№ 2/255/859/2013
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2013 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді - Пруднікової Г.М.,

при секретарі - Гавриловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом Донецької
обласної громадської організації
«Правовий захист» в інтересах ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в
інтересах яких діє їх батько ОСОБА_1 до
начальника Донецького міського
управління ГУМВС України в Донецькій
області, Управління Державної
казначейської служби України у м.
Донецьку Донецької області про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Донецька обласна громадська
організація «Правовий захист» в
інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє їх
батько ОСОБА_1 до начальника Донецького
міського управління ГУМВС України в
Донецькій області, Управління
Державної казначейської служби
України у м. Донецьку Донецької області
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, посилаючись на
наступне.

ОСОБА_1 є членом Донецької обласної
громадської організації «Правовий
захист», разом зі своєю сім'єю дружиною
ОСОБА_6 та шістьма малолітніми дітьми
проживає за адресою: АДРЕСА_1

В лютому 2007 року до Ворошиловського РВ
ДМУ УМВС України в Донецькій області з
прокуратури м. Донецька надійшли
матеріали дослідчої перевірки за
заявою позивача про скоєння злочину з
боку помічника прокурора м. Донецька
ОСОБА_7, який спричинив позивачу
фізичний біль та легкі тілесні
ушкодження. Даний матеріал надійшов
для складання відносно ОСОБА_1
протоколу про адміністративне
правопорушення за ст. 173 КУпАП.

Протокол складав працівник
Ворошиловського РВ ДМУ УМВС України в
Донецькій області ОСОБА_8, який при
складанні допустив порушення вимог ст.
256 КУпАП. Протокол складений не на
державній мові, в протоколі невірно
вказано дата народження ОСОБА_1,
відсутній його підпис, відсутні
відомості про свідків і їхні підписи та
відомості про потерпілих, в протоколі
відсутня суть адміністративного
правопорушення, запис посадової особи,
яка склала протокол. Складаючи
протокол, відповідач не з'ясував всіх
обставин справи, а доказом вважав
тільки матеріал про відмову в
порушенні кримінальної справи.

За вказаним протоколом суддею
Ворошиловського районного суду м.
Донецька було прийнято постанову, за
якою позивачу було призначено
стягнення у вигляді адміністративного
арешту строком на 10 діб. В зв'язку з чим
29.03.2007 року позивач був затриманий
працівниками Ворошиловського РВ ДМУ
УМВС України в Донецькій області і
доставлений до ІТУ, де знаходився до
04.04.2007 року.

За фактами незаконних дій робітників
міліції, в тому числі посадових осіб
Ворошиловського РВ ДМУ при складанні
протоколу про адміністративне
правопорушення, позивач звертався в
ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області
звідки на адресу ОСОБА_1 надійшли
відписки у тому числі №11/7-Ч-32 від 31.03.2008
року. Відповідач при розгляді заяв
позивача умисно відмовився виконати
вимоги законодавства, зокрема, вимоги
Закону України «Про звернення
громадян» та Закону України «Про
міліцію».

В зв'язку з незаконними діями
відповідача родині ОСОБА_1 було
спричинено значну матеріальну шкоду у
розмірі 2080 гривень - витрат пов'язаних
зі складенням більш ніж 20 заяв та
звернень (вартість однієї заяви
складає 100 гривень) та витрат на проїзд
в сумі 80 гривень.

Крім того, незаконними діями
відповідача позивачу спричинено
моральну шкоду, яка виразилася в
емоційних та душевних стражданнях та
переживаннях. Позивач потрапив до ІТУ
до камери із затриманими злочинцями, що
підозрювались у вбивстві. У нього
погіршився стан здоров'я, через що він
тричі викликав швидку допомогу до ІТУ,
його було госпіталізовано до 1-ої
міської лікарні для стаціонарного
лікування. Однак, його знову було
доставлено до ІТУ для відбування
покарання, незважаючи на те, що у нього
був серцевий криз. В зв'язку з
перенесеним стресом у його дружини
почалися передчасні пологи.

Позивач просив стягнути з начальника
Донецького міського управління ГУМВС
України в Донецькій області
матеріальну шкоду у розмірі 2080 гривень
та відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_5 у сумі 1 000 000 гривень.

05.03.2013 року прокуратурою
Ворошиловського району м. Донецька
було повідомлено (за №386вих.13) про вступ
прокурора до участі у розгляді
зазначеної цивільної справи з підстав
захисту безпосередньо інтересів
держави, керуючись ст. ст. 35, 36-1 Закону
України «Про прокуратуру», наказом
Генерального прокурора України №6гн
від 28.11.2012 року «Про організацію роботи
органів прокуратури щодо
представництва інтересів громадянина
або держави в суді та їх захисту про
виконанні судових рішень» та ст. 45 ЦПК
України.

В судове засідання позивачі не
з'явилися, були повідомлені належним
чином про час та місце розгляду справи
(а.с. 139, 140).

Представник відповідача - ГУ МВС
України в Донецькій області надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги не визнав,
у задоволенні позову просив відмовити
(а.с. 146).

Представник відповідача - Управління
Державної казначейської служби
України у м. Донецьку Донецької області
надав заяву про розгляд справи без його
участі. Позовні вимоги не визнав,
просив відмовити у задоволенні позову
(а.с. 147).

Представник Ворошиловської районної
прокуратури м. Донецька надав заяву в
якій просив перенести слухання справи
в зв'язку з зайнятістю у іншому
судовому процесі та неможливістю
участі у зазначеній цивільній справі.
Проти задоволення позовних вимог
заперечував. Просив відмовити у
повному обсязі (а.с 145).

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

Із матеріалів справи вбачається, що у
лютому 2007 року працівником
Ворошиловського РВ Донецького МУ
ОСОБА_8 відносно ОСОБА_1 був складений
протокол про адміністративне
правопорушення передбачене ст. 173
КУпАП. Постановою Ворошиловського
районного суду м. Донецька його було
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді
адміністративного арешту строком на 10
діб.

29.03.2007 року позивач був затриманий
працівниками Ворошиловського РВ ДМУ
УМВС України в Донецькій області і
доставлений до ІТУ, де знаходився до
04.04.2007 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
звернення громадян» звернення
адресуються органам державної влади,
до повноважень яких належить вирішення
порушених у зверненнях питань.

Крім того, відповідно до ст. ст. 26, 27
Закону України «Про міліцію» контроль
за діяльністю міліції здійснюють
Кабінет Міністрів України, Міністр
внутрішніх справ України і в межах
своєї компетенції ради; нагляд за
додержанням законності у діяльності
міліції здійснюють Генеральний
прокурор України і підлеглі йому
прокурори.

Дії органів прокуратури щодо розгляду
заяв і скарг відповідно до ст. 12 Закону
України «Про прокуратуру» можуть бути
оскаржені вищестоящому прокурору або
до суду. Статтею 7 заборонено втручання
органів державної влади і їх посадових
осіб в діяльність органів прокуратури.

Підстави і порядок відшкодуванням
шкоди, завданої незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду визначаються
відповідним Законом України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду».

В своєму позові ДОГО «Правовий захист»
та ОСОБА_1 зазначили, що при
неодноразових зверненнях до ГУ МВС
України в Донецькій області жодних
заходів реагування до винних
працівників міліції вжито не було і
перевірки були проведені неповно та
необ'єктивно.

Але у той же час жодного письмового
доказу на підтвердження своїх позовних
вимог, а також обставин викладених в
позовній заяві ані Донецькою обласною
громадською організацією «Правовий
захист», ані самим ОСОБА_1 до матеріалів
справи не надано.

Тому твердження позивачів про
необ'єктивність проведених службових
перевірок за зверненнями ОСОБА_1
особисто та його родини до керівництва
ГУМВС є безпідставними та
необґрунтованими. Суд враховує той
факт, що позивачем не надано суду
жодного належного та допустимого
доказу наявності вини у діях
відповідача під час розгляду його заяв.

Таким чином, посилання позивачів у
позовній заяві на порушення
відповідачем Закону України «Про
звернення громадян», Закону України
«Про міліцію» не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з приписами ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Проте позивачем не надано суду
будь-яких належних та допустимих
доказів завдання йому матеріальної
шкоди з боку відповідача.

Крім того, немає законних підстав для
відшкодування позивачу матеріальної
шкоди, оскільки вина відповідача
жодним судовим рішенням доведена не
була, також до суду не надано будь-якого
судового рішення, що набрало законної
сили, яким було би визнано дії
відповідача незаконними та
встановлено наявність у їх діях
складових цивільно-правової
відповідальності. Згідно до вимог ст.
1166 ЦК України, відшкодування
матеріальної шкоди здійснюється
особою, яка її завдала.

Таким чином, позовні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди є
безпідставними, необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК
України обов'язковою підставою для
відшкодування моральної шкоди
визначається наявність вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльність
інших осіб.

Крім того, п. 5 даної Постанови
встановлено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України
під час прийняття рішення суд, зокрема,
вирішує чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються.

Таким чином, враховуючи приписи ст. ст.
57, 58, 60 ЦПК України, відсутність
належних та допустимих доказів з боку
позивача, якими б він підтверджував
факт наявності моральної шкоди,
протиправності діянь відповідача,
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між шкодою і протиправним
діяннями відповідача та його вини, суд
приходить до висновку про
безпідставність та необґрунтованість
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди, а за таких умов
правових підстав для їх задоволення у
суду також немає.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про необхідність у
задоволенні позовних вимог Донецької
обласної громадської організації
«Правовий захист» в інтересах ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в
інтересах яких діє їх батько ОСОБА_1 до
начальника Донецького міського
управління ГУМВС України в Донецькій
області, Управління Державної
казначейської служби України у м.
Донецьку Донецької області про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 19 Конституції України, ст.ст. 5, 16
Закону України «Про звернення
громадян», ст.ст. 26, 27 Закону України
«Про міліцію», ст. 12 Закону України «Про
прокуратуру», ст.ст. 1166, 1167 ЦК України,
ст.ст. 11, 58-60, 214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Донецької
обласної громадської організації
«Правовий захист» в інтересах ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в
інтересах яких діє їх батько ОСОБА_1 до
начальника Донецького міського
управління ГУМВС України в Донецькій
області, Управління Державної
казначейської служби України у м.
Донецьку Донецької області про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано через Ворошиловський
районний суд м. Донецька до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення
складені в нарадчій кімнаті та
проголошені в судовому засіданні 23
грудня 2013 року. Повний текст рішення
складений та підписаний 27 грудня 2013
року.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
Г.М.
Пруднікова