Справа № 2607/8901/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 грудня 2013 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Зарицької Ю. Л. ,

при секретарі - Грибеник Л.В.,
Романченко С.О., Лупіній Т.О., Сотніковій
С. О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
факту, визнання права власності та
поділ майна

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона проживала разом з
відповідачем та своїми дітьми з червня
2007 року. Так, позивачкою було зазначено,
що з часом між нею та відповідачем було
зареєстровано шлюб 05 січня 2010 року в
Нотаріальній конторі 11, область Сан
Франциско, округ Панами, район Панами в
Республіці Панама, в присутності
свідків, що підтверджувала свідоцтвом
про шлюб (з апостилем). Також позивачкою
було зазначено, що в період спільного
проживання та шлюбу за спільні кошти та
внаслідок приватизації нею та
відповідачем набуто у спільну
власність в Україні наступне майно та
майнові права: земельна ділянка, площею
0,586 га, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий № 8000 000 000:85:229:0032
(приватизація 2012 рік, вартістю 468800
гривень); автомобіль CITROEN NEMO, державний
№ НОМЕР_1 (купівля 2009 рік, вартістю 72000
гривень); автомобіль «MERSEDES-BENZ R320»,
державний № НОМЕР_2 (купівля 2012 рік,
вартістю 400000 гривень);
автомобіль-мікроавтобус MERSEDES «SPRINTER»
(купівля 2012 рік, вартістю 120000 гривень);
майнові права за договором № 10-07/2009-126
про участь у Фонді фінансування
будівництва від 10.07.09 р., укладеного з
ТОВ «Фінансова компанія «Глобал
Капітал» (на суму 1885000 гривень). Також
було набуто у спільну власність
наступне майно у Республіці Панама:
квартира в м. Панама-сіті - в Terrasol 2000
(купівля 2009 рік); квартира в Панамі в
р-ні Playa Blanka (купівля 2010 рік), автомобіль
MAZDA 3 в м. Панама сіті (купівля 2009 рік).
Позивачка зазначила, що з відповідачем
та дітьми вони мешкали у будинку за
адресою АДРЕСА_1. Вказані будинок та
земельна ділянка на якій він
розташований були набуті відповідачем
до часу до часу проживання з нею однією
сім'єю та вступу в шлюб. Однак,
позивачка зазначила про те, що наявні
підстави виникнення спільної
власності в неї та відповідача на
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 (вартістю 8800000 грн.), та
на земельну ділянку площею 0,1 га
(вартістю 800000) кадастровий номер 85229006,
на якій розташований цей будинок. Так,
позивачка зазначила. Що після
знайомства з відповідачем, вона
звільнилась з роботи та перейшла
працювати до відповідача, та працювала
весь час в офісі, який розташований у
вищевказаному будинку. Також позивачка
зазначила, що останні 6 років саме вона
вела бізнес, заробляла гроші й несла
затрати, а також за рахунок зароблених
коштів та за допомогою своїх дітей,
батьків утримувала цей будинок та
земельну ділянку, на якій він
розташований, управляла та доглядала
за ними, робила ремонт, оснащувала
технічними та іншими засобами, робили
інші поліпшення. Під час спільного
проживання вони збільшили земельну
ділянку для обслуговування цього
будинку внаслідок приватизації
земельної ділянки 0,0586 га. Тому вартість
будинку та земельної ділянки істотно
збільшилась внаслідок трудових та
грошових затрат позивачки. Позивачка
також зазначила, що більшість
документів, що підтверджують понесення
нею затрат на утримання будинку,
знаходяться у відповідача.

Також позивачкою було зазначено, що
вони з відповідачем планували
переїхати проживати до Панами, для чого
там придбали нерухомість та
автомобіль. Однак, документи стосовно
цього, як зазначила позивачка, також
знаходяться у відповідача, а їй відома
лише ціна цих об'єктів - 650000 доларів США.
Позивачка зазначила, що останній рік
проживання з відповідачем, останній
вчинив відносно неї злочин (нанесення
тілесних ушкоджень) та позбавив її та
її дітей, як житла, здоров'я, праці, так і
взагалі всього набутого за останні 6
років. Оскільки відповідач не вважає
позивачку своєю дружиною, не визнає
факт проживання однією сім'єю й заявляє
відсутність в неї прав на будь-яке
майно, позивачка і звернулась до суду
та просила: встановити факт проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу між
позивачкою та відповідачем з 02.06.07 р. по
05.01.10 р.; встановити факт шлюбу
позивачки та відповідача з 05.01.10 р.;
визнати право спільної сумісної
власності позивачки та відповідача на
наступне майно: автомобіль CITROEN NEMO,
державний № НОМЕР_1 (купівля 2009 рік,
вартістю 72000 гривень); майнові права за
договором № 10-07/2009-126 про участь у Фонді
фінансування будівництва від 10.07.09 р.,
укладеного з ТОВ «Фінансова компанія
«Глобал Капітал» (на суму 1885000 гривень);
земельну ділянку, площею 0,586 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий № 8000 000 000:85:229:0032
(приватизація 2012 рік, вартістю 468800
гривень); автомобіль «MERSEDES-BENZ R320»,
державний № НОМЕР_2 (купівля 2012 рік,
вартістю 400000 гривень);
автомобіль-мікроавтобус MERSEDES «SPRINTER»
(купівля 2012 рік, вартістю 120000 гривень);
мотоцикл Honda, V1.6, державний НОМЕР_5,
набуте в Україні під час спільного
проживання в шлюбі. Також позивачка
просила визнати спільною сумісною
власністю між позивачкою та
відповідачем на наступне майно:
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 (вартістю 8800000 грн.); земельну
ділянку площею 0,1 га кадастровий номер
85229006, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (вартістю 800000 грн.) у зв'язку з
істотним збільшенням вартості цього
майна за час спільного проживання та
шлюбу внаслідок спільних трудових,
грошових затрат та затрат другого з
подружжя.

Крім того, позивачка просила поділити
майно наступним чином: визнати розмір
часток позивачки та відповідача у
праві спільної власності на будинок та
земельні ділянки рівними; визнати за
позивачкою право власності 1/2 частини
(вартістю 4400000 гривень) будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1;
визнати за відповідачем право
власності 1/2 частини (вартістю 4400000
гривень) будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1; визнати за позивачем
право власності на 1/2 (вартістю 400000 грн.)
земельної ділянки площею 0,1 га,
кадастровий номер 85229006, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1;
визнати за відповідачем право
власності на 1/2 (вартістю 400000 грн.)
земельної ділянки площею 0,1 га,
кадастровий номер 85229006, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1;
визнати за позивачкою право власності
на 1/2 (вартістю 234400 гривень) земельної
ділянки площею 0,05861 га кадастровий
номер № 8 000 000 000:85:229:0032, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1; визнати за
відповідачем право власності на 1/2
(вартістю 234400 гривень) земельної
ділянки площею 0,05861 га кадастровий
номер № 8 000 000 000:85:229:0032, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1; визнати за
позивачкою право власності на
автомобіль «MERSEDES-BENZ R320», 2006 року
випуску, куз. НОМЕР_6 (вартістю 400000
гривень); зобов'язати відповідача
передати автомобіль «MERSEDES-BENZ R320», 2006
року випуску, куз. НОМЕР_6 позивачці
разом зі свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу; залишити за
відповідачем право власності на
автомобіль CITROEN NEMO, державний № НОМЕР_1
(купівля 2009 рік, вартістю 72000 гривень);
залишити за відповідачем доходи,
отримані від продажу інших
транспортних засобів:
автомобіль-мікроавтобус MERSEDES «SPRINTER»
(вартістю 120000 гривень); визнати за
позивачкою майнові права в розмірі 1/2
(вартістю 942500 гривень) за договором №
10-07/2009-126 про участь у Фонді
фінансування будівництва від 10.07.09 р.,
укладеного між відповідачем з ТОВ
«Фінансова компанія «Глобал Капітал»;
визнати за відповідачем майнові права
у розмірі 1/2 (вартістю 942500 гривень) за
договором № 10-07/2009-126 про участь у Фонді
фінансування будівництва від 10.07.09 р.,
укладеного між відповідачем з ТОВ
«Фінансова компанія «Глобал Капітал».

В судовому засіданні позивачка та її
представник просили позов задоволити з
підстав, зазначених вище.

Відповідач та його представник проти
задоволення позову заперечували, в
подальшому були видалені з залу
судового засідання, в зв'язку з чим суд
прийшов до висновку про можливість
розгляду справи у їх відсутності з
постановленням по справі заочного
рішення.

Вислухавши пояснення учасників
судового засідання, покази свідків,
дослідивши докази по справі, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову з наступних
підстав.

П. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачає
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони познайомились в мережі
інтернет в червні 2007 р., вказані
обставини сторонами не заперечувались
та були визнані ними в судовому
засіданні, як і ті обставини, що в
вересні 2007 р. сторони разом їздили до
Єгипту.

Відповідач перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 до 22
квітня 2008 року, як вбачається зі
свідоцтва про розірвання шлюбу (т. 1 а.с.
45), а тому визнання факту проживання
сторін однією сім'єю як чоловіка та
жінки без шлюбу до 22 квітня 2008 р. не
ґрунтується на чинному законодавстві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
визнав ті обставини, що з позивачкою
він почав проживати в квітні-травні 2008
р., тобто після розірвання шлюбу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_1
суду показала, що на початку 2008 року
сторони знімали квартиру АДРЕСА_2 для
дитини ОСОБА_18, хоча спочатку говорили,
що знімають квартиру для себе.
Підтвердила свідок той факт, що коли
вона один раз на місяць приходила за
грошима за квартиру та квитанціями, на
машині сторони приїжджали разом,
відповідач був з позивачкою, сплачував
за оренду, неодноразово перераховуючи
гроші та був присутнім при підписанні
договору. Свідок також зазначила, що
відповідач привозив продукти, а
позивачка забирала прати речі та
прибирала квартиру. В квартирі свідок
жіночих речей не бачила.

На думку суду вказані покази є
об'єктивними, оскільки свідок не є ані
родичем , ані знайомою будь-кого з
сторін.

Також, об'єктивними, на думку суду, є
покази свідка ОСОБА_7, сусіда позивача,
який підтвердив в судовому засіданні
той факт, що в період з приміщення свого
будинку він часто бачив позивачку, яка
разом з відповідачем годували курей та
собаку, знаходились на веранді біля
лазні. Позивачку він бачив на території
біля будинку 2-3 рази на тиждень. Крім
того, свідок зазначив, що позивака та
відповідач їздили вдвох на автомобілі
і в будні і в вихідні дні, а також їздили
на мотоциклі відповідача. Підтвердив
свідок і ті обставини, що позивачка
прибирала територію, в період її
перебування було зроблено ландшафтний
дизайн, з'явилась земля, трава, були
насаджені квіти та дерева.

Свідок ОСОБА_8, який теж є сусідом
відповідача , суду показав, що до 2010 р.
часто бачив на прибудинкові території
бувшу дружину ОСОБА_2 (приблизно 2 рази
на місяць), однак не заперечував, що
зрідка там бачив і ОСОБА_1. В будинку він
був рази 2-3 - «пробивав каналізацію»,
там нікого не було. Інші покази свідка
були надані ним за період після січня
2010 р.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9
надала пояснення щодо подій, які
відбувались з квітня 2011 року.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що з ОСОБА_2
їх пов'язували ділові стосунки, однак
зазначив, що в будинку АДРЕСА_1 він був
до 10 разів з червня-липня 2007 р. по
червень-серпень 2008 р., ОСОБА_1 вела себе
як господиня, ОСОБА_2 повідомляв його
про наміри переїхати з ОСОБА_1 в Панаму.
Щодо спільного господарства сторін
нічого повідомити не зміг.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 підтвердила той факт, що
позивачка, як і вона, працювала у
відповідача, коли позивачка йшла з
роботи вона не знає, тому що її не
контролювала, однак бачила, що
позивачка приходила о 8 годині з вулиці,
однак в якому одязі заходила взимку - не
пам'ятає. Зазначила, що бачила різних
жінок, деяких з них відповідач відвозив
машиною як і ОСОБА_1. Свідок не знає з
ким у період 2007-2009 р.р. вів спільне
господарство ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_12, яка також є сусідкою
відповідача, суду показала, що бачила
ОСОБА_1 на подвір'ї у відповідача взимку
2012 р. та у неї склалось враження, що вона
там живе, оскільки вона постійно там
була - вивішувала білизну, запалювала
вогонь у лазні. В самому будинку вона не
була.

ОСОБА_5. з якою відповідач розлучився у
2008 р., суду показала, що ОСОБА_2
звертався до неї з проханням, щоб
ОСОБА_1 пожила у будинку АДРЕСА_1, тому
що їй ніде жити. Свідок зазначила про
те, що продовжує вести спільне
господарство з відповідачем, хоча їй
відомо, що стосунки між сторонами,
швидше за все були інтимними. Зазначила
свідок і про те, що ОСОБА_2 дозволяв
відповідачці та її дітям проживати в
будинку, однак їх вона не бачила. При
цьому свідок повідомила суд про те, що
вона знайома з позовною заявою
позивачки, оскільки відповідач давав
її читати.

Свідок ОСОБА_13 - донька відповідача не
змогла дати чітких показів з приводу
свого проживання у 2007-2009 р., однак
зазначила, що як коханка, ОСОБА_1
звилась у відповідача восени 2007 року,
приходила до нього вночі. При цьому
свідок не заперечувала того факту, що
під час перебування ОСОБА_2 за кордоном,
в будинку проживала ОСОБА_1, а також про
те, що в 2007-2009 р. позивачка приходила у
будинок, на думку свідка, в гості.
Зазначила свідок про те, що вона влітку
часто проживала в цьому будинку.

Однак її покази в частині проживання
влітку у вказаному будинку не
узгоджуються ані з показами свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ані з
поясненнями самого ОСОБА_2

ОСОБА_14, допитаний в судовому
засіданні, суду показав, що працює на
підприємстві, що належить ОСОБА_2 з 1997
року, допомагає по будинку, сторожить
його, за що отримує платню. Та зазначив,
що він бачив, що позивачка проживала в
будинку 1-1,5 місяців у 2008 р., а потім ще
після приїзду з Панами. Свідок
зазначив, що більшість інформації йому
відома зі слів ОСОБА_2

Однак вказані покази свідка також не
узгоджуються з іншими доказами по
справі, викладеними вище.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив той факт, що
Новий рік з 2007 р. по 2008 р. він зустрічав в
компанії ОСОБА_2, ОСОБА_1 та молодого
чоловіка. Не заперечував він і той факт,
що коли у 2008 р. приходив у гості до
ОСОБА_2, бачив там ОСОБА_1, це було
навесні-влітку.

ОСОБА_16 суду показав, що в період з 2007 по
листопад 2008 р.р. приїздив до Києві
приблизно раз на 2 тижні - на 2 дні, та
бачив, як ОСОБА_1 разом з іншими йде
додому, в той же час, зазначив, що бачив,
як ОСОБА_1 виходила з житлової частини
до підприємства. З приводу спільного
проживання, сім'ї сторін нічого
повідомити не зміг в зв'язку з
відсутністю інформації.

Свідки ОСОБА_17- брат позивачки та її син
- ОСОБА_18 підтвердили в судовому
засіданні факт спільного проживання
сторін як чоловіка та дружини з 2007 по 2012
рр., підтвердили факт ведення ними
спільного господарства.

Фотографії сторін, що містяться в
матеріалах справи, свідчать про ті
обставини, що сторони в різний період
часу (з 2007 по 2012 рр.) о різних порах року
разом перебували в різних місцях.
Оскільки відповідач в своїх
запереченнях зазначив, що йому
невідомі люди, зображені на
фотографіях, то вказані особи є
знайомими позивачки.

Позивачкою було надано для огляду в
судовому засіданні оригінал долученої
до матеріалів копії листа додаткових
призначень в програмах допоміжних
репродуктивних технологій ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 від 06.07.09 р. (т. 2 а.с. 132), які, на
думку суду, свідчать про те, що з
приводу обстеження щодо можливості
народження дитини сторони звертались
до медичного закладу «Надія» ще до
того, як вони зареєстрували шлюб (т. 2
а.с. 132 ).

Посилання відповідача на ті обставини,
що позивачка надавала йому лише
інтимні послуги за які він сплачував
кошти, суд розцінює критично, оскільки
жодного доказу сплати позивачці грошей
саме за інтимні стосунки, ані
відповідач, ані його представник в
порушення вимог ст. 60 ЦПК України - не
надали.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що сторони вели спільне
господарство, а сам відповідач надавав
позивачці кошти саме з цією метою.

Оцінюючи в сукупності зазначені вище
докази, суд приходить до висновку про
доведеність позивачкою позовних вимог
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 23.04.08 р. по
04.01.10 р.

Враховує при цьому суд і той факт, що
шлюб сторонами в республіці Панама був
зареєстрований 05.01.10 р., а реєстрація
шлюбу з незнайомою та сторонньою
особою є нелогічним.

Стаття 74 СК України визначає право на
майно жінки та чоловіка, які проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі та зазначає, що якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

З копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу - автомобіля «CITROEN
NEMO», державний номер НОМЕР_1, 2008 року
випуску, № кузову НОМЕР_7 вбачається, що
він був зареєстрованих в органах МРЕВ
03.02.2009р., мотоцикл Honda, V1.6, державний
НОМЕР_5 був зареєстрований 11.07.06 р. (т. 1
а.с. 132)

Судом встановлено, що свідоцтво про
право на власність було видано на ім'я
ОСОБА_2 11.04.2005 р. (т. 1 а.с. 148), технічний
паспорт на будинок виготовлений 27.10.03 р.
(т. 1 а.с.а.с. 136-144), а акт про прийняття
вказаного будинку в експлуатацію
датований 26.11.04 р. (т. 1 а.с.а.с. 145-147),
земельна ділянка площею 0,1000 га за
вказаною адресою була придбана
позивачем 18.06.1999 р., акт на земельну
ділянку видано 02.11.1999 р. (т. 1 а.с. 149),
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва було встановлено, що
земельною ділянкою площею 0,05 га. за
вказаною вище адресою відповідач
користується з 18.06.99 р.

Доказів збільшення вартості будинку та
земельної ділянки, що зареєстровані на
праві власності за позивачкою ані
остання, ані її представник, в
порушення вимог ст.. 60 ЦПК України, не
надали, мотоцикл Honda, V1.6, державний
НОМЕР_5 був придбаний відповідачем ще
до знайомства, а земельна ділянка,
площею 0,05861 га кадастровий номер № 8 000
000 000:85:229:0032 на даний час - не
приватизована.

Що стосується позовних вимог в частині
визнання право власності на ? частину
майнових прав за договором № 10-07/2009-126
про участь у Фонді фінансування
будівництва від 10.07.09 р., укладеного між
відповідачем та ТОВ «Фінансова
компанія «Глобал Капітал» (на суму 1885000
гривень), то вказаний договір
стосується фінансування будівництва
виду А «ФФБ» виду А «Перша черга
котеджного містечка «Деснянське»,
розташованого с. Троєщина між вулицями
Леніна та Толстого у Деснянському
районі м. Києва - номер будинку АС-007
номер ділянки 33, то на думку суду,
позивачкою та її представником в
порушення вимог ст.. 60 ЦПК України, вони
не доведені, оскільки зі змісту
договору випливає, що право власності
на майнові права мали б виникнути у
відповідача після сплати 1885000 гривень.
Однак доказів здійснення відповідачем
такої суми позивачка не надала, як не
надала і доказів сплати будь-якої суми
за вказаним договором.

Таким чином, суд знаходить доведеними
позовні вимоги в частині визнання
права спільної сумісною власності на
автомобіль «CITROEN NEMO», державний номер
НОМЕР_1, 2008 року випуску, № кузову
НОМЕР_7, як на майно, що було придбано
сторонами під час проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу. Позовні
вимоги, які стосуються іншого майна
задоволенню не підлягають.

5 січня 2010 р. сторони в Республіці
Панами уклали шлюб (т. 3 а.с.а.с. 199-202).

Позивачкою в судовому засіданні було
надано для огляду оригінал свідоцтва
про шлюб, з апостилем, перекладом,
завіреним нотаріусом.

Ч. 1 ст. 13 Закону України «Про міжнародне
приватне право» визначає, що документи,
що видані уповноваженими органами
іноземних держав у встановленій формі,
визнаються дійсними в Україні в разі їх
легалізації, якщо інше не передбачено
законом або міжнародним договором
України.

Вимоги щодо оформлення іноземних
офіційних документів містять
міжнародні договори України:

Конвенція, що скасовує вимогу
легалізації іноземних офіційних
документів, 1961 р. (набула чинності для
України 22 грудня 2003 року).

Дія Конвенції поширюється на офіційні
документи, які були складені на
території однієї з Договірних держав і
мають бути представлені на території
іншої Договірної держави. Такі
документи засвідчуються спеціальним
штампом "APOSTILLE" уповноваженим органом
їх держави-походження і додаткового
засвідчення (легалізації) не
потребують.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що з 5 січня 2010 р. сторони
перебувають у шлюбі, а тому
встановлення факту укладення шлюбу
відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України -
неможливий.

Стаття 70 цього є кодексу визначає
розмір часток майна дружини та
чоловіка при поділі майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя та зазначає, що у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

В ст. 71 СК України визначені способи та
порядок поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя

Згідно з ч. 1 майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення а згідно з ч. 2 неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

З копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу автомобіля
«MERSEDES-BENZ R320», державний номер НОМЕР_2, 2008
року випуску, № кузова НОМЕР_6
вбачається, що зареєстрований в
органах МРЕВ він був 07.02.12 р., перетин
митниці у 2011 р. (т. 1 а.с. 132), а, отже,
вказаний автомобіль був придбаний
сторонами в період шлюбу.

Таким чином, майном, що підлягає
розподілу між сторонами, є автомобіль
«CITROEN NEMO», державний номерНОМЕР_1, 2008
року випуску, № кузову НОМЕР_7 вартістю
72000 грн. та автомобіль «MERSEDES-BENZ R320»,
державний номер НОМЕР_2, 2008 року
випуску, № кузова НОМЕР_6 вартістю 400000
грн.

Позивачкою запропоновано наступний
варіант розподілу майна: вона просила
визнати право власності на автомобіль
«MERSEDES-BENZ R320», державний номер НОМЕР_2, 2008
року випуску, № кузова НОМЕР_6 вартістю
400000 грн. за нею, а на автомобіль «CITROEN
NEMO», державний номерНОМЕР_1, 2008 року
випуску, № кузову НОМЕР_7 вартістю 72000
грн. за відповідачем.

Суд вважає за можливе розподілити
спільне майно сторін за варіантом,
запропонованим позивачкою. Однак, при
цьому суд вважає за необхідне стягнути
з позивачки на користь відповідача
різницю в вартості виділеного сторонам
майна.

Вважає за необхідне суд і зобов'язати
ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 автомобіль
«MERSEDES-BENZ R320», державний номер НОМЕР_2, 2008
року випуску, № кузова НОМЕР_6 вартістю
400000 грн.. разом із свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу,
задоволивши позовні вимоги в цій
частині.

З урахуванням викладеного вище, суд
приходить до висновку про необхідність
часткового задоволення позову, як
такого, що ґрунтується на чинному
законодавстві та знайшов доведення в
судовому засіданні.

Вважає за необхідне суд і скасувати
заходи забезпечення позову, оскільки
вони діють у період розгляду справи.

На підставі ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про міжнародне приватне право» ст.ст.
70, 71, 74 СК України, ст. 256 ЦПК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 232
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з 23.04.08 р. по 04.01.10 р.

Визнати автомобіль «CITROEN NEMO», державний
номерНОМЕР_1, 2008 року випуску, № кузову
НОМЕР_7 вартістю 72000 грн. та автомобіль
«MERSEDES-BENZ R320», державний номер НОМЕР_2, 2008
року випуску, № кузова НОМЕР_6 вартістю
400000 грн. спільною частковою власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В порядку розподілу майна:

визнати право власності на автомобіль
«MERSEDES-BENZ R320», державний номер НОМЕР_2, 2008
року випуску, № кузова НОМЕР_6 вартістю
400000 грн. за ОСОБА_1.

визнати право власності на автомобіль
«CITROEN NEMO», державний номерНОМЕР_1, 2008
року випуску, № кузову НОМЕР_7 вартістю
72000 грн. за ОСОБА_2

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1
автомобіль «MERSEDES-BENZ R320», державний
номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, № кузова
НОМЕР_6 вартістю 400000 грн.. разом із
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер
облікової картки платника податку №
НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2
(реєстраційний номер облікової картки
платника податку № НОМЕР_4) різницю у
вартості поділеного майна в сумі 194 000
(сто дев'яносто чотири тисячі) гривень.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Ухвалу Подільського районного суджу м.
Києва від 27.05.12 р. про забезпечення
позову, якою заборонено проводити
будь-які дії, пов'язані з відчуженням
(купівля-продаж, дарування, застава та
інші) житлового будинку, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1;

заборонено проводити будь-які дії,
пов'язані з відчуженням
(купівля-продаж, дарування, застава та
інші)земельної ділянки площею 0,1 га
кадастровий номер 85229006, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1;

заборонено проводити будь-які дії,
пов'язані з відчуженням
(купівля-продаж, дарування, застава та
інші) земельної ділянки площею 0,05861 га
кадастровий номер № :85:229:0032, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1;

накладено арешт на автомобіль «CITROEN
NEMO», державний номерНОМЕР_1, 2008 року
випуску, № кузову НОМЕР_7;

накладено арешт на автомобіль «MERSEDES-BENZ
R320», державний номер НОМЕР_2, 2008 року
випуску, № кузова НОМЕР_6 - С К А С У В А Т
И.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя Ю. Л. Зарицька