Справа № 462/2105/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 грудня 2013 року Залізничний районний
суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Ригіної
Л.М.

при секретарі Петришин
Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.Львова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Кредитної спілки «Софія» про
поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до Залізничного
районного суду м.Львова із позовом в
якому просить поновити її на посаді
касира Кредитної спілки «Софія» з
14.12.2012 року, свої позовні вимоги мотивує
тим, що з 01.04.2010 року вона працювала на
посаді касира Львівської кредитної
спілки «Софія». 14.10.2011 року вона вийшла
у відпустку по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку по
10.08.2014 року. Згодом вона отримала лист
від 14.12.2012 року в якому відповідач
повідомив її, що вона звільнена з
займаної посади за п.6 ст.36 КЗпП України,
оскільки вона, начебто відмовилась від
роботи із зміною істотних умов праці, а
саме реорганізація Львівської
кредитної спілки «Софія»: зміна
найменування, зміна керівництва, зміна
місцезнаходження, зміна
підпорядкування. Однак, 30.10.2012 року вона
надіслала лист -згоду про роботу із
змінами істотних умов праці, крім того
повідомила про свою згоду продовжити
працювати із змінами істотних умов
ОСОБА_2 в особистій розмові. Вона не
змогла вчасно захистити свої права,
оскільки 27.12.2012 року у неї народилась
друга дитина, однак вона зверталась в
Залізничний відділ соціального
захисту УСЗ ДГП ЛМР, Прокуратуру
м.Львові, Прокуратуру Львівської
області. На даний час трудова книжка їй
не видана відповідачем. Вважає, що
строки пропущено нею з поважних причин,
оскільки звернення до суду з позовною
заявою вона народила 27.12.2012 року дитину.

Просить суд поновити строк звернення
до суду та поновити її на посаді касира
Кредитної спілки «Софія» з 14.12.2012 року.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, покликаючись на
мотиви позовної заяви, додатково
пояснила, що вона працювала на посаді
касира Львівської кредитної спілки
«Софія» з 01.04.2010 року. 14.10.2011 року вона
пішла у відпустку по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку - по
10.08.2014 року. Вона отримала від
відповідача лист, в якому її
повідомлялось про те, що з 14.12.2012 року її
звільнено з займаної посади за п.6 ст.36
КЗпП України. Після того, як відповідач
повідомив її про зміну істотних умов
праці, вона скерувала на адресу
відповідача заяву-згоду зі зміною
істотних умов праці, також про таку
згоду вона усно в розмові повідомляла
керівника юридичного відділу ОСОБА_2
Відповідач не віддав їй трудову книжку.
27.12.2012 року вона народила другу дитину,
а тому не мала змоги вчасно звернутись
до суду з даним позовом. Просить суд
поновити строк звернення до суду, та
задоволити її позов в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
пояснив, що позивач працювала на посаді
касира Львівської кредитної спілки
«Софія». 14.10.2011 року вона

пішла у відпустку по догляду за дитиною
до досягнення нею трьохрічного віку.
Також позивач повідомила відповідача
про те, що вона знов збирається у
декретну відпустку та скеровувала
відповідачу листки непрацездатності.
Від відповідача надійшов лист, в якому
повідомлялось про зміну істотних умов
праці, 30.10.2012 року позивач скерувала
відповідачу лист, в якому вона надавала
свою згоду про роботу зі змінами
істотних умов праці. Незважаючи на таку
згоду відповідач скерував позивачу
листа в якому повідомляв про те, що її
звільнено з займаної посади з 14.12.2012
року за п.6 ст. 36 КЗпП України, оскільки
вона відмовилась від роботи зі зміною
істотних умов праці. 27.12.2012 року позивач
народила другу дитину, а тому не мала
змоги вчасно звернутись до суду за
захистом своїх прав. Крім того, позивач
зверталась з письмовими заявами про
захист своїх прав в Залізничний відділ
соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР,
Прокуратуру м.Львові, Прокуратуру
Львівської області. Просить суд
поновити строк звернення до суду, позов
задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача Кредиитної
спілки «Софія» в судовому засіданні
проти позову заперечив та пояснила, що
позивача було належним чином
повідомлено про зміну істотних умов
праці, і позивач не надала своєї згоди
на переведення, а тому її було
звільнено. Позивачу належним чином
було вручено попередження та наказ про
звільнення. Позивачу неодноразово
роз'яснювалось про зміну істотних умов
праці та наслідки звільнення. Позивача
також просили забрати свою трудову
книжку, однак вона відмовляється. Також
позивач пропустила строк звернення до
суду.

Просить суд в позові відмовити за
безпідставністю.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
сторони, суд вважає, що позов підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши
всі вимоги цивільного судочинства та
вирішив справу згідно із законом та на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставинах, на які сторони посилаються
як на підставі своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач з 01.04.2010 року працювала на
посаді касира Львівської кредитної
спілки «Софія». З 14-го жовтня 2011 року їй
було надано відпустку по догляду за
дитиною до досягнення трьохрічного
віку - 10.08.2014 року.

Згодом вона отримала листа від 14.12.2012
року в якому роботодавець повідомив її,
що вона звільнена із займаної посади за
п.6 ст. 36 КЗпП України, оскільки вона,
нібито відмовилась від роботи із
зміною істотних умов праці, а саме:
зміна найменування установи, зміна
керівництва, зміна місцезнаходження -
юридичної адреси, зміна
підпорядкування.

Встановлено, що 30.10.2012 року позивачем
було надіслано лист-згоду на роботу із
змінати істотних умов праці за двома
адресами, крім того про свою згоду вона
повідомила представника відповідача п.
Збожну Н.В.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач народила
другу дитину - ОСОБА_4.

Судом встановлено, що позивач
зверталася за захистом своїх прав в
різні інстанції, що стверджується
скаргою позивача на адресу прокурора
Львівської області від 26.11.2012 року,
заявою позивача в фонд соціального
страхування від 08.10.2012 року.

Згідно ст. 36 п.6 КЗпП України підставою
припинення трудового договору є
відмова працівника від переведення на
роботу в іншу місцевість разом з
підприємством, установою,
організацією, а також відмова від
продовження роботи у зв'язку із зміною
істотних умов праці.

Згідно п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№9 з наступними змінами та доповненям
Постановами Верховного Суду України
від 01.04.1994 року

№4, від 26.10.1997 року №18, від 25.05.1998 року №15
«Про практику розгляду судоми трудових
спорів» при відмові працівника від
продовження роботи зі зміненими
істотними умовами праці може бути
визнана обґрунтованим, якщо зміна
істотних умов праці при проведені
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою викликані
змінами в організації виробництва і
праці і введенням нових форм
організації.

Працівник повинен попередити ся за два
місяці про зміну умов праці.

В судовому засіданні встановлено, що
27.09.2012 року у Львівській кредитній
спілці «Софія» був виданий наказ №01-к
про зміну істотних умов праці позивача
ОСОБА_1 - касира ЛКС «Софія», в якому
зазначалося, що 27.09.2012 року ЛКС «Софія»
ОСОБА_1 змінюються істотні умови праці
у зв'язку з реорганізацією Львівської
кредитної спілки «Софія», зміною
керівництва, зміна місцезнаходження.

Як встановлено матеріалами справи,
позивачу було надіслано наказ №1 від
27.09.2012 року про те, що в неї змінюються
істотні умови праці позивач не була
попереджена за два місяці до
впровадження таких.

З копії листа надісланого на ім'я
керівництва ЛКС «Софія» вбачається, що
позивач вже 29.10.2012 року написали заяву в
якій вказувала, що не відмовляється від
працювати на посаді касира і згідна з
умовами праці, а тому суд не приймає до
уваги пояснення представника
відповідача про те, що позивач
відмовилася від роботи з істотними
умовами праці.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач на адресу відповідача
скеровувала листок непрацездатності
серія АВЛ №004118, з якого вбачається, що з
15.10.2012 року по 17.12.2013 року вона
перебуватиме на лікарняному у зв'язку з
пологами - 27.12.2012 року позивач народила
другу дитину.

В судовому засіданні також
встановлено, що 14.12.2012 року на адресу
позивача був скерований лист про
звільнення її з роботи та зазначенням
дати звільнення, однак наказ не був
надісланий і позивач з таким не
ознайомлена.

Також в судовому засіданні
встановлено, що позивачу не було
надіслано трудової книжки.

Суд не приймає до уваги той факт, що був
складений акт про відмову від істотних
умов праці, оскільки в судовому
засіданні такий не представлений, а
лише про нього зазначено в письмовому
запереченні.

Оцінюючи зібрані та перевірені докази
в сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги є підставними та підлягають до
задоволення, оскільки позивача
звільнено з порушенням трудового
законодавства, а тому її слід поновити
на роботі.

Також суд вважає, що слід поновити
строк звернення до суду, оскільки судом
встановлено, що позивач звернулася до
суду, пропустивши строк з поважних
причин, оскільки 27.12.2012 року народила
дитину і протягом трьох місяців
зверталася в різні інстанції за
захистом порушеного права.

З наведених підстав позов слід
задоволити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 Цивільного
процесуального кодексу, ст.ст.232, 233, 234,
235, 36 п.6 КЗпП України суд,-

вирішив:

Поновити строк позовної давності.
Позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки
«Софія» про поновлення на роботі
задоволити.

ОСОБА_1 поновити на роботі касира
Кредитної спілки «Софія» з 14.12.2012 року.

Стягнути з Кредитної спілки «Софія» 229
грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:

Рішення є оригіналом.