Справа№592/4671/1
Провадження №2/592/1604/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року

м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми
у складі: головуючого – судді Котенко
О.А., при секретарі – Чайка Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об’єднання ім.М.В.Фрунзе», третя особа
– генеральний директор ОСОБА_2 про
визнання наказу незаконним,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди, визнання незаконними актів про
порушення трудової дисципліни,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і
свої вимоги обґрунтовує тим, що він
наказом № 1138-ВК від 23.02.2011 року був
прийнятий у Відкрите акціонерне
товариство «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об`єднання ім.
М.В.Фрунзе» на посаду радника ОСОБА_3
ВАТ з соціальних питань з 01.03.2011 року з
окладом згідно штатного розкладу у
зв'язку з поданою заявою, за згодою
ОСОБА_3Лук`яненка. Він є членом профкому
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе» та членом обласного
комітету профспілки працівників
машинобудування та металообробки. Крім
того, він є членом виборних
профспілкових органів Центрального
комітету профспілки працівників
машинобудування та металообробки
України та членом ради федерації
профспілок України. Наказом від 04.04.2013
року він звільнений з посади за прогул
без поважних причин у зв’язку з тим, що
06.03.2013 року прибув на роботу о 08 годині 45
годині, вибув з роботи о 10 годині 30
хвилин, більше протягом робочого дня
06.03.2013 року не з`являвся, таким чином у
сукупності 06.03.2013 року був відсутнім на
роботі протягом шести годин
п’ятнадцяти хвилин, що є прогулом, і
підтверджується актом, складеним
співробітниками управління
економічної безпеки Публічного
акціонерного товариства. В
оскаржуваному наказі «Про звільнення»
містяться посилання і на інші акти, в
яких зафіксовано начебто порушення ним
трудової дисципліни: від 27.02.2013 року,
від 01.03.2013 року, від 04.03.2013 року, від
05.03.2013 року. ОСОБА_3 керується
положенням про ОСОБА_3, затвердженим
ОСОБА_4, якою передбачено наявність в
нього відповідного апарату. В своїй
роботі як радник ОСОБА_3 з соціальних
питань він керувався посадовою
інструкцією, затвердженою ОСОБА_3.
Пунктом 1.2 посадової інструкції
передбачено, що радник президента з
соціальних питань призначається на
посаду і звільнюється з посади у
встановленому порядку директором
підприємства за згодою президента
Публічного акціонерного товариства.
Наказ № 1138 - ВК від 23.02.2011 року яким він
був прийнятий у Відкрите акціонерне
товариство «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об`єднання ім. М.В.
Фрунзе» приймався, за згодою
президента ОСОБА_5. З 02.01.2013 року
приміщення, в якій розташовані
службові кабінети працівників апарату
ОСОБА_3 знаходиться за адресою: місто
Суми, вулиця Реміснича, 35. Пропускна
система для входу в зазначене
приміщення відсутня, приміщення, для
розташування працівників управління
економічної безпеки відсутні. Будь-які
засоби для фіксування часу приходу та
виходу працівників відсутні. В дні, які
начебто зафіксовано його відсутність в
службовому приміщенні апарату ОСОБА_3 в
робочий час, будь-яких перевірок явки
працівників апарату ОСОБА_3 на робочому
місці не було. До нього не підходив
будь-хто з питаннями про причини його
виходу з приміщення в якому
знаходяться службові приміщення
апарату ОСОБА_3. З цього він вимушений
зробити висновок про таємний нагляд за
працівниками апарату ОСОБА_3 з метою
дискримінації. Його робота за межами
службового кабінету була пов'язана з
виконанням завдань ОСОБА_3 та виконання
їх поза межами службового кабінету
було погоджено з ОСОБА_3. Крім того,
незважаючи на ті обставини, що він є
членом виборних профспілкових органів
- Центрального комітету профспілки
працівників машинобудування та
металообробки України та членом ради
федерації профспілок України, про що
керівництву ПАТ «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об`єднання ім.. ОСОБА_6» було відомо,
всупереч вимогам ст. 252 КЗпП України
подання про дачу згоди на звільнення до
цих профспілкових органів не
направлялось, звільнення проведено за
відсутності попередньої згоди
зазначених профспілкових органів. Як
незаконні, та такі, що не відповідають
фактичним обставинам справи повинні
бути скасованими і оскаржувані акти
про порушення трудової дисципліни.
Його незаконне звільнення
відповідачем з займаної посади,
попереднє таємне стеження за ним
протягом декількох днів, складання
актів, інформація, викладена в яких не
відповідає дійсності, видання наказу
про звільнення, грубо порушують його
трудові права. Зазначеними
порушеннями трудового законодавства
відносно нього, безпідставним,
незаконним звільненням, йому
завдається значна моральна шкода. Він
протягом зазначеного часу з часу
звільнення знаходився в стані струсу, в
нього погіршився стан здоров'я, тиск,
погіршився сон. Тому, позивач просить
суд ухвалити рішення яким наказ № 2011-
ВК від 04.04.2013 року ПАТ «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе» «Про
звільнення» визнати незаконним та
скасувати, поновити його на посаді
радника ОСОБА_3 ПАТ з соціальних
питань, стягнути з ПАТ «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе» на його
користь середній заробіток за період з
часу його звільнення - 05.04.2013 року по час
винесення рішення суду про поновлення
його на роботі, стягнути з ПАТ «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В.Фрунзе» на його
користь на відшкодування завданої
моральної шкоди 50000грн., визнати
незаконними акти про порушення
трудової дисципліни: від 27.02.2013 року;
від 01.03.2013 року; від 04.03.2013 року; від
05.03.2013 року; від 06.03.2013 року.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі із зазначених в позові
підстав та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не визнав,
надав заперечення на позов, зазначивши,
що 06 березня 2013 року позивач прибув на
роботу о 08 годині 45 хвилин, вибув з
роботи о 10 годині 30 хвилин, більше
протягом робочого дня 06.03.2013 року на
роботі не з`являвся, таким чином у
сукупності 06.03.2013 року позивач був
відсутнім на роботі 06 годин 15 хвилин, що
є прогулом та порушення п.3.4.3 Правил
внутрішнього трудового розпорядку
Товариства, що підтверджується актом,
складеним співробітниками управління
економічної безпеки Товариства від
06.03.2013 року. Згідно п. 1.9 Правил
внутрішнього трудового розпорядку
Товариства виконання вимог цих Правил
для всіх працюючих у Товаристві є
обов'язковим. Раніше, в період часу з
27.02.2013 року по 05.03.2013 року включно
Позивач допускав подібні порушення
трудової дисципліни та був відсутній
на роботі 27.02.2013 року у сукупності
протягом 03 годин 05 хвилин, 01.03.2013 року у
сукупності протягом 03 годин 59 хвилин,
04.03.2013 року у сукупності протягом 03
годин 15 хвилин, 05.03.2013 року у сукупності
протягом 05 годин 08 хвилин, що
підтверджується актами, складеними
співробітниками управління
економічної безпеки Товариства.
Посилання позивача на посадову
інструкцію радника ОСОБА_3 Товариства з
соціальних питань, затверджену ОСОБА_3
Товариства 11.03.2011 року є хибним,
оскільки, як пояснює сам позивач
зазначена посадова інструкція
виготовлена ним самостійно, до того ж з
численними порушеннями операційної
інструкції ПР 04-03 «Розробка положень
та посадових інструкцій працівників
структурних підрозділів». Станом на 11
березня 2013 року такої
організаційно-правової форми
Товариства як ПАТ (Публічне акціонерне
товариство) не існувало, що
підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Серії АБ №
166435. У найменуванні Товариства
організаційно-правова форма ПАТ
з'явилася лише 29.04.2011 року, що
підтверджується записом 24 зазначеної
довідки. Попередній запис 23 свідчить,
що навіть станом на 24.03.2011 року, після
дати затвердження Посадової
інструкції (11.03.2011 року) у найменуванні
Товариства була зазначена
організаційно - правова форма ВАТ
(Відкрите акціонерне товариство).
Отже, зазначені відомості свідчать
про те, що Посадова інструкція була
виготовлена та затверджена вже після
29.04.2011 року, а не 11.03.2011 року як зазначено
в Посадовій інструкції. Посадова
інструкція радника ОСОБА_3 з соціальних
питань містить ознаки підробленого
документа. 19.03.2013 року на виконання ч.1
ст.149 Кодексу законів про працю України
від позивача було зажадане письмових
пояснень про причини відсутності на
роботі у вищезазначені дні. Від давання
письмових пояснень позивач відмовився,
про що складений акт. Постановою від
27.03.2013 року № 48 профспілка відмовила у
наданні згоди на звільнення позивача
за прогул, вчинений 06.03.2013 року за п. 4 ст.
40 КЗпП України без обгрунтування
причин. Відомості про те, що 06.03.2013 року
позивач ніби то був відсутній на роботі
з поважних причин, оскільки мав право
на день відпочинку (відгул) за раніше
відпрацьований час, а саме 23.06.2012 року
та 06.03.2013 року скористався цим правом
та знаходився у відгулі є завідомо
неправдивими. 23.06.2013 року (субота) для
працівників Товариства, в тому числі
для позивача був робочим днем, що
підтверджується Табелем обліку
робочого часу за червень 2012 року по
підрозділу № 296 (ОСОБА_7 Товариства) та
наказом від 24.04.2012 року № 129. Надання
іншого для відпочинку (відгулу) за
виконання трудових обов'язків у
робочий день чинним законодавством
України не передбачено. Накази про
залучення позивача до роботи у вихідні
дні з дати його працевлаштування і до
дати звільнення Товариством не
видавався, отже позивач не мав відгулу,
наказ про надання позивачу відгулу
06.06.2013 року також не видавався. У разі
наявності у позивача відгулу 06 березня
2013 року, у табелі обліку робочого часу
за березень 2013 року, в осередку,
відповідному 06 березня 2013 року, проти
фамілії ОСОБА_1 повинно бути
відображено « 8о». Просить в позові
відмовити.

Свідок ОСОБА_8 – оперативний черговий
Управління економічної безпеки (УЕБ)
пояснив, що наприкінці лютого 2013 року
його викликав заступник директора з
економічної безпеки ОСОБА_9 і сказав,
що ОСОБА_1 порушує трудову дисципліну і
поставив задачу зафіксувати час
приходу та виходу ОСОБА_1 з роботи. На
автомобілі вони під’їжджали на
вул.Ремісничу,35, де працював ОСОБА_1, і
фіксували час прибуття ОСОБА_1 на
роботу та час, коли він залишає робоче
місце. Контролювали тільки ОСОБА_1,
перевіряли дотримання останнім Правил
внутрішнього трудового розпорядку. В
кінці робочого дня ОСОБА_9 складав
акти. Функціональні обов’язки ОСОБА_1
йому невідомі.

Свідок ОСОБА_10 – оперативний черговий
УЕБ пояснив, що на початку березня 2013
року йому разом з іншими працівниками
доручили простежити, як ОСОБА_1 ходить
на роботу. Вони приїздили на
вул.Ремісничу,35 та фіксували, коли
ОСОБА_1 приходив та уходив з роботи.
Вони робили нотатка, а потім складали
акт. Сам акт складав ОСОБА_9 Куди саме
виходив під час роботи ОСОБА_1 йому
невідомо, вони лише фіксували час.

Свідок ОСОБА_11 – оперативний черговий
УЕБ пояснив, що він, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за
розпорядженням ОСОБА_9 виїздили за
місцем роботи ОСОБА_1, була інформація,
що ОСОБА_1 порушує трудовий розпорядок.
Протягом дня фіксували час приходу та
виходу ОСОБА_1 з роботи, а наприкінці
робочого дня ОСОБА_9 складав акт про
порушення правил внутрішнього
трудового розпорядку.

Свідок ОСОБА_12 – оперативний черговий
УЕБ пояснив, що йому надійшла вказівка
від керівника ОСОБА_8 простежити, час
приходу, перебування на роботі
протягом дня та виходу з роботи ОСОБА_1
Вони під’їжджали на автомобілі на
вул.Ремісничу, 35 і стояли біля
торгового дому, записували час приходу
та виходу з роботи ОСОБА_1 В кінці
робочого дня ОСОБА_9 складав акт, де
фіксувався час приходу та виходу з
робочого місця ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_13 – оперативний черговий
УЕБ пояснив, що за вказівкою заступника
директора ОСОБА_9 здійснювався
контроль за ОСОБА_1 щодо його приходу та
уходу з роботи протягом дня. Він
підписував акт про порушення трудової
дисципліни ОСОБА_1 Графік роботи ОСОБА_1
йому невідомий.

