, а
саме: у вступній частині номер справи
зазначений як « 2/2702/1369/13» замінено на
вірний « 2702/10349/12 провадження 2/763/1369/13», у
вступній частині рішення зазначену
назву відповідача « Держава Україна в
особі Управління державного
казначейства в м.Севастополі» замінено
на вірну «держава Україна в особі
Головного управління державної
казначейської служби України у
м.Севастополі», у резолютивній частині
рішення посилання на «Стягнути з
державного бюджету» замінено на вірне
«стягнути з держави України в особі
Головного управління державної
казначейської служби України у
м.Севастоплі».

Не погодившись з рішенням суду, Головне
управління Державної казначейської
служби України у м.Севастополі подало
апеляційну скаргу, в якій ставиться
питання про скасування рішення суду
від 05 листопада 2013 року з підстав
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, заслухавши осіб, що з'явилися у
судове засідання, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
30.08.2004 року прокуратурою Гагарінського
району м.Севастополя порушена
кримінальна справа №945036 за фактом
службового підлогу посадовими особами
ВДВС Гагарінського РУЮ у м.Севастополі.
Постановою від 03.12.2004 року ОСОБА_4 було
притягнуто в якості обвинуваченого у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.367 КК України - службова недбалість,
постановою від 22.01.2005 року її ж
притягнуто у якості обвинуваченого за
ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України -
зловживання владою та службовим
становищем, службове підроблення.
21.02.2005 року кримінальна справа №945036
відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК
України направлена до Гагарінського
районного суду м.Севастополя з
обвинувальним актом. Постановою
Гагарінського районного суду
м.Севастополя кримінальна справа
повернута до прокуратури
Гагарінського районного суду
м.Севастополя для проведення
додаткового розслідування.

Постановою слідчого прокуратури
Гагарінського району м.Севастополя від
22.12.2010 року кримінальна справа відносно
ОСОБА_4 за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України
була закрита за відсутністю у її діях
складу злочину (а.с.19-24).

Під час розслідування кримінальної
справи, постановою слідчого
Гагарінської прокуратури
м.Севастополя від 03.12.2004 року було
накладено арешт на квартири №91,93 по
вул. Михайлівська в м.Севастополі, що
належать на праві власності
ОСОБА_4(а.с.28).

Наказом Державної податкової
інспекції № 217 від 13.12.2004 року, на
підставі постанови прокурора
Гагарінського району м.Севастополя від
03.12.2004 року, ОСОБА_4 була відсторонена
від посади головного державного
податкового інспектора відділу
правового забезпечення (а.с.26).

Відповідно ст. 1176 ЦК України, шкода,
завдана фізичній особі, зокрема,
внаслідок її незаконного затримання
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту або
виправних робіт.

Відповідно до п.1-3 ст. 1 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду»від 01.12.1994 року № 266
підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного повідомлення
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян;
незаконного застосування
адміністративного арешту чи виправних
робіт, незаконної конфіскації майна,
незаконного накладення штрафу;
незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів,
передбачених законами України "Про
оперативно-розшукову діяльність", Про
організаційно-правові основи боротьби
з організованою злочинністю" та іншими
актами законодавства.

Згідно з п.2 ст. 2 вказаного Закону
право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає у випадках закриття
кримінального провадження за
відсутністю події кримінального
правопорушення, відсутністю у діянні
складу кримінального правопорушення
або невстановленням достатніх доказів
для доведення винуватості особи у суді
і вичерпанням можливостей їх отримати.

Статтею 4 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» передбачено, що
відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні дії
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

На підставі наведеного, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що факт небогрунтованого
обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366,
ч.1 ст.367 КК України, факт безпідставного
відсторонення від посади та накладення
арешту на майно, є доведеним у зв`язку з
закриттям провадження по кримінальній
справі за відсутністю складу злочину у
діях ОСОБА_4. Судом вірно встановлено,
що зазначені обставини спричинили
моральну шкоду позивачу, яка
виразилася у тривалих переживаннях,
пов`язаних з необгрунтованим
обвинуваченням, необхідністю
відвідувати органи досудового
слідства та суду, неможливістю
розпорядитися своїм майном, на яке було
накладено арешт та інше.

Але, колегія суддів не може погодитися
з висновками суду першої інстанції
щодо стягнення грошових коштів у
відшкодування моральної шкоди з
Держави України у особі Головного
управління державної казначейської
служби України у м.Севастополі.

Відповідно до положень ст. 4 Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду" відшкодування моральної шкоди
провадиться за рахунок коштів
Державного бюджету у разі, коли
незаконні дії органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», виконання рішень про
стягнення коштів, боржниками за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу.

Стягнення шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду, провадиться з
Державного казначейства України за
рахунок Державного бюджету України,
шляхом списання коштів з єдиного
казначейського рахунку.

Розпорядником коштів Державного
бюджету є Державне казначейство
України.

Головне управління Державної
казначейської служби України в
м.Севастополі є територіальним органом
Державної казначейської служби
України, а тому належним відповідачем
по справі не являється. Державна
казначейська служба України до участі
у розляді справи не притягувалася.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.130 ЦПК України,
суд під час проведення попереднього
судового засідання вирішує питання про
склад осіб, які братимуть участь у
справі, та відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК
України, за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред`явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача.

Проте у порушення вказаних вимог
закону таких процесуальних дій судом
першої інстанції вчинено не було, до
участі у розгляді справи не було
залучено Державне казначейство
України, як розпорядника коштів
Державного бюджету України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
з порушенням та при неправильному
застосуванні норм матеріального і
процесуального права, та на підставі п.
4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.303, ст.307, ст.309, ст.ст.313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України ЦПК України,колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України у м.Севастополі -
задовольнити частково.

Рішення Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 07 червня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до держави України в особі
Головного управління державної
казначейської служби України у
м.Севастополі про стягнення моральної
шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
В.П. Клочко

Судді:
Л.В. Володіна

Т.П.
Колбіна