Справа № 2-548/2011(1)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2013 р.Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Гончарука В.П.

при секретарі
Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду міста Києва цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,
суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
ОСОБА_2 боргу за договором позики.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
працював на посаді директора ТОВ
«Контакт-Інвест» і 14.03.2008р. до нього
письмово звернувся співробітник
ОСОБА_2, який просив надати фінансову
допомогу в розмірі 145 000 грн. строком на
1 рік. Враховуючи дружні відносини, що
існували між сторонами, ОСОБА_1 надав
ОСОБА_2 позику в розмірі 145 000 грн., про
що був укладений договір позики від 14
березня 2008 року.

На підтвердження позовних вимог
позивач представив заяву від 14.03.2008р. на
ім'я директора ТОВ «Контакт-Інвест»
ОСОБА_1 від директора по будівництву
ОСОБА_2

За текстом заяви ОСОБА_2 просив надати
йому фінансову допомогу в сумі 145 000
грн. терміном на один рік. Позивач
представив також письмовий договір
позики, який підписаний ним та ОСОБА_2
За умовами договору позики ОСОБА_1
позичив ОСОБА_2 145 000 грн., а ОСОБА_2
зобов'язався повернути позичені кошти
14 березня 2009 року зі сплатою 21% річних
від суми позики.

Однак, у визначений договором позики
строк, відповідач кошти не повернув. З
врахуванням визначених договором
позики відсотків, пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання, індексу
інфляції та 3% річних від простроченої
суми, позивач просив стягнути з
відповідача 531 838, 15 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не
визнав, обґрунтовуючи свої заперечення
тим, що грошові кошти у сумі 145 000 грн. у
ОСОБА_1 не позичав, договір позики від
14.03.2008р. не укладав та свого підпису під
вказаним договором не ставив.
Відповідач ОСОБА_2 стверджує, що підпис
від імені ОСОБА_2 на договорі позики від
14.03.2008р. є підробленим. Причиною
підробки документу стали неприязні
стосунки між ним та позивачем, які
лежать в площині трудових відносин.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_3 в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги з підстав, викладених у позовній
заяві, та просив позов ОСОБА_1
задовольнити, зазначаючи при цьому, що
ОСОБА_1 передавав особисті кошти
відповідачу, так - як на підприємстві
такої суми коштів ( 145 тис. грн..) не було
та зазначену суму коштів відповідач
трьома платежами в послідуючому
перерахував на придбання житла.

Представник відповідача проти позову
заперечувала та просила відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі,
наполягаючи, що будь - яких коштів її
довіритель у позивача не брав.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, судом
встановлено наступне.

Як визнається сторонами, позивач
ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 дійсно
працювали на одному підприємстві - ТОВ
«Контакт-Інвест».

Як вбачається з матеріалів справи, 14
березня 2008 року директор по
будівництву ОСОБА_2 подав заяву на ім'я
директора ТОВ «Контакт- Інвест» ОСОБА_1
з проханням надати йому фінансову
допомогу в сумі 145 000 грн. терміном на
один рік .

Відповідно до положень ст.ст. 58, 59 ЦПК
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В матеріалах справи міститься договір
позики від 14 березня 2008 року, сторонами
якого є фізичні особи - громадянин
ОСОБА_1 і громадянин ОСОБА_2. Згідно з
умовами договору ОСОБА_1, як
позикодавець, передав у власність
ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 145 000
(сто сорок п'ять тисяч) гривень, а
ОСОБА_2, як позичальник, зобов'язався
повернути їх позикодавцю разом з
процентами в розмірі 21% річних від суми
позики 14 березня 2009 року об 10 год. 00 хв. в
офісі ТОВ «Контакт-Інвест» за адресою:
м. Київ, вул. Тургенєвська, 52/58. При
простроченні повернення позики (її
частини) позичальник зобов'язався
сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,3%
від суми боргу за кожний день затримки.

Зважаючи на пояснення позивача і
позицію відповідача, який повністю
заперечував як сам факт отримання
позики, так і підписання договору,
стверджуючи, що підпис від його імені
на договорі позики є підробленим, в
рамках розгляду вказаної справи була
проведена судова почеркознавча
експертиза, проведення якої було
доручено Науково-дослідному
експертно-криміналістичному центру
при ГУ МВС України в м. Києві. Згідно з
висновком експерта №151/тдд від 12.05.2011р.,
підпис в графі «Підпис сторін ___
ОСОБА_2» в договорі позики від 14.03.2008р.
виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою, з
наслідуванням підпису ОСОБА_2. Підпис в
листі ОСОБА_2 до директора ООО «Контакт
Інвест» від 14.03.2008р. виконаний ОСОБА_2.

Не погоджуючись з висновком експерта
за клопотанням представника позивача
адвоката ОСОБА_3 була призначена
повторна судова почеркознавча
експертиза, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз.
Відповідно до висновку експертів
№18/1168/12-32 за результатами проведення
повторної почеркознавчої експертизи,
слідує, що підпис від імені ОСОБА_2 у
досліджуваному договорі позики
виконано рукописним способом
кульковою ручкою без попередньої
технічної підготовки чи застосування
технічних засобів. Експерти прийшли до
категоричного висновку про те, що
підпис від імені ОСОБА_2 в договорі
позики від 14 березня 2008 року виконаний
не ОСОБА_2, а іншою особою з
наслідуванням справжньому підпису
ОСОБА_2 (т.1, а.с.177-180).

За клопотанням представника позивача
адвоката ОСОБА_3 05 червня 2012 року по
справі була призначена повторна
комісійна судова почеркознавча
експертиза, проведення якої доручили
експертам Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ім. М.С.Бокаріуса.

Згідно з результатами повторної
комісійної судово-почеркознавчої
експертизи ХНДІСЕ підпис від імені
ОСОБА_2 в договорі позики від 14.03.2008р. в
графі «Підписи сторін» в рядку
«ОСОБА_2», - виконаний ОСОБА_2 .

09 листопада 2012 року за клопотанням
представника відповідача по справі
була призначена комплексна
судово-почеркознавча і
техніко-криміналістична експертиза.
Проведення експертизи було доручене
КНДІСЕ і ДНДКЦ МВС України. Результати
проведення комплексно-комісійної
повторної судово-почеркознавчої
експертизи та технічної експертизи
документів були оформлені Висновком
експертів №10946/10947/12-33/10948/12-32/411.

Висновки експертів-почеркознавців
розійшлись: експерт ОСОБА_6 (КНДІСЕ)
вважає, що підпис в договорі позики від
14.03.2008р. виконаний ОСОБА_2, а експерт
ОСОБА_7 (ДНДКЦ МВС України) вважає, що
підпис від імені ОСОБА_2 виконаний
іншою особою. Експерти ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_7 дійшли висновку, що підпис
виконано рукописним способом
кульковою ручкою без попередньої
технічної підготовки та використання
технічних засобів. На інші технічні
питання експерти не змогли дати
відповіді

Згідно з ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок
експерта для суду не є обов'язковим і
оцінюється судом за правилами,
встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З врахування наведеного, суд не бере до
уваги висновок експертного
дослідження №5756/11-11 від 30.06.2011р. Вказане
експертне дослідження проводилось не
за ухвалою суду, а за адвокатським
запитом представника позивача.
Відповідно, експерти не були
попереджені про кримінальну
відповідальність за ст. 384, 385 КК
України. Крім того, дослідження
проводилось за електрофотокопіями як
самого договору, так і порівняльних
зразків почерку ОСОБА_2.

Критично оцінює суд також висновок
судового експерта ОСОБА_6 у висновку
експертів комплексно-комісійної
повторної судово-почеркознавчої
експертизи та технічної експертизи
документів №10946/10947/12-33/10948/12-32/411 від
24.04.2013р., оскільки вказаний експерт до
проведення зазначеної експертизи вже
брала участь у дослідженні договору
позики від 14.03.2008р. в рамках експертного
дослідження за адвокатським запитом
представника позивача, про яке йшлося
вище.

Аналізуючи наявні висновки судових
експертів в рамках проведених у справі
судових експертиз, суд приходить до
висновку: більшість експертів
погоджуються з тим, що підпис від імені
ОСОБА_2 в договорі позики від 14 березня
2008 року виконаний не ОСОБА_2, а іншою
особою з наслідуванням справжньому
підпису ОСОБА_2

Пояснюючи необхідність отримання
позики в сумі 145 000 грн., позивач вказав,
що ця сума коштів була необхідна
відповідачу для погашення боргу перед
ТОВ «Житло-буд» за договором
купівлі-продажу квартири з розстрочкою
оплати.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач дійсно здійснював платежі
на рахунок ТОВ «Житло-буд» згідно
договору купівлі-продажу майнових прав
14.03.2008р., 18.03.2008р. і 19.03.2008р., що
підтверджується платіжними
дорученнями №21/1074/ST від 14.03.2008р. на суму
49 000 грн., №161/1118/0 від 18.03.2008р. на суму 49 000
грн. і №10/119/01 від 19.03.2008р. на суму 47 040
грн.

Однак, дані платіжні доручення не
можуть бути належним доказом того, що
відповідач отримав саме від позивача
кошти за договором позики для
погашення боргу перед ТОВ «Житло-буд».

За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що підстав для
задоволення позову немає.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 526,625 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 58, 88, 208,
209, 212-215,217, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, що приймали участь у
судовому розгляді. але не були присутні
на проголошені рішення протягом 10 діб з
дня отриманння копії рішення.

С у д д я: