Справа № 110/4886/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2013 р.

Красноперекопський міськрайонний
суд Автономної Республіки Крим у
складі:

головуючого судді
Литвиненко В.П.,

при секретарі
Гірській Н.М.,

за участю: прокурора
Тенетової Н.В.,

позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3

представника третьої особи
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Красноперекопськ Автономної
Республіки Крим цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів, треті особи -
служба у справах дітей
Красноперекопської районної державної
адміністрації,

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_6 11.11.2013 року звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його
батьківських прав відносно
неповнолінього сина - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги мотивовані
тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком
неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешкає в АДРЕСА_1, з сином не
спілкується, участі у вихованні та
розвитку дитини не приймає,
матеріальної допомоги не надає, чим
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

З матір'ю дитини - ОСОБА_8 позивач
знаходився у зареєстрованому шлюбі з
2005 року, фактично мешкали разом з її
сином з 2000 року. ІНФОРМАЦІЯ_11 року
дружина померла, а ОСОБА_7 залишився
проживати разом з позивачем, так як
його вважав батьком.

Відповідач від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини
ухиляється, допомоги на його утримання
не надає, у зв'язку з чим позивач
просить позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав відносно неповнолітнього сина -
ОСОБА_7, передати неповнолітнього під
опіку позивачу та стягнути на його
користь аліменти на утримання
неповнолітнього ОСОБА_7 у розмірі 1/3
всіх видів доходів щомісячно до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засідання позов визнали
частково, просили у задоволенні
позовних вимог щодо позбавлення
батьківських прав відмовити, аліменти
стягнути у розмірі 14 частини всіх видів
доходів відповідача. Відповідач
пояснив, що після розлучення з
колишньою дружиною - ОСОБА_8, він
сплачував на утримання сина ОСОБА_9
аліменти. У них була домовленість, що
він не буде турбувати її нову сім'ю, де у
них народилося ще два сина, доки не
підросте ОСОБА_7. Крім того, як
пояснювала йому ОСОБА_8 її чоловік був
дуже ревнивим і вона не хотіла мати
проблем. Про смерть колишньої дружини
його повідомив ОСОБА_1, приїхавши із
сином ОСОБА_9 до м. Армянська, де він
проживає, для того щоб він оформив
пенсію по втраті годувальника. В
подальшому, ОСОБА_1 став наполягати, щоб
він відмовився від сина, щоб ОСОБА_1 міг
оформити опіку над ОСОБА_7 і отримувати
державну допомогу. Він відмовився. При
цьому, оформив пенсію, і передав
банківську картку ОСОБА_1 При цьому він
пояснив, що діючи в інтересах сина, не
проти, щоб ОСОБА_7 проживав зі своїми
двома рідними братами у ОСОБА_1 ОСОБА_10
привик до нової сім'ї, майже 12 років
проживає з ОСОБА_1 Проте він не проти
забрати ОСОБА_10 і виховувати його сам.
Крім того, відповідач зазначив, що у
померлої до нього ніяких претензій не
було, після припинення шлюбних
відносин і до своєї смерті вона не
зверталася до суду із заявою про
позбавлення його батьківських прав,
він сплачував аліменти, надавав
додатково матеріальну допомогу коли її
просила померла.

Представник третьої особи - служби у
справах дітей Красноперекопської
районної державної адміністрації -
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити, мотивуючи тим,
що відповідач не виконує батьківських
обов'язків, не платить аліменти. Вважає
доцільним позбавити батьківських прав
відповідача.

Вислухавши пояснення сторін, думку
прокурора, представника третьої особи,
неповнолітнього ОСОБА_7, дослідивши
матеріали справи, суд вважає
необхідним позов задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_3, виданого
Красноперекопським відділом
реєстрації актів громадянського стану
Автономної Республіки Крим 28 липня 1998
року, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_10
року, його матір'ю записана ОСОБА_11,
батьком записаний ОСОБА_12 (а.с. 4).

Після укладення шлюбу з ОСОБА_6 у 2005
році, ОСОБА_11 привласнено прізвище
ОСОБА_11, що не заперечували сторони
(відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, ці
обставини не підлягають доказуванню).

ІНФОРМАЦІЯ_11 року мати ОСОБА_7 - ОСОБА_8
померла (а.с.5).

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із
ОСОБА_6 та двома братами - ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с.6,11).

Згідно характеристики, наданої
Воїнською ЗШ I-III ступеню
Крсноперекопського району Автономної
Республіки Крим, ОСОБА_7 навчається у
школі з другого класу, на теперішній
час є учнем 11-Б класу вказаної школи.
ОСОБА_15 з 2001 року займається ОСОБА_6,
який постійно відвідує батьківські
збори, цікавиться поведінкою та
успішністю навчання ОСОБА_15 (а.с.7).