Свідок ОСОБА_14 – оперативний черговий
УЕБ пояснив, що за вказівкою ОСОБА_9
вони виїжджали до торгового дому, де
було робоче місце ОСОБА_1, та фіксували,
коли саме ОСОБА_1 приходить та уходить з
роботи. Ввечері у ОСОБА_9 в кабінеті
складали акт. Йому невідомо, який
графік роботи у ОСОБА_1, які обов’язки
останній виконував, чому залишав своє
робоче місце.

Свідок ОСОБА_15 – голова обкому
обласної профспілки працівників
машинобудування, пояснив, що ПАТ
«Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе» звернулося
з поданням про надання згоди на
звільнення ОСОБА_1 На засідання
обласного комітету профспілки були
надані акти про відсутність ОСОБА_1 на
робочому місці. ОСОБА_1 надав заяву, що
він був у відгулі, структуру
підприємства, де він підпорядкований
ОСОБА_16, був табель обліку робочого
часу, а також посадова інструкція
ОСОБА_1 Членам обласного профкому було
достатньо для вирішення цього питання
погодження ОСОБА_1 відгулу з ОСОБА_16

Свідок ОСОБА_17 – референт-секретар
ОСОБА_7 товариства пояснила, що
внутрішні накази щодо роботи в апараті
ОСОБА_7 не видаються, погоджуються в
письмовому вигляді з ОСОБА_7 товариства
питання прийняття, звільнення, надання
відпусток працівникам апарату. Заяву
щодо надання дня відгулу ОСОБА_1
підписував ОСОБА_7 товариства.
Працівники апарату ОСОБА_7 товариства
працюють з 08год. до 17год., але досить
часто затримуються після роботи,
працюють у суботу, якщо це необхідно за
умовами роботи. Вона веде табель обліку
робочого часу в Апараті ОСОБА_7. Накази
про надання відгулів, про роботу у
вихідні дні не видаються в Апараті
ОСОБА_7. Журнал обліку відгулів також не
ведеться. З 02.01.2013 року їх підрозділ
перевели на вул.Ремісничу, 35 в м.Суми.
Прибуття на роботу та вихід
працівників Апарату ОСОБА_7 з роботи не
фіксується технічними засобами, не
фіксується в журналі. З Положенням про
надання відгулів вона ознайомилася в
липні 2013 року.

Свідок ОСОБА_18 – керуючий справами
Апарату ОСОБА_7 пояснив, що в грудні 2012
року їх підрозділ перевели з
приміщення управління на
вул.Горького,58 на вул.Ремісничу,35. 06.03.2013
року ОСОБА_1 був у відгулі. 05.03.2013 року
ОСОБА_1 передав заяву на відгул, і
оскільки ОСОБА_7 товариства не було на
роботі, кореспонденція, в тому числі і
заява ОСОБА_1 була передана ОСОБА_7
через водія, який відвіз ці документи
ОСОБА_16, і водій привіз з підпису ОСОБА_7
товариства погоджену заяву ОСОБА_1
ОСОБА_1 безпосередньо погоджував з
ОСОБА_16 відгул. Накази в Апараті ОСОБА_7,
в тому числі і на надання відгулів не
видаються. Всі працівники Апарату
ОСОБА_7 працюють, поки на роботі ОСОБА_7
товариства. Положення про ОСОБА_7
товариства в Апараті не має. Він сам
готував посадову інструкцію для ОСОБА_1
Табель обліку робочого часу в їх
підрозділі веде секретар. Електронний
облік прибуття та виходу з роботи не
ведеться, журналу, в якому б
фіксувалося прибуття та вихід з
робочого місця працівників не має,
облік надурочних годин також не
ведеться. Час роботи працівників
Апарату контролюється ОСОБА_7
товариства.

Свідок ОСОБА_19, яка працювала за
договором підряду сторожем у
підрозділі охорони, пояснила, що її
керівник ОСОБА_20 приніс журнал і
сказав, щоб в цьому журналі вона та інші
сторожи фіксували, коли ОСОБА_1
приходив та уходив з робочого місця на
вул.Ремісничій,35 в м.Суми. Ця
інформація передавалася її начальнику
(керівнику). Її робоче місце
знаходиться на першому поверсі будинку
по вул.Реміснича,35 при вході.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
його представника, представника
відповідача, показання свідків,
перевіривши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно з наказом
№1138/ВК від 13.02.2011 року ОСОБА_1 був
прийнятий в ВАТ «Сумське машинобудівне
виробниче об’єднання ім.М.В.Фрунзе» на
посаду радника ОСОБА_7 ВАТ з соціальних
питань з 01.03.2011 року за згодою
президента ВАТ ОСОБА_16 (а.с.5).

Згідно з наказом №2011/ВК від 04.04.2013
року ОСОБА_1 звільнений з ПАТ 04.04.2013 року
за прогул без поважних причин
відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України.
Наказ про звільнення ОСОБА_1 мотивовано
тим, що 06 березня 2013 року ОСОБА_1 прибув
на роботу в 08год.45хв., вибув з роботи о
10год.30хв., більше протягом робочого дня
06.03.2013 року на роботі не з’являвся, в
сукупності 06.03.2013 року ОСОБА_1 був
відсутній на роботі 06 годин 15 хвилин, що
є прогулом та порушенням п.3.4.3 Правил
внутрішнього трудового розпорядку
(а.с.6). Також в наказі є посилання на
акти про порушення трудової
дисципліни, які були складені 27.02.2013
року, 01.03.2013 року, 04.03.2013 року, 05.03.2013 року,
06.03.2013 року (а.с.8-10).

З показань свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18
вбачається, що з кінця грудня 2012 року –
на початку січня 2013 року ОСОБА_7
товариства був розміщений на
вул.Реміснича,35 в м.Суми.

В актах про порушення трудової
дисципліни було зафіксовано, коли
ОСОБА_1 прибував на робоче місце по
вул.Реміснича,35 в м.Суми і коли він
покидав це робоче місце, що було
встановлено при розгляді справи в суді
та підтверджено показаннями свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 - оперативних
чергових УЕБ. В цих актах також було
посилання на порушення ОСОБА_21 п.3.4.3
Правил внутрішнього трудового
розпорядку.

З показань свідків - оперативних
чергових УЕБ вбачається, що їм не було
відомо, які трудові обов’язки
виконував ОСОБА_1, з якою метою він
виходив з приміщення по вул.Реміснича,35
в м.Суми, чи був погоджений вихід ОСОБА_1
з цього приміщення з ОСОБА_7 товариства,
і без з”ясування цих питань в актах
сформульований висновок про
порушенням ОСОБА_1 Правил внутрішнього
трудового розпорядку.

В дні, які зазначені в актах,
будь-яких перевірок явки працівників
апарата ОСОБА_7 на робочому місці не
було. 27.02.2013 року, 01.03.2013 року, 04.03.2013 року,
05.03.2013 року, 06.03.2013 року не
з’ясовувалося у ОСОБА_1, його
безпосереднього керівника, з яких
причин позивач виходив з приміщення на
вул. Реміснича,35 в м.Суми.

Як вбачається з показань свідків
ОСОБА_18, ОСОБА_17 пропускна система для
входу в приміщення по вул.Реміснича,35
відсутня, будь-які засоби для
фіксування часу приходу та виходу
працівників також відсутні.

Відповідно до організаційної
структури управління ВАТ (а.с.92) апарат
ОСОБА_7, до якого входила і посада
радника ОСОБА_7 з соціальних питань, яку
обіймав ОСОБА_1, підпорядковувався
ОСОБА_7 товариства ОСОБА_16, а ОСОБА_7
товариства підпорядкувався Наглядовій
раді.

З трудових обов”язків ОСОБА_1 як
радника ОСОБА_7 товариства з соціальних
питань вбачається, що ОСОБА_1 вирішував
питання, які були пов’язані з
соціальним розвитком трудового
колективу, вирішенням
соціально-побутових питань
працівників, організацією зустрічей з
колишніми працівниками – ветеранами
фрунзенцями, що підтверджується
наданими ОСОБА_1 документами –
заходами щодо проведення зустрічей,
службовою запискою, порядком
проведення зустрічей (а.с.60-65).

Отже, акти про порушення трудової
дисципліни не можуть бути взяті судом
до уваги, оскільки в них зазначений час
прибуття та вибуття з робочого місця
ОСОБА_1 і при складанні цих актів не
з”ясовувалося, які саме трудові
обов’язки виконував ОСОБА_1 в період
відсутності на робочому місці, чи було
це погоджено ОСОБА_1 з безпосереднім
керівником – ОСОБА_7 товариства.

