Справа № 1319/2-2332/10
Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/862/13
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді
Приколоти Т.І.

суддів:
Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

з участю
секретаря Цар М.М.

з участю
ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 6 жовтня 2010 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, про
повернення боргу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сихівського районного суду
м.Львова від 6 жовтня 2010 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 в
користь позивача 365 592,90 грн. боргу за
договором позики та судові витрати в
розмірі 1 820 грн.

Рішення оскаржив ОСОБА_4 В апеляційній
скарзі просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове про відмову в
позові. Посилається на те, що
оскаржуване рішення впливає на його
права, оскільки стягнення за цим
рішенням звернуто на належний йому
(апелянтові) будинок. Ставить під
сумнів, що ОСОБА_5 позичала кошти у
позивача. Вважає, що розписки виконані
не її почерком.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Встановлено, що 4 липня 2007 року між
сторонами укладено договір позики на
суму 11 000 доларів США, що стверджується
розпискою ОСОБА_5 від цього числа (а.с.7).
11 березня, 25 травня та 27 червня 2008 року
сторони уклали договори позики
відповідно на 25 000 доларів США,15 000
доларів США та 5 000 доларів США, про що
ОСОБА_5 надала позивачеві розписки
(а.с.16-18). Відповідач взяла на себе
обов'язок повернути кошти у вказаних в
розписках сумах.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму коштів або
таку ж кількість речей. Договір позики
є укладеним з моменту передання
грошових коштів або інших речей, які є
предметом такого.

Згідно ч.2 ст. 1047 вказаного Кодексу на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.
Позивачем надано оригінали зазначених
вище розписок. Такі не спростовані
належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов. Зміст договору
становлять умови, визначені на розсуд
сторін, які є вільними в укладенні
договору, і погоджені з ними, та умови,
які є обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

ОСОБА_5 свої зобов'язання за вказаним
договором не виконала і не повернула
кошти позивачеві.

Згідно з вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст. 629 ЦК України). Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається. Зобов'язання має
виконуватись належним чином. Статтею 610
цього Кодексу визначено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
неналежне виконання. У разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
передбачені ст.ст. 611, 625 ЦК України та
умовами договору. Відповідно до ч.2 ст.
625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням трьох
процентів річних від простроченої суми
та індексу інфляції. У даному випадку
предметом договору була іноземна
валюта, відтак, індекс інфляції не
застосовується.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що у зв'язку з
невиконанням умов договору позики,
стягненню підлягає сума боргу
відповідно до розписок та три проценти
річних від простроченої суми.

Розподіл судових витрат судом
проведено відповідно до вимог ст.ст. 79,
88 ЦПК України.

При встановленні обставин справи судом
першої інстанції не було порушено норм
матеріального і процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
закону та обставинам справи. Висновки
суду ґрунтуються на аналізі зібраних
по справі доказів.

З такими висновками суду слід
погодитися, оскільки ним правильно
визначено характер спірних
правовідносин та встановлено дійсні
обставини справи. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що підстави для
скасування рішення Сихівського
районного суду м.Львова відсутні, а
тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ст.
313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Сихівського районного
суду м.Львова від 6 жовтня 2010 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.Касаційна скарга може
бути подана протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя
Т.І.
Приколота