Згідно характеристики, наданої
Воїнською сільською радою від 01.11.2013
року, для дітей створені належні умови
для проживання, навчання та всебічного
розвитку (а.с.8).

Відповідно висновку від 10.12.2013 року,
служба у справах дітей
Красноперекопської районної державної
адміністрації вважає за доцільне
позбавити батьківських прав ОСОБА_12
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки останній свідомо
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків, не намагається забезпечити
достатній життєвий рівень сина, не
турбується про стан його здоров'я
(а.с.25).

У відповідності до частини 3 та частини
4 статті 155 Сімейного кодексу України
відмова батьків від дитини є
неправозгідною та суперечить
моральним засадам суспільства.
Ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Відповідно до частини 2 та частини 5
статті 150 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.. Передача дитини
на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.

Принципом 6 Декларації прав дитини
проголошено, що дитина для повного та
гармонійного розвитку своєї
особистості потребує любові та
зрозумілості. Вона повинна зростати на
утриманні й за відповідальністю
батьків, в атмосфері любові, моральної
та матеріальної забезпеченості. При
цьому найкраще забезпечення інтересів
дитини повинно бути керівним
принципом для тих, на кому полягає
відповідальність за його освіту і
навчання.

Стаття 12 Закону України «Про охорону
дитинства» регламентує, що батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя і праці.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.03.2007 року за № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення, та про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно їх утримують та інше), що
надані батьками до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей. Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечує необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкування з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

В судовому засіданні позивач та
представник служби у справах дітей
показали, що мета позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 щодо сина
направлена на майбутнє, з ціллю
огородити сина від будь-яких обов'язків
щодо батька в майбутньому. При цьому
вказали, що ОСОБА_7 буде мати статус
сироти.

Згідно з міжнародними та
національними правовими нормами (ст. 171
СК України) до прав дитини належить,
зокрема, право на врахування її думки
щодо питань, які стосуються її життя.
Зокрема, відповідно до положень ст. 12
Конвенції про права дитини,
ратифікованої Постановою Верховної
Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991
року, держави-учасниці забезпечують
дитині, здатній сформулювати власні
погляди, право вільно висловлювати ці
погляди з усіх питань, що стосуються
дитини, причому поглядам дитини
приділяється належна увага згідно з
її віком і зрілістю. З цією метою
дитині, зокрема, надається можливість
бути заслуханою в ході будь-якого
судового чи адміністративного
розгляду, що стосується дитини.

Заслуханий у судовому засіданні
неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
показав, що він сам звернувся до ОСОБА_1,
щоб позбавити його батька прав,
оскільки ОСОБА_1 тоді буде отримувати
на нього державну допомогу і він матиме
статус сироти, щоб навчатися в
подальшому на пільгових умовах.

Таким чином суд рахує, що поведінка
ОСОБА_1 та його особисті відносини з
ОСОБА_2, і матеріальна зацікавленість
негативно впливають на
неповнолітнього ОСОБА_7 і на його
свідомість щодо біологічного батька, і
тому, думку неповнолітнього ОСОБА_7,
заслуханого у судовому засіданні, що
йому такий батько не потрібен, суд
вважає не своєю власною, а сформованою
під впливом ОСОБА_1 та його поведінки
щодо ОСОБА_2, і тому ця думка дитини не
може бути прийнята судом.

Аналогічні покази ОСОБА_1 щодо мети
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2,
дала в судовому засіданні представник
служби у справах дітей
Красноперекопської
райдержадміністрації - ОСОБА_4, крім
того, зазначила, що ОСОБА_2 хворіє і щоб
у подальшому дитина не мала щодо нього
обов'язків утримувати його.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із
висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо обґрунтованим,
суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19
СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування» органами опіки та
піклування є державні адміністрації
районів, районів міст Києва і
Севастополя, виконавчі органи міських
чи районних у містах, сільських,
селищних рад.

Висновок органу опіки та піклування
має бути оформлений на бланку
державних адміністрацій районів,
районів міст Києва та Севастополя,
виконавчих органів міських чи районних
у містах, сільських, селищних рад,
підписаний головою (заступником
голови) та скріплений печаткою. Також
до висновку органу опіки та піклування
мають бути додані документи, зазначені
у ч. 3 ст. 253 ЦПК України.

