Справа № 460/1912/11
Головуючий у 1 інстанції:
Маліновська-Микич О.В.
Провадження № 22-ц/783/6165/13
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Проворної Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 26 червня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_6, про встановлення
факту спільного проживання однією
сім'єю без шлюбу, визнання права
власності на ? частину незавершеного
будівництвом домоволодіння та
проведення реального розподілу
незавершеного будівництвом
домоволодіння,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом, уточненим у червні 2012
року, до ОСОБА_4 про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_4 з
липня 2005 року; визнання права
власності на ? частину
незавершенного будівництвом
домоволодіння в

с. Рясне-Руське Яворівського району
Львівської області в кварталі забудови
К-1; проведення реального розподілу
незавершеного будівництвом
домоволодіння в с. Рясне-Руське
Яворівського району Львівської
області в кварталі забудови К-1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вона - ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_4 у
фактичних шлюбних відносинах з 2005 року.
У квітні 2008 року вони зареєстрували
шлюб в органах РАЦСу, який був
розірваний у листопаді 2010 року. За час
їхнього спільного життя вона із
відповідачем розпочали будівництво
житлового будинку на земельній ділянці
в селі Рясне-Руське Яворівського
району Львівської області, яка була
виділена сільською радою для
будівництва житлового будинку та
господарських споруд. На час їхнього
розлучення будинок був споруджений,
накритий дах та вставлені вікна,
проведені штукатурні роботи,
споруджено колодязь. Зазначає, що вона
вносила більшу частину грошових коштів
у будівництво будинку, оскільки
відповідач говорив, що повинен
сплачувати аліменти на утримання дітей
від першого шлюбу. Вважає, що вони з
чоловіком мають рівні частки у спільно
нажитому майні - незавершеному
будівництвом домоволодінні в с.
Рясне-Руське Яворівського району
Львівської області. Посилаючись на
вказані обставини, просила
задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29.02.2012 року в якості
третьої особи на стороні відповідача
залучено ОСОБА_6.

Рішенням Яворівського районного суду
Львівської області від 26 червня 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено
за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
прийшов до неправильного висновку про
безпідставність її вимог, надав
неналежну оцінку доказам у справі,
надав перевагу показам відповідача,
третьої особи та доказам наданим
відповідачем, хоча вони жодним чином не
обґрунтовують заперечення позивача.
Зазначає також про те, що нею було
доведено факт спільного проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_4 з липня 2005 року до реєстрації
шлюбу. Вказує, що кредит, який був
взятий для будівництва будинку, вони
погашали разом як подружжя із
спільного бюджету. Накладні та
квитанції про придбання будівельних
матеріалів є неналежними доказами у
справі, оскільки у них не зазначено, що
їх придбав ОСОБА_4 Що стосується
довідки про доходи ОСОБА_6, то вона є теж
неналежним доказом, оскільки ОСОБА_6 є
третьою особою у справі та не заявляв
самостійної вимоги про визнання за ним
права власності. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позов до ОСОБА_4

Заперечуючи проти апеляційної скарги,
ОСОБА_4 вважає рішення суду законним та
обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши доводи осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони - бувше подружжя, які
перебували у зареєстрованому шлюбі з
12.04.2008р. до 19.11.2010р. - день ухвалення
судом рішення про розірвання шлюбу.

Предметом спору у даній справі є
встановлення факту проживання однією
сім'єю без шлюбу з липня 2005р., право
власності на ? частину незавершеного
будівництвом житлового будинку в с.
Рясне-Руська Яворівського району
Львівської області, який знаходиться в
кварталі забудови К-1, на підставі ст. 60,
61 СК України та поділ його в натурі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
правильно прийшов до висновку, що
правові підстави для цього відсутні.

Зокрема, судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 офіційно перебував в
зареєстрованому шлюбі з листопада 1991р.
по 20 березня 2007р. із ОСОБА_7, від цього
шлюбу має двоє синів 1996 та 1999р.
народження, тому правові підстави для
визнання факту спільного проживання
його однією сім'єю без реєстрації шлюбу
з липня 2005р. з ОСОБА_2 відсутні, а
періодичні позашлюбні відносини
одруженого відповідача з позивачкою у
цей період не тотожні визначенню сім'ї
відповідно до вимог ст.3 Сімейного
кодексу України.

Судом встановлено, що земельна ділянка
під будівництво спірного будинку була
надана відповідачу ОСОБА_4 рішенням №
110 Рясно-Руської сільської ради від 08
вересня 2006р., тобто за півтора року до
реєстрації шлюбу з позивачкою ОСОБА_2, а
будівельні роботи по облаштуванню
фундаменту, зведення коробки,
перекриття будинку та зведення даху
проводились відповідачем протягом
вересня-жовтня 2006р. до листопада 2007р.,
тобто до реєстрації шлюбу з позивачкою
ОСОБА_2 (а.с. 27).

В заперечення позову відповідачем
передано письмові документи по
придбанню будівельних матеріалів у
вказаний період (цегла, цемент,
металопрофіль, дошки, пиломатеріали -
а.с. 28, 57), на будівництво були
використані також залишки будівельних
матеріалів, які надані батьком
відповідача - ОСОБА_6, що визнається
сторонами та підтверджується
квитанціями на їх придбання.

Судом встановлено, що відповідач у
період 2006-2007р. працював та мав
регулярний щомісячний дохід, окрім
того 01.06.2007р. взяв кредит на суму 6000 грн.
у ВАТ «КредоБанк», який витратив на
будівництво.

Допитані судом свідки - ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, які працювали на будівництві
спірного будинку підтвердили, що
фундамент був залитий восени 2006р.,
станом на осінь 2007р. була зведена
коробка та перекритий дах. Після 2007р.
будівельні роботи в будинку не
проводились, окрім відновлення
металопластикових вікон, які були
викрадені.

Довідкою Рясно-Руської сільської ради
№ 110 від 21.02.2012р. підтверджується, що
спірний будинок завершений зведенням у
2007р. (а.с.152).

З врахуванням вищенаведеного, а також
ненадання позивачкою ОСОБА_2 жодних
належних доказів на спростування
вищезазначених фактів або на
підтвердження її участі в придбанні
будматеріалів, суд правильно прийшов
до висновку, що спірний незавершений
будівництвом житловий будинок не є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, тому права власності на нього
позивачка ОСОБА_2 відповідно до
положень ст.ст. 60, 61 СК України не набула
і не вправі вимагати його поділу.

Враховуючи, що суд першої інстанції
повно і правильно встановив фактичні
обставини справи, застосував закон,
який поширюється на зазначені
правовідносини, при встановленні
зазначених фактів судом не було
допущено порушення норм
процесуального права, доводи
апеляційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення також не дають
підстав для висновку про те, що судом
при розгляді справи допущені порушення
норм матеріального і процесуального
права, які передбачені ст. 309 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення суду, колегія суддів не вбачає
підстав для зміни або скасування
рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду
Львівської області від 26 червня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20-ти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ з дня набрання
ухвалою апеляційного суду законної
сили.

Головуючий: _______________
Мусіна Т.Г.

Судді: _______________
Бермес І.В.

_______________ Савуляк Р.В.