Провадження № 2/161/4748/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

23 грудня 2013 року

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Коритнюк А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
ДАІ УМВС України у Волинській області,
старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби взводу
забезпечення супроводу УДАІ УМВС
України у Волинській області Панасюка
Михайла Васильовича про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними діями службової
особи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Управління ДАІ УМВС України у
Волинській області, старшого
інспектора дорожньо-патрульної служби
взводу забезпечення супроводу УДАІ
УМВС України у Волинській області
Панасюка М.В. про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними діями службової
особи.

Позовну заяву мотивує тим, що 09 грудня
2012 року старший інспектор
дорожньо-патрульної служби взводу
забезпечення супроводу УДАІ УМВС
України у Волинській області Панасюк
Михайло Васильович склав протокол про
вчинення ним адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121
КУпАП та виніс постанову про
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в сумі 550
гривень. Також інспектором ДАІ
одночасно був складений протокол
вилучення (без номерний) від 09 грудня 2012
року про вилучення в позивача
посвідчення водія серії НОМЕР_1,
виданого 27 січня 1995 року Волинським
ОРЕВ.

Вказує, що постановою Волинського
окружного адміністративного суду від 14
травня 2013 року дії старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби взводу
забезпечення супроводу УДАІ УМВС
України у Волинській області Панасюка
Михайла Васильовича, з приводу
вилучення 09 грудня 2012 року в позивача
посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 27
січня 1995 року визнано протиправними та
зобов'язано УДАІ МВС України у
Волинській області повернути йому
незаконно вилучене посвідчення водія.

Зазначає, що незаконними діями
інспектора ДАІ Панасюка М.В., йому було
заподіяно матеріальну шкоду, а саме
вилучення водійських прав позбавило
його можливості здійснювати свої
трудові обов'язки, що в подальшому
призвело до його звільнення, внаслідок
чого він та його сім'я залишились без
засобів для існування. Оскільки, він з 01
березня 2013 року по 14 травня 2013 року не
працював, то з врахуванням його
заробітної плати за два місяці, розмір
матеріальної шкоди позивач оцінює в
сумі 1720,29 гривень.

Також вказує, що у зв'язку з оскарженням
дій інспектора ДАІ до Волинського
окружного адміністративного суду, він
змушений був звернутись за правовою
допомогою, витрати на яку він поніс в
сумі 450 гривень.

Крім того, позивач зазначає, що
внаслідок неправомірних дій
інспектора ДАІ щодо вилучення
водійських прав йому заподіяно
моральну шкоду, яку він оцінює в сумі
10000 гривень.

Просить суд стягнути з Управління ДАІ
УМВС України у Волинській області в
його користь матеріальну шкоду в
розмірі 2178,79 гривень та моральну шкоду
в розмірі 10000 гривень.

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явились, подали суду
заяви про розгляд справи у їх
відсутності, не заперечували щодо
постановлення заочного рішення по
справі.

Відповідач та представник відповідача
в судове засідання не з'явились з
невідомих суду причин, хоч належним
чином були повідомлені про час та місце
розгляду справи.

За погодженням позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 09 грудня 2012 року
старший інспектор дорожньо-патрульної
служби взводу забезпечення супроводу
УДАІ УМВС України у Волинській області
Панасюк Михайло Васильович склав
протокол про вчинення ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та виніс
постанову про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 550 гривень Також
інспектором ДАІ був складений протокол
вилучення (без номерний) від 09 грудня 2012
року про вилучення в позивача
посвідчення водія серії НОМЕР_1
виданого 27 січня 1995 року Волинським
ОРЕВ.

Встановлені обставини підтверджені
постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року, якою визнано протиправними дії
старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби взводу
забезпечення супроводу УДАІ УМВС
України у Волинській області Панасюка
Михайла Васильовича щодо вилучення 09
грудня 2012 року в позивача посвідчення
водія серії НОМЕР_1 від 27 січня 1995 року,
зобов'язано Управління державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області повернути ОСОБА_1 незаконно
вилучене посвідчення водія серії
НОМЕР_1 від 27 січня 1995 року.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що у
зв'язку з вилученням водійських прав,
позивач був позбавлений можливості
здійснювати свої трудові обов'язки, що
в подальшому призвело до його
звільнення. Даний факт стверджується
копіює витягу з наказу про звільнення
№ 8 від 01 березня 2013 року (а.с. 14).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана фізичній особі,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року
за № 6, шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки
незалежно від вини.

Оскільки, позивач з 01 березня 2013 року по
14 травня 2013 року не працював, то з
врахуванням його заробітної плати за
два місяці, розмір матеріальної шкоди
завданої позивачу складає 1720,29 гривень.

Проаналізувавши зібрані та
дослідженні по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що з Управління ДАІ УМВС України у
Волинській області слід стягнути на
користь позивача 1720 гривень 29 копійок
завданої матеріальної шкоди.

Також підлягає до задоволення вимога
позивача про стягнення з відповідача
витрат на надання правової допомоги

Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011
року, розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Враховуючи граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
з Управління ДАІ УМВС України у
Волинській області в користь ОСОБА_1
слід стягнути 450 гривень витрат на
правову допомогу.

Крім того, статтями 23, 1167, 1168 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав
винними діями іншої особи. Моральна
шкода полягає, зокрема, у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, і може
відшкодовуватися грішми одноразово.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди, а
також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Із роз'яснень, даних в п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 ''Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди'',
вбачається, що розмір моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
в даному випадку наявні передбачені
законом підстави для відшкодування
моральної шкоди, оскільки шкода
завдана позивачу в результаті винних
неправомірних дій саме відповідача
старшого інспектора
дорожньо-патрульної служби взводу
забезпечення супроводу УДАІ УМВС
України у Волинській області Панасюка
Михайла Васильовича, дії якого визнано
протиправними, що встановлено у
визначеному законом порядку
постановою суду, яка набрала законної
сили.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань,
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

З врахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що з Управління
ДАІ УМВС України у Волинській області
слід стягнути в користь ОСОБА_1 10000
гривень завданої моральної шкоди.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, тому вимоги позивача про
відшкодування відповідачами судових
витрат підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 215, 226 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1173
ЦК України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року
за № 6, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління ДАІ УМВС України
у Волинській області в користь ОСОБА_1
1720 гривень 29 копійок завданої
матеріальної шкоди, 450 гривень витрати
на оплату правової допомоги та 10000
гривень моральної шкоди.

Стягнути з Управління ДАІ УМВС України
у Волинській області та старшого
інспектора дорожньо-патрульної служби
взводу забезпечення супроводу УДАІ
УМВС України у Волинській області
Панасюка Михайла Васильовича в користь
ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі
229 гривень 40 копійок, по 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 копійок з
кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на рішення суду. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Т.М.Філюк