Справа № 463/1112/13
Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/7409/13
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришин А.В.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,.

при секретарі - Брикайло М.В.,

за участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
заочне рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 1 липня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа Винниківська
державна нотаріальна контора про
визначення часток у праві спільної
власності, зустрічний позов ОСОБА_9 до
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа
Винниківська державна нотаріальна
контора про визнання права на 1/6
частину квартиру,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним заочним рішенням позов
ОСОБА_4 задоволено. Встановлено, що
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. на
момент його смерті належало 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_9 залишено без
розгляду у зв'язку неявкою позивачки за
зустрічним позовом.

Заочне рішення оскаржив ОСОБА_3,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Посилається, що визначаючи
частку померлого у праві спільної
сумісної власності, суд фактично
порушив право власності відповідачів,
оскільки припинилося право спільної
сумісної власності інших
співвласників, частки яких не
визначені. Зазначає, що суд неповно
з»ясував обставини справи, не
перевірив наявність чи відсутність
угоди між співвласниками квартири, а
також не врахував що відповідачами за
власні кошти зроблено ремонт у
квартирі, що істотно впливає на
визначення часток кожного з них, як
співвласників спільного сумісного
майна. Крім того суд належним чином не
повідомив його про розгляду справи, у
зв'язку з цим він був позбавлений
можливості надавати пояснення та інші
докази на заперечення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 на заперечення апеляційної
скарги, ОСОБА_8 на її заперечення,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи скарги, колегія суддів вважає
рішення суду законним і тому його слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що на день смерті ОСОБА_7
спірна квартира АДРЕСА_1 належала на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в серпні 2005 р.
зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
ОСОБА_7 помер і унаслідок чого
відкрилася спадщина.

Із позовних вимог випливає, що позивач
просила виділити частку померлого у
спільній сумісні власності, оскільки
вона не може отримати свідоцтва про
право на спадщину у зв'язку із відмовою
співвласників у поданні ними заяв для
визначення за померлим частини у
спірній квартирі.

Вирішуючи справу, суд вірно
виходив із вимог ст. 370 ЦК України
стосовно того, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними, законом або рішенням суду.

Так як померлому ОСОБА_7 спірна
квартира належала на праві спільної
сумісної власності, доказів про
домовленість щодо розподілу часток між
співвласниками квартири сторонами не
представлено, а позивачка, будучи
дружиною померлого, являється його
спадкоємцем, що є достатньою підставою
для визначення частки померлого у
квартирі з метою отримання свідоцтва
про право на спадщину, то суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
на момент смерті ОСОБА_7 належала 1/3
частини квартири.

Твердження апелянта про те, що
визначаючи частку померлого у праві
спільної сумісної власності, суд
фактично порушив право власності
відповідачів, оскільки частки їхні не
визначені, є невірними, так як
відповідно до вимог цивільного
законодавства частки співвласників у
спірній квартирі є рівними і
встановлення частки померлого не
порушує прав інших співвласників.

Доводи апелянта, що відповідачами за
власні кошти зроблено ремонт у
квартирі, що істотно впливає на
визначення часток кожного з них, як
співвласників спільного сумісного
майна, є безпідставними і не
підтверджуються жодними доказами.

Посилання апелянта, що суд належним
чином не повідомив його про розгляд
справи, у зв'язку з цим він був
позбавлений можливості надавати
пояснення та інші докази на
заперечення позовних вимог не
заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_3
звертався із заявою про перегляд
заочного рішення, однак письмових
доказів на спростування позовних вимог
не надав і під час розгляду справи в
апеляційній інстанції також таких
доказів не надав, а відтак підстав для
скасування судового рішення не має.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що рішення судом першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права і
тому його слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 308, ст. 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 1 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :

Судді: