Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Київський районний
суд м. Донецька

у складі: головуючого-судді
Чальцевої Т. В.,

при секретарі
Лук'янченко Ю. Ю.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника
позивача ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника
відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
дитини-інваліда та непрацездатної
дружини, -

В С Т А Н О В И В

04.10.2013 р. позивачка звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини-інваліда
та непрацездатної дружини.

В обґрунтування позову позивачка
зазначила, що 28 лютого 1998 року вона
уклала шлюб з ОСОБА_3. В шлюбі народився
син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом з дитинства
до 18 років, таким, що потребує догляду
матері. Він знаходиться на домашньому
індивідуальному навчанні за станом
здоров'я згідно медичних показань.
Хвороба у ОСОБА_5 почала розвиватись з
серпня 2009 року.

З 2009 по 2013 роки ОСОБА_5 було проведено
декілька операцій. Він постійно
потребує медикаментозного лікування,
лікувальної фізкультури, проходження
обстежень. По медичним показанням син
потребує комплексного лікування,
санаторно-курортного лікування, по
показанням ортопеда йому потрібно
відвідувати басейн та сеанси
лікувальної фізкультури. В майбутньому
ОСОБА_5 необхідно буде провести
зубопротезування нижньої челюсті.

У вересні 2013 року відповідач пішов від
позивачки, та проживає зі своїми
батьками, залишив родину без
матеріальної підтримки. Батько дитини
матеріальної допомоги на утримання
сина не надає. Дитина проживає з
позивачкою, фактично знаходиться на її
вихованні та утриманні.

Відповідач належної матеріальної
допомоги дитині не надає, зловживає
спиртними напоями, тероризує позивачку
і сина.

В зв'язку з цим, просила стягнути з
відповідача аліменти на її користь на
утримання сина ОСОБА_5 у твердій
грошовій сумі у розмірі 3 300 грн. та на її
користь у твердій грошовій сумі у
розмірі 1000 грн. щомісяця

Позивачка та представник
позивачки в судовому засіданні позовні
вимоги пітримали у повному обсязі.
Наполягали на задоволені позову у
повному обсязі.

Відповідач та представник
відповідача у судовому засіданні
позовну заяву визнали частково,
погодившись сплачувати аліменти на
утримання дитини у розмірі 25 % від всіх
доходів відповідача щомісяця; в
частині стягнення аліментів на
утримання дружини заперечувіали.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 28 лютого 1998 року
ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3, який був
зареєстрований Київським відділом
реєстрації актів громадського стану м.
Донецька, актовий запис № 119. (а. с. 7)

В шлюбі у них народився син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 від
27.08.1998 року, в якому зроблено запис, що
батько дитини ОСОБА_3 - відповідач по
справі. (а. с. 8)

ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом з дитинства
до 18 років, таким, що потребує догляду
матері. (а. с. 9) Він знаходиться на
домашньому індивідуальному навчанні
за станом здоров'я згідно медичних
показань (а. с. 17).

Хвороба (диагноз рос.: остеоид-остеома
нижньої щелепи зліва) у ОСОБА_5 почала
розвиватись з серпня 2009 року
(підтверджується історіями хвороби №
1818 - госпіталізований 09.10.2009, № 2013
госпіталізований - 05.11.2009, №1528
госпіталізований - 16.08.2011, № 1514
госпіталізований - 22.08.2013).

З 2009 по 2013 роки ОСОБА_5 було проведено
декілька операцій. Він постійно
потребує медикаментозного лікування,
лікувальної фізкультури, проходження
обстежень. По медичним показанням син
потребує комплексного лікування,
санаторно-курортного лікування, по
показанням ортопеда йому потрібно
відвідувати басейн та сеанси
лікувальної фізкультури. В майбутньому
сину необхідно буде провести
зубопротезування нижньої челюсті.

У вересні 2013 року відповідач пішов від
позивачки, та проживає зі своїми
батьками.

Батько дитини матеріальної допомоги на
утримання сина не надає, таким чином
угоди про добровільну сплату аліментів
між сторонами не досягнуто. Дитина
проживає зі позивачкою, фактично
знаходиться на її вихованні та
утриманні.

Відповідач належної матеріальної
допомоги дитині не надає, зловживає
спиртними напоями, тероризує позивачку
і сина.

Ст. 150 СК України визначені обов'язки
батьків щодо виховання та розвитку
дитини, а саме: батьки зобов'язані
піклуватися за виховання дитини, про її
здоров'я, фізичний, духовний розвиток,
готувати до самостійного життя.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права
дитини батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до вимог ст. 75 СК України,
дружина, чоловік, повинні матеріально
підтримувати один одного. Право на
утримання має той із подружжя, хто є
непрацездатним, потребує матеріальної
допомоги, за умови, що другий із
подружжя може надавати матеріальну
допомогу. Відповідач має можливість
надавати нам матеріальну допомогу, в
зв'язку з тим, що отримує заробітну
плату та пенсію за віком працівника,
зайнятого на підземних і відкритих
гірничих роботах (а. с. 20, 21)

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
встановлено, що з 1 січня 2013 року
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць для осіб, які
втратили працездатність складає 949,00
грн. та на дитину віком від 6 до 18 років
складає 1286,00 грн. Наш з сином доход не
забезпечує нам необхідного
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Відповідно до ст. 88 СК України якщо один
із подружжя, в тому числі і
працездатний, проживає з
дитиною-інвалідом, яка не може
обходитися без постійного стороннього
догляду, і опікується нею, він має право
на утримання за умови, що другий з
подружжя може надавати матеріальну
допомогу.

Право на утримання триває протягом
всього часу проживання з
дитиною-інвалідом та опікування нею і
не залежить від матеріального
становища того з батьків, з ким вона
проживає.

На теперішній час позивачка не працює,
тому що здійснює догляд за
дитиною-інвалідом, в зв'язку з чим була
звільнена з роботи у березні 2010 року (а.
с. 5-6).

Аліменти відповідач не платить,
утриманців на його утриманні немає.
Стягнень по виконавчим документам з
відповідача не проводиться.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України
відповідач зобов'язаний утримувати
своїх неповнолітніх дітей. У разі
ухилення від цього обов'язку кошти на
утримання стягуються в судовому
порядку.

Зі змісту ст.. 184 Сімейного Кодексу
України вбачається, що якщо платник
аліментів має нерегулярний або
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

З пояснень учасників судового розгляду
та досліджених матеріалів справи
вбачається, що відповідач має
регулярний , постійний, стабільний
дохід, який складається з заробітної
плати та пенсії. З урахуванням
викладеного, суд вважає доцільним
визначити розмір аліментів, що
підлягають стягненню, у частці від
доходу батька, відмовивши у
задоволенні позову в частині стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі та
задовольняючи, таким чином, позов
частково.

На підставі ст. ст. 75, 88, 150, 180, 182,183, 191 СК
України і керуючись ст. ст. 10,57, 61,88, 213-215,
367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини-інваліда
та непрацездатної дружини -
задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини зі
всіх видів заробітку, але не менш 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 04.10.2013 року і до повноліття
дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
аліменти на її ( дружини) утримання у
розмірі 1/6 частини зі всіх видів
заробітку, але не менш 30% прожиткового
мінімуму для особи відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 04.10.2013 року.

Рішення у частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Повний текст судового рішення
виготовлено 23.12.2013 року.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т.В.Чальцева