АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/1320/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Гордєєв В.О. Провадження №
22-ц/789/1528/13 Доповідач - Бершадська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Ткача З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Бріль В.Л.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1,
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника Зубрецької сільської
ради Хробака Б.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бучацького районного суду
від 2 серпня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Зубрецької сільської
ради, третіх осіб - приватного
нотаріуса Бучацького районного
нотаріального округу, Бучацького БТІ
про визнання права на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок, що знаходиться в
АДРЕСА_1.

Позивач зазначив, що даний
будинок належав ОСОБА_5, яка при житті, 21
квітня 1999 року, склала заповіт на його
ім'я. ІНФОРМАЦІЯ_4 вона померла і він
звернувся до приватного нотаріуса
Бучацького районного нотаріального
округу з відповідною заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину, однак
нотаріус повідомила, що спадщина не
може бути оформлена через відсутність
правовстановлюючих документів на
житловий будинок. Оскільки спадкоємців
передбачених ст.1241 ЦК України немає,
просив визнати за ним в порядку
спадкування право власності на даний
житловий будинок.

Рішенням Бучацького районного
суду від 2 серпня 2013 року позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право на
спадкове майно за заповітом, що
залишилось після смерті ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1.

З апеляційною скаргою на дане
рішення звернувся ОСОБА_1, в якій
просить його скасувати і ухвалити нове
рішення.

Апелянт вказав, що спірний
будинок не належав ОСОБА_5, остання з їх
тимчасового дозволу проживала в
будинку. Даний будинок по АДРЕСА_1
належав його матері-ОСОБА_9, йому -
ОСОБА_1 та його сестрі - ОСОБА_7, про що
свідчать виписки з погосподарських
книг за 1983-1985 роки (особовий рахунок
НОМЕР_1), а в 1985-1990 роках - йому та його
сестрі (особовий рахунок НОМЕР_2).
ОСОБА_5 в той час проживала в АДРЕСА_2
(особовий рахунок НОМЕР_3). ІНФОРМАЦІЯ_5
померла його мати і так як вони
залишились малолітніми сиротами (він
учень 7 класу, а сестра меньша) і не
могли управляти спірним майном, то їх
віддали до рідної сестри матері. З 1988
року по 1990 рік він служив в армії, а
після до 1992 року проживав в будинку (в
1992 року одружився і перейшов проживати
до дружини). Сестра була прописана в
будинку до 21.10 1994 року. Вважає, що суд
ухвалив рішення без з'ясування того,
хто є належним відповідачем у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_8
апеляційну скаргу підтримав та
додатково пояснив, що будинок ОСОБА_5
валився, а вони в своєму будинку не
проживали і тому дозволили тимчасово
проживати в ньому останній.

Представник ОСОБА_2 апеляційної
скарги не визнала та пояснила, що їй
відомо від ОСОБА_5, що остання цей
будинок купляла в сестри покійної
ОСОБА_9, однак договору купівлі-продажу
не оформляла так як не хватало грошей
на переоформлення. ОСОБА_5 була
одинокою, подругою її матері і тому
склала заповіт на її сина.

Представник Зубрецької
сільської ради апеляційної скарги не
визнав, та пояснив, що з 2000 року в
погосподарських книгах ОСОБА_5
числилась головою двору, проживала
одна, а тому сільська рада видала
довідку про те, що вона була власником
спірного будинку.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та ознайомившись з
матеріалами справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що власником
житлового будинку в АДРЕСА_1, на який
були відсутні правовстановлюючі
документи, була ОСОБА_5, після смерті
якої у встановлений законом строк
позивач прийняв спадщину за заповітом.
До такого висновку суд прийшов на
підставі довідки, виданої Зубрецькою
сільською радою про те, що даний
житловий будинок належав ОСОБА_5, в
якому вона проживала і була
зареєстрована до смерті.

Однак з таким висновком суду
колегія не погоджується виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 1995 року № 20 (зі змінами) "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності"
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року мають вирішуватись за
нормами, що регулювали власність цього
двору. Право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили право на
частку в майні двору. Такими, що не
втратили це право вважаються
працездатні члени двору, які не менше
трьох років підряд до цієї дати не
брали участі своєю працею і коштами у
веденні спільного господарства двору
(у цей строк не включається час
перебування на дійсній строковій
військовій службі, навчання в учбовому
закладі, хвороби). Розмір частки члена
двору визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.

Як вбачається з виписок з
погосподарських книг по с.Зубрець та
пояснень представника Зубрецької
сільської ради, що до 1985 року в
житловому будинку по АДРЕСА_1 проживали
і були зареєстровані: ОСОБА_9 - голова
сім'ї та її син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, і
дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, (особовий
рахунок НОМЕР_4) та двір за суспільною
групою відносився до колгоспного.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 померла і членами
двору залишились її неповнолітні діти.
Згідно записів в господарських книгах
за 1991 - 1995 роки, ОСОБА_1 вибув під № 387 (як
пояснив останній у зв'язку з одруженням
), а ОСОБА_7 21.10.1994 року вибула під № 183.

ОСОБА_5 згідно погосподарських
книг за 1983 - 1985, 1986 - 1990, 1991- 1995 роки
проживала в АДРЕСА_2 (особові рахунки
відповідно № НОМЕР_3, НОМЕР_5, НОМЕР_6).

Наведене свідчить про те, що
ОСОБА_5 не була власником спірного
будинку, а тому підстав для визнання в
порядку спадкування за заповітом права
власності на вказаний житловий будинок
за ОСОБА_2 колегія суддів не вбачає.

Та обставина, що ОСОБА_5
поселилась і проживала в будинку після
1994 року не створює для неї права
власності на нього.

Поясненення представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 купила спірний
будинок у сестри покійної ОСОБА_9 не
заслуговують уваги суду, оскільки як
пояснила остання, що зі слів ОСОБА_5 їй
відомого, що договір купівлі-продажу не
укладався.

За таких обставин суд першої
інстанції ухвалив рішення при
неповному з'ясуванні обставин справи
та висновки суду не відповідають
обставинам справи, що відповідно до
вимог ч.1 ст.309 ЦПК України є підставами
для скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів вважає, що в задоволені позову
слід відмовити.

Керуючись ст.328 ЦК України, п.6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995р. "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності",
ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України
колегія суддів,-

В И Р І ШИ Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Бучацького районного
суду від 2 серпня 2013 року скасувати і
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Зубрецької сільської ради про визнання
права власності на спадкове майно, а
саме житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.В. Бершадська