Суд критично відноситься до
висновку|укладеннями,ув'язненнями|
служби у справах дітей
Красноперекопської районної державної
адміністрації про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
(а.с.25), оскільки позбавлення
батьківських прав є винятковим
заходом, який застосовується лише тоді,
коли усі інші не дають позитивних
результатів. Якісне забезпечення прав
дітей можливе виключно за умови
професійного, добросовісного та
сумлінного виконання своїх обов'язків
посадовими особами та іншими
працівниками, які задіяні в роботі
системи державних органів. Зокрема,
п.п.73,74 Постанови Кабінету Міністрів
України від 24 вересня 2008р. № 866
затверджено Порядок провадження
органами опіки та піклування
діяльності, пов'язаної із захистом прав
дитини, якими встановлено компетенцію
служби у справах дітей як
підрозділу, до відання якого
належить безпосереднє виконання
функцій органу опіки і піклування,
зокрема працівник служби у справах
дітей проводить бесіду з батьками, а у
разі потреби, також з родичами дитини.
До уваги береться ставлення батьків до
виконання батьківських обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, стан здоров'я дитини та
інші обставини, що мають істотне
значення. Після з'ясування обставин, що
призвели до виникнення спору між
батьками щодо участі у вихованні
дитини, служба у справах дітей складає
висновок на підставі інших документів,
які стосуються зазначеної справи.

Як пояснила представник служби у
справах дітей , ОСОБА_2 вони у службу не
викликали, причин щодо не спілкування
із дитиною не встановлювали, ніякого
подання і заходів адміністративного
нагляду щодо неналежного виконання
батьківських обов'язків ОСОБА_2 щодо
сина не здійснювали. Посадовими
особами служби у справах дітей не
з'ясовано, які безсумнівні докази
свідчать про ухилення відповідача від
виконання своїх обов'язків щодо
виховання дитини, у чому полягає винна
поведінка відповідача, свідоме
нехтування ним своїми обов'язками, чи
вживалися до нього заходи реагування, а
також не досліджені
соціально-побутових умови життя та
матеріальне становище відповідача.
З'ясування цих обставин має істотне
значення для правильного вирішення
справи. Таким чином суд вважає, що такий
висновок служби щодо доцільності
позбавлення відповідача батьківських
прав є однобічним і недостатньо
обґрунтованим.

ОСОБА_2 позитивно характеризується за
місцем проживання (а.с. 27), на обліку у
нарколога і психіатора не стоїть, тяжко
пережив смерть колишньої дружини, як
пояснив в судовому засіданні і тяжко
захворів (а.с. 28-35), є інвалідом 2 групи
(а.с.31), отримує пенсію (а.с.36), по день
смерті колишньої дружини сплачував
аліменти (а.с. 38-44)

Позбавлення батьківських прав є, з
одного боку, засобом захисту прав
дитини, а з другого - заходом впливу на
батьків, які неналежним чином
виконують свої батьківські обов'язки
стосовно дитини.

Стаття 164 СК України містить вичерпний
перелік підстав, коли батьки можуть
бути позбавлені батьківських прав.
Кожна з них має самостійних характер і
підлягає окремому доказуванню.

Однією з підстав позбавлення
батьківських прав, на яку посилається
позивач у позові, є ухилення від
виконання батьком ОСОБА_2 своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Таке ухилення повинно бути навмисним,
коли особа повністю розуміє наслідки
своєї винної поведінки. Не може бути
позбавлена батьківських прав особа,
яка не виконує своїх батьківських
обов'язків внаслідок душевної хвороби,
тривалого відрядження, створення
перешкод з боку іншого з батьків, з яким
проживає дитина, тощо.

Статтею 166 СК України встановлені
правові наслідки позбавлення
батьківських прав, відповідно до яких
особа, позбавлена батьківських прав
втрачає особисті немайнові права щодо
дитини та звільняється від обов'язків
щодо її виховання; зокрема вона не може
одержати в майбутньому тих майнових
прав, пов'язаних із батьківством, які
вона могла б мати у разі своєї
непрацездатності (право на утримання
від дитини, право на пенсію та
відшкодування шкоди у разі втрати
годувальника, право на спадкування).

В ході судового розгляду справи судом
було встановлено, що позивач не тільки
створює перешкоди щодо спілкування
батька із дитиною, але й використовує
незаконні, безпідставні засоби, що
порушують права відповідача, засновані
на спорідненості з дитиною.

Суд критично відноситься до думки
представника служби у справах дітей
щодо неучасті відповідача у сплаті
аліментів, як на одну з підстав
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав,
яка не відповідає вимогам ст. 164 СК
України. Такий захист передбачений
нормами ст. 180 СК України і може бути
реалізований позивачем у судовому
порядку.

Відповідно до статті 165 Сімейного
кодексу України право на звернення до
суду з позовом про позбавлення
батьківських прав має особа, у сім'ї
якої проживає дитина.

