Справа № 1308/2042/12
Головуючий у 1 інстанції: Копняк С.М.
Провадження № 22-ц/783/3490/13
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого
судді Мікуш Ю.Р.

Суддів:
Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар
Мариняк О.І.

З участю: представника позивачів
ОСОБА_2, представника відповідачів
ОСОБА_3, представника третьої особи
Великодорошівської сільської ради
Гірної М.В.,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 08 лютого 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_6, ОСОБА_5,
третіх осіб: Великодорошівської
сільської Ради, Управління Держкомзему
у Жовківському районі Львівської
області, Куликівської селищної Ради,
про визнання недійсним договору
дарування земельної ділянки та
Державного акту про право власності на
землю і усунення перешкод у
користуванні проїздом,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Жовківського
районного суду Львівської області від
08 лютого 2013 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсним договір дарування
земельної ділянки площею 0,0829 га
укладений 02 лютого 2009 року між ОСОБА_11
та ОСОБА_6, посвідчений приватним
нотаріусом Жовківського районного
нотаріального округу ОСОБА_12, а саме в
частині дарування проїзду.

Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку, виданий ОСОБА_6 на підставі
договору дарування земельної ділянки
площею 0,0829 га, укладеного 02 лютого 2009
року між ОСОБА_11 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом Жовківського
районного нотаріального округу
ОСОБА_12, а саме в частині дарування
проїзду.

Зобов»язано ОСОБА_6 та ОСОБА_5 усунути
перешкоди в користуванні проїздом, що
з»єднає АДРЕСА_1 Львівської області,
шляхом демонтажу двох воріт,
встановлених з обох кінців цього
проїзду.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржили відповідачі
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В апеляційній скарзі зазначають, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, рішення є
незаконним, необґрунтованим та
ухвалене з порушенням норм
процесуального права.

Стверджують, що ОСОБА_5, будучи законним
власником земельної ділянки площею
0,0829 га за відсутності будь-яких заборон
і обтяжень подарувала своєму сину
ОСОБА_6 частину земельної ділянки. На
підставі договору дарування ОСОБА_6
отримав 19 березня 2010 року Державний акт
про право приватної власності на землю
.

На думку апелянта, позовні вимоги
позивачів про скасування договору
дарування та Державного акту не
відповідають можливим способам
захисту цивільних прав та інтересів,
передбачених ч.2 ст.16 ЦК України, що є
підставою для відмови у позові.

Просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши ОСОБА_3, який відмовився від
дачі пояснень та просив задовольнити
апеляційну скаргу, заперечення з
приводу апеляційної скарги
представника позивачів ОСОБА_2 та
пояснення представника
Великодорошівської сільської ради
ОСОБА_4 на заперечення доводів
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
цивільної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що рішенням №10 від 12.11.2002
року сесії 1У - го демократичного
скликання Куликівської селищної Ради
відмінено рішення виконкому
Куликівської селищної Ради від 09.10.1997
року про передачу їй у власність
земельної ділянки площею 0,1940 га у
зв»язку з тим, що їй помилково
приватизовано 248 кв. метрів проїзду,
який з»єднує АДРЕСА_1 Львівської
області з центральною частиною вулиці.
Зазначеним рішенням відповідачці
ОСОБА_5 передано у власність земельну
ділянку площею 0,1692 га.

Відповідачка ОСОБА_5 оскаржувала
вищезазначене рішення сільської ради,
звернувшись у 2006 році з
адміністративним позовом в суд.

За результатами розгляду позову
ОСОБА_5, постановою апеляційного суду
Львівської області від 21 травня 2007 року
у позові було відмовлено.

На час розгляду зазначеної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6
чинним є рішення Куликівської селищної
Ради №10 від 12.11.2002 року.

ОСОБА_5 обізнана в тому, що з 2005 року по
2010 рік судом розглядалася справа про
визнання недійсним Державного акту в
цій частині.

Рішенням Жовківського районного суду
Львівської області від 16.04. 2009 року
частково задоволено позов ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та визнано
недійсним і скасовано Державний акт
серії 11-ЛВ № 039638 на право приватної
власності на землю на ім»я ОСОБА_5,
зокрема, в частині приватизації нею
земельної ділянки площею 0,0248 га та
зобов»язано ОСОБА_5 звільнити проїзд
для загального користування мешканцям
села АДРЕСА_1

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 21.01.2010 року апеляційну
скаргу ОСОБА_5 залишено без
задоволення, а рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
16.04.2009 року -без змін. Рішення набрало
законної сили 21.01.2010 року. На виконання
зазначеного рішення судом було видано
виконавчий лист.

Із акту державного виконавця від 27.01.2011
року вбачається, що виконання за
виконавчим листом закінчено. ОСОБА_5
усунула перешкоди шляхом відкриття
воріт, однак в другому кінці проходу в
частині земельної ділянки, що належить
ОСОБА_6 ворота зачинені, перешкоди не
усунені.

Згідно оскаржуваного договору
дарування земельної ділянки,
посвідченого приватним нотаріусом
Жовківського районного нотаріального
округу ОСОБА_12 (реєстр. № 190) 02.02.2009 року
відповідачка ОСОБА_5 подарувала
відповідачу ОСОБА_6 земельну ділянку
площею 0,0829 га, що становить 1/427 частину
земельної ділянки, яка належить
дарувальнику на підставі Державного
акту про право приватної власності на
землю 11-ЛВ №039638.

Стаття 203 ч.ч.1,2 ЦК України передбачає,
що зміст правочину не може суперечити
ЦК України, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені серед іншого і частинами 1,
2 статті 203 ЦК України.

Визнаючи правочин недійсним та
задовольняючи позовні вимоги, суд
прийшов до вірного висновку, що
відповідачка ОСОБА_5, як особа, яка
вчиняла правочин була дарувальником
за спірним договором дарування, знала
про часткове скасування рішення
виконкому Куликівської селищної ради
від 12.11.2002 року, зокрема, в частині
проїзду, знала про судові спори з цього
приводу, однак, щоб уникнути виконання
рішення суду про передачу
територіальній громаді спірної
земельної ділянки, діяла всупереч
інтересам держави та суспільства, його
моральним засадам, а відтак ці
підстави у відповідності до ст.203 ч.ч.1,2
є підставою про визнання договору
дарування недійсним. Відтак, підлягає
визнанню недійсним Державний акт про
право власності на землю, виданий на
підставі цього правочину ОСОБА_6

Так як відповідачі встановили з двох
кінців проїзду металеві ворота,
створивши перешкоди для його
використання, то правильним є висновок
суду про їх демонтаж та звільнення
спірного проїзду для його
безперешкодного використання.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не
представлено в заперечення позивачів
жодних доказів.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Згідно ст.61 ч.2 ЦПК України обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування.

Колегія суддів вважає, що у
відповідності до ст.213 ЦПК України
оскаржуване рішення суду є законним і
обґрунтованим, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 в і д
х и л и т и .

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 08 лютого 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді:
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин