АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7725/13
Головуючий 1-ої інст.: Шестак
Справа № 2011/3634/2012
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Маміної О.В.

суддів - Крилової Т.Г., Борової С.А.

при секретарі - Єндовицькій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Дзержинського районного
суду міста Харкова від 21 жовтня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Харківської міської ради, ОСОБА_2,
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
комунального підприємства "Харківське
міське бюро технічної інвентаризації"
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, визнання
недійсним договору довічного
утримання; встановлення факту родинних
відносин,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2012 року позивач, ОСОБА_1,
звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог зазначала, що
після смерті у січні 2012 року ОСОБА_4, яка
доводилась позивачці рідною сестрою,
відкрилась спадщина на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1. Після смерті сестри
позивач дізналась, що відповідач
ОСОБА_5 05.01.2012 року уклав з ОСОБА_4
договір довічного утримання, згідно
умов якого вищевказана квартира
передана у власність відповідача.
Вважала, що даний договір довічного
утримання є недійсним. Просила
встановити факт, що ОСОБА_4, померла
20.01.2012 року, доводиться ОСОБА_1 рідною
сестрою; визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті сестри; зобов'язати КП "ХМБТІ"
скасувати державну реєстрацію
договору довічного утримання,
укладеного 05.01.2012 року та зареєструвати
право власності на вищезазначену
квартиру на ім'я позивачки.

Рішенням Дзержинського районного суду
міста Харкова від 21 жовтня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.
Встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
рідною сестрою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції від 21
жовтня 2013 року змінити в частині
відмови в задоволенні позовних вимог, і
ухвалити нове, яким в позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
05 січня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
укладено договір довічного утримання,
посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під
реєстраційним номером 11.

Згідно умов вказаного договору ОСОБА_2
(набувач) набув право власності на
належну ОСОБА_4 (відчужувачу) квартиру
АДРЕСА_1, і зобов'язався довічно
повністю утримувати її, надати
одноразову грошову допомогу, поховати
відчужувача та встановити пам'ятник
сину відчужувача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Зобов'язання за договором відповідач
виконав.

Відповідно до вимог ст.744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Згідно зі ст.748 ЦК України набувач стає
власником майна, переданого йому за
договором довічного утримання
(догляду), відповідно до статті 334 цього
Кодексу, тобто з моменту державної
реєстрації.

Згідно висновку почеркознавчої
експертизи, проведеної за клопотанням
позивача, підпис від імені ОСОБА_4 в
договорі довічного утримання (догляду)
між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 від 05.01.2012 р.,
розміщений на зворотній стороні
другого аркуша, в п. 21, в рядку "Підписи:",
виконаний особисто самою ОСОБА_4
Ознаки, які б свідчили про виконання
даного підпису з наслідуванням підпису
ОСОБА_4, відсутні. Рукописний запис
прізвища і ініціалів "ОСОБА_4.",
розміщений в п. 21, в рядку "Підписи:", на
зворотній стороні другого аркуша
другого примірника договору довічного
утримання (догляду) між ОСОБА_4 і ОСОБА_2
від 05.01.2012 р., праворуч від підпису від
імені ОСОБА_4, виконаний ОСОБА_4 Ознаки,
які б свідчили про виконання даного
рукописного запису з наслідуванням
почерку ОСОБА_4, відсутні.

Такі висновки експертизи ставлять під
сумнів доводи ОСОБА_6 стосовно того що
ОСОБА_4 в грудні 2011 р. і в січні 2012 р.
нікуди не виходила з квартири, стан її
здоров'я не дозволяв адекватно
оцінювати навколишній світ, вона І не
довіряла стороннім людям, погано
бачила і не могла читати будь-який
текст, що сестра не підписувала договір
довічного утримання і підпис від імені
ОСОБА_4 особисто нею не виконаний.

Той факт, що договір укладено зі
сторонньою особою не може впливати на
дійсність договору, оскільки закон
цього не забороняє. Крім того, з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є другом померлого сина ОСОБА_4

Згідно витребованої судом
медицинської документації ОСОБА_4,
остання дійсно страждала тяжкою
хворобою , І і на день укладення
договору довічного утримання і в
подлальшому знаходилась у важкому
стані, однак яких би то не було даних, що
такий стан перешкоджав укладенню
договору не наведено. Також висновок
почеркознавчої експертизи і про
дійсність її підпису в договорі
свідчить про те, що її стан дозволяв це
зробити.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що ОСОБА_2 набув право власності
на спірну квартиру у встановленому
законом порядку і законних підстав для
визнання недійсним договору довічного
утримання, який він уклав з ОСОБА_4 суду
не наведено. Отже, відсутні і підстави
для визнання за позивачкою права
власності на спірну квартиру.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалось.

Доводи апеляційної скарги виводи суду
не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду міста Харкова від 21 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді -