РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 123/8445/13-ц

Номер провадження 2/123/2996/2013

20.12.2013 року           Київський
районний суд м. Сімферополя у складі:

Головуючого – судді Тонкоголосюка О.В.,

при секретарі – Берденко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Форум-Бренд», третя особа - ОСОБА_2,
Приватне підприємство «Укрбренд»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Форум-Трейд» про
повернення позики та за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Форум-Бренд», третя
особа - Приватне підприємство
«Укрбренд», Товариство з обмеженою
відповідальністю «Форум-Трейд» про
визнання договору про переведення
боргу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ТОВ «Форум-Бренд» про повернення
позики, мотивуючи свої вимоги тим, що
18.04.2013 року між ним та ТОВ «Форум-Бренд»
складено у письмовій формі договір про
переведення боргу, за яким відповідач
повинен був у термін до 01.06.2013 року
повернути йому 310160 грн. поворотної
фінансової допомоги, наданої за
Договором від 01.11.2012 року на ремонт та
поліпшення основних фондів ТОВ
«Форум-Бренд». Факт заборгованості ТОВ
«Форум-Бренд» не оспорюється, проте
повернути борг не має змоги з причин
відсутності оборотних коштів, у зв`язку
із чим позивач змушений звертатися до
суду із цим позовом про повернення
позики в примусовому порядку. Позивач
просить стягнути з ТОВ «Форум-Бренд» на
користь позивача суму основного боргу
в розмірі 310160 грн., а також відшкодувати
судові витрати.

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом
про визнання недійсним договір про
переведення боргу від 18 квітня 2013 року
укладений між ПП «Укрбренд», ТОВ
«Форум-Трейд» и фізичною особою -
ОСОБА_1, посилаючись на наступне.

Укладення Договору від 01.11.2012 року
поворотної фінансової допомоги на суму
310160 гривень, по договору про ремонт та
поліпшення основних фондів ТОВ
«Форум-Бренд» та договору від 18.04.2013
року про переведення боргу не було
погоджено з учасниками ТОВ
«Форум-Трейд». Це питання на розгляд
Загальних зборів не виносилося та
рішення по ньому не приймалося.

Договір про переведення боргу від
18.04.2013 року було укладено між ПП
«Укрбренд» в особі директора ОСОБА_3,
ТОВ «Форум-Бренд» в особі директора
ОСОБА_1 и фізичною особою - ОСОБА_1. Ці ж
особи погодили договір від 18.04.2013 року.

Таким чином, спочатку 01.11.2012 року ОСОБА_1
начеб то надає підприємству
«Укрбренд», в якому він є єдиним
засновником, поворотну фінансову
допомогу в розмірі 310160 гривень, а потім,
не заявляючи до ПП «Укрбренд» - яке має
перед ним фінансове зобов'язання,
незрозуміло з яких підстав укладає
18.04.2013 року договір про переведення
боргу, за яким він вже вимагає
повернення боргу з ТОВ «Форум-Бренд» в
якому він є директором, тобто ОСОБА_1 як
директор ТОВ «Форум-Бренд» вчинив
правочин від імені особи, яку він
представляє, у своїх інтересах.

Представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов про повернення позики
підтримав в повному обсязі, та просив
відмовити в задоволенні позову про
визнання договору про переведення
боргу недійсним.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов про визнання договору
про переведення боргу недійсним
підтримав в повному обсязі, та просив
відмовити в задоволенні позову про
повернення позики.

Інші представника в судове засідання
не з’явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
причини неявки в судове засідання не
повідомили.

Вислухав представників ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності. Сторони мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, що
на підставі Статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Форум-Трейд», який був зареєстрований
21.01.2000 року Виконкомом Центральної
районної ради за № 04055647ю0020660 ОСОБА_2 є
єдиним засновником цього товариства.
Відповідно до п. 5.3 Статуту розмір
частки учасника ОСОБА_2 в сутному
капіталі ТОВ «Форум-Трейд» становить
100% статутного капіталу і складає 100000
гривень.

Директором підприємства ТОВ
«Форум-Трейд» було призначено ОСОБА_1.

01.11.2012 року між Приватне підприємство
«Укрбренд» та ОСОБА_1 був укладений
договір позики, за умовами якого ОСОБА_1
надає Приватному підприємству
«Укрбренд» позику в розмірі 310160 грн.,
при цьому підприємства зобов’язалось
повернути суму боргу до 01.06.2013 року
(а.с.7,8).

18.04.2013 року між ПП «Укрбренд» в особі
директора ОСОБА_3, ТОВ «Форум-Бренд» в
особі директора ОСОБА_1 и фізичною
особою - ОСОБА_1 було укладено Договір
про переведення боргу (а.с.5,6).

Враховуючи те, що від з’ясування
підстав для визнання недійсними
договору про переведення боргу 18.04.2013
року, укладеного між ПП " Укрбренд ", ТОВ
"Форум-Бренд" та ОСОБА_1, залежить
з’ясування обґрунтованості вимог за
первісним позовом про повернення
позики за вказаним договором, суд
вважає за необхідне спочатку
розглянути доводи позову про визнання
договору недійсним, а потім –первісний
позов.

Як слідує із змісту позовної заяви
ОСОБА_2, позивач просить визнати
недійсними договір про переведення
боргу від 18.04.2013 року у зв’язку з тим, що
вказані правочини суперечать
положенням ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу
України, оскільки представник не може
вчиняти правочин від імені особи, яку
він представляє, у своїх інтересах або
в інтересах іншої особи, представником
якої він одночасно є, за винятком
комерційного представництва, а також
щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п’ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч. 1-3, ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 237 ЦК України встановлено,
що представництвом є правовідношення,
в якому одна сторона (представник)
зобов’язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства (ч. 3
ст. 237 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 238 ЦК України
представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє.

За змістом частини 1 ст. 92 ЦК України
юридична особа набуває цивільних прав
та обов’язків і здійснює їх через свої
органи, які діють у відповідності до
установчих документів та закону.

Згідно з ч. 2 ст. 87 ЦК України установчим
документом товариства є затверджений
учасниками статут або засновницький
договір між учасниками, якщо інше не
встановлено законом.

У статуті товариства вказуються
найменування юридичної особи, органи
управління товариством, їх
компетенція, порядок прийняття ними
рішень, порядок вступу до товариства та
виходу з нього, якщо додаткові вимоги
щодо змісту статуту не встановлені цим
Кодексом або іншим законом (ч. 1 ст. 88 ЦК
України).

Частиною 4 ст. 62 Закону України "Про
господарські товариства" визначено, що
Генеральний директор має право без
довіреності виконувати дії від імені
товариства.

Договір про переведення боргу 18.04.2013
року від імені ТОВ " Форум-Бренд "
підписано ОСОБА_1, який відповідно до
преамбули вказаного договору є
директором вказаного товариства, від
імені ПП "Укрбренд" підписано ОСОБА_3 та
фізичною особою ОСОБА_1.

Таким чином, спочатку 01.11.2012 року ОСОБА_1
начеб то надає ПП «Укрбренд», в якому
він є єдиним засновником, поворотну
фінансову допомогу в розмірі 310160
гривень, а потім, не заявляючи вимоги до
ПП «Укрбренд» - яке має перед ним
фінансове зобов'язання, невідомо з яких
підстав укладає 18.04.2013 року договір про
переведення боргу, за яким він вже
вимагає повернення боргу з ТОВ
«Форум-Бренд» в якому він є директором.

З вказаного вбачається, що ОСОБА_1 як
директор ТОВ "Форум-Бренд" вчинив
правочин від імені особи, яку він
представляє, у своїх інтересах.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 238 ЦК України: 1. Представник
може бути уповноважений на вчинення
лише тих правочинів, право на вчинення
яких має особа, яку він представляє. 2.
Представник не може вчиняти правочин,
який відповідно до його змісту може
бути вчинений лише особисто тією
особою, яку він представляє. 3.
Представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє, у
своїх інтересах або в інтересах іншої
особи, представником якої він
одночасно є, за винятком комерційного
представництва, а також щодо інших
осіб, встановлених законом.

Згідно ст. 239 ЦУ України: 1. Правочин,
вчинений представником, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє.

Таким чином, при укладенні договору від
18 квітня 2013 року про переведення боргу
ОСОБА_4 були порушені норми ч. 3 ст. 238
Цивільного кодексу України, оскільки
представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє, у
своїх інтересах або в інтересах іншої
особи, представником якої він
одночасно є, за винятком комерційного
представництва, а також щодо інших
осіб, встановлених законом і він
повинен бути визнаний

Суд вважає, що ОСОБА_4, будучи
директором ТОВ «Форум-Бренд», при
укладенні договору від 18 квітня 2013 року
про переведення боргу, діяв в порушення
вимог ч.3 ст. 238 ЦК України, оскільки він
як директор ТОВ "Форум-Бренд" вчинив
правочин від імені особи, яку він
представляє, у своїх інтересах як
фізичної особи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідно до умов договорів, згідно
наданих доказів та згідно вимог закону,
є підстави для відмови в задоволенні
позову про повернення позики в повному
обсязі.

Позов про визнання правочину недійсним
може заявляти тільки сторона цього
правочину. Відповідно Пленуму
Верховного Суду України в Постанові №9
від 6 листопада 2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», до
статей 215 та 216 ЦК України вимога про
визнання оспорюваного правочину
недійсним може бути заявлена як однією
зі сторін правочину, так іншою
заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

Так як третя особа. ОСОБА_2, не є
стороною правочину, а саме договору
переведення боргу від 18 квітня 2013 року,
укладений між ПП «Укрбренд», ТОВ
«Форум-Бренд» та ОСОБА_1, і їй, як
фізичній особі не завдано ні
матеріальної шкоди, не порушено її
права та законні інтереси, то вона
згідно вищезазначеної Постанови, не
має права заявляти позов про визнання
вказаного договору переведення
недійсним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідно до умов договорів, згідно
наданих доказів та згідно вимог закону,
є підстави для відмови в задоволенні
позову про визнання договору про
переведення боргу недійсним в повному
обсязі.

На підставі вищевикладеного,
відповідно до ст.ст. 11,87,92, 203,215,238,239, 525,526,
527,530,533,536,570,591,599, 625,651 ЦК України,
керуючись ст.ст. 88, 213 – 215, ЦПК України,
суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Форум-Бренд», третя
особа - ОСОБА_2, Приватне підприємство
«Укрбренд», Товариство з обмеженою
відповідальністю «Форум-Трейд» про
повернення позики відмовити в повному
обсязі.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Форум-Бренд», третя
особа - Приватне підприємство
«Укрбренд», Товариство з обмеженою
відповідальністю «Форум-Трейд» про
визнання договору про переведення
боргу недійсним відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Тонкого
лосюк О. В.