Суд, дослідивши докази у їх наявності
та сукупності, прийшов до висновку, що
позивачем у відповідності до ст. 60 ЦПК
України не надано безспірних та
переконливих доказів, які б свідчили
про умисне ухилення відповідача від
виконання своїх батьківських
обов'язків.

Враховуючи міжнародні норми (принципи
Декларації про права дитини), норми
Сімейного кодексу України, рідні брати
і сестри не можуть бути роз'єднані. З
урахуванням того, що неповнолітній
ОСОБА_7 з 2000 року проживає в сім'ї ОСОБА_1
разом із двома рідними братами, суд
вважає доцільним, з урахуванням
інтересів дитини проживання у
подальшому у цій сім'ї.

Відповідно до ст. 243 СК України опіка,
піклування встановлюється над
дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими
батьківського піклування. Опіка
встановлюється над дитиною, яка не
досягла чотирнадцяти років, а
піклування - над дитиною у віці від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Опіка, піклування над дитиною
встановлюється органом опіки та
піклування, а також судом у випадках,
передбачених ЦК України.

Згідно з правилами ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК
України суд встановлює опіку над
малолітньою особою (піклування над
неповнолітньою особою), якщо при
розгляді справи буде встановлено, що
вона позбавлена батьківського
піклування, і призначає опікуна
(піклувальника) за поданням органу
опіки та піклування.

Опіка (піклування) над неповнолітніми
дітьми встановлюється у випадку, якщо
батьки померли, невідомі, визнані в
судовому порядку безвісно відсутніми
або померлими, а також може бути
встановлена і при житті батьків,
зокрема, коли батьки позбавлені судом
батьківських прав або прийнято рішення
про відібрання дитини і передачу її під
опіку незалежно від того, позбавлені
вони батьківських прав чи ні, оскільки
перебування із ними небезпечне для
життя дитини (п. 2.2 Правил опіки та
піклування, затверджених наказом
Державного комітету України у справах
сім'ї та молоді, Міністерства освіти
України, Міністерства охорони здоров'я
України, Міністерства праці та
соціальної політики України від 26
травня 1999 року № 34/166/131/88.

З урахуванням вищевказаного, ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_5 досяг 16-річного віку і
вимоги щодо передачі його під опіку
ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Частинами 2 та 3 статті 193 СК України
передбачено, що якщо батьки не беруть
участі в утриманні дитини, аліменти на
дитину можуть бути стягнуті з них на
загальних підставах і можуть за
рішенням суду перераховуватися на
особистий рахунок дитини у відділенні
Державного Ощадного банку України.

Позивач в судовому засіданні не
заперечував проти перерахування
аліментів на особистий рахунок дитини.

У відповідності з вимогами статті 180
Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Оцінивши встановлені під час судового
розгляду обставини, вимоги позивача
про стягнення аліментів з відповідача
на утримання неповнолітнього ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4, підлягають частковому
задоволенню, а саме у розмірі ? всіх
видів доходів щомісячно до досягнення
дитиною повноліття, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, що є
достатніми витратами відповідача на
утримання дитини та буде відповідати
вимогам законодавства, що регулює
вказані правовідносини, засадам
розумності, виваженості та
справедливості.

Суд допускає негайне виконання рішення
у справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць. (п.1
ч.1 ст. 367 ЦПК України).

Судові витрати відповідно до вимог
статті 88 Цивільного процесуального
кодексу України підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача - 229,40
грн. (щодо вимог про стягнення
аліментів); з позивача на користь
держави - 114,70 грн., як несплачений
судовий збір за вимоги нематеріального
характеру (про позбавлення
батьківських прав).

Керуючись ст.ст. 141,157,164,171,180-183,191,193 СК|
України, | ст.ст. 3-11, 13, 30, 60, 88, 208-209, 212-215,
218 ЦПК| України, суд

В И Р І Ш И
В|розв'язав|:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця м. Новокузнецьк Кемеровської
області ІПН НОМЕР_1 аліменти на користь
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с.
Долинка Красноперекопського району
АРКрим у розмірі 1/4 частини всіх видів
його доходу, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, до досягнення
дитиною повноліття, починаючи
стягнення з 11.11.2013 року.

Допустити негайне виконання рішення
щодо стягнення аліментів, у межах суми
платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця м. Новокузнецьк Кемеровської
області ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_9 ІПН НОМЕР_2 судові витрати
у розмірі 229 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 ІПН
НОМЕР_2 на користь держави судові
витрати у вигляді судового збору у
розмірі 114 грн. 70 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення|розв'язання,вирішення,розв'язу
вання| може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду АР Крим
|розв'язання,вирішення,розв'язування|
|із моменту| через Красноперекопський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.|такого|
|потім|

Суддя: В. П. Литвиненко