Посилання на ці акти про порушення
трудової дисципліни в обгрунтування
звільнення позивача ОСОБА_1 є
безпідставними.

Відповідно до заяви від 05.03.2013 року
(а.с.39) ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_7
Товариства ОСОБА_16 щодо надання йому
відгулу на 06 березня 2013 року за раніше
відпрацьований час.

ОСОБА_7 товариства погоджено надання
відгулу ОСОБА_1 на 06.03.2013 року, що
підтверджується резолюцією ОСОБА_16 на
заяві ОСОБА_1 (а.с.39).

Свідок ОСОБА_18 – керуючий справами
апарата ОСОБА_7 підтвердив, що 05.03.2013
року ОСОБА_1 передав заяву про надання
відгулу. Оскільки ОСОБА_7 товариства не
було на роботі, заява ОСОБА_1 разом з
іншою кореспонденцією була передана
ОСОБА_16 через водія, і 06.03.2013 року водій
привіз з підпису ОСОБА_16 цю
кореспонденцію, серед якої була і
погоджена ОСОБА_7 заява ОСОБА_1 на
відгул. ОСОБА_1 безпосередньо
погоджував свій відгул з ОСОБА_16
Накази про надання відгулів в апараті
ОСОБА_7 не оформлялися. Свідок ОСОБА_17
підтвердила, що заяву про надання
відгулу ОСОБА_1 підписував ОСОБА_7
товариства ОСОБА_16

Отже, суд не має підстав ставити під
сумнів погодження відгулу ОСОБА_1 з
ОСОБА_7 товариства ОСОБА_16

Сумніви представника відповідача,
щодо справжності підпису ОСОБА_16 на
заяві ОСОБА_1 від 05.03.2013 року, ніяким
чином не обгрунтовані і спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_18, ОСОБА_17

Звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України
допускається тільки в тому випадку,
якщо працівник здійснив прогул або був
відсутній на роботі більше трьох годин
протягом робочого дня без поважної
причини.

ОСОБА_1 подав ОСОБА_7 товариства заяву
про надання йому відгулу і надання
позивачу відгулу на 06.03.2013 року було
погоджено ОСОБА_16 Отже, ОСОБА_1 був у
відгулі не самовільно, а з дозволу
свого безпосереднього керівника.

Доводи представника відповідача
щодо порушення правил ведення
Інструкції про табельний облік,
оскільки проти фамілії ОСОБА_1 в табелі
обліку робочого часу запис « 80», який
ставиться у випадку надання відгулу,
відсутній, судом не можуть бути взяті
до уваги.

Позивач ОСОБА_1 не є особою,
відповідальною за ведення обліку
робочого часу, ведення Журналу обліку
відгулів в апараті ОСОБА_7 товариства.
Відсутність необхідної відмітки в
табелі обліку робочого часу у разі
надання відгулу, яка не проставлена
особою, що веде табель обліку робочого
часу, не є доказом, що позивач скоїв
прогул 06.03.2013 року. Позивач не
відповідає за видання наказів про
надання відгулів в апараті ОСОБА_7, тому
відсутність наказу про надання відгулу
позивачу також не є доказом, що позивач
ОСОБА_1 скоїв прогул 06.03.2013 року.

Згідно з п.п.3.1, 4.1 Положення про
порядок надання працівникам
товариства відгулів табельники
структурних підрозділів зобов”язані
вести облік наявності у працівників
відгулів та їх використання, керівники
структурних підрозділів несуть
відповідальність за своєчасність
надання працівникам відгулів у
відповідності з цим Положенням.

Згідно з Положенням про порядок
надання працівникам товариства
відгулів для отримання дозволу на
надання відгулу працівника товариства
завчасно готує письмову заяву в
довільній формі на ім”я керівника
структурного підрозділу з зазначенням
дати надання відгулу. Цю заяву візує
безпосередній керівник.

Прогул – це різновид порушення
трудової дисципліни і передбачає вину
працівника.

Доводи представника відповідача, що
позивач не міг використати відгул за
відпрацьований час 23.06.2012 року,
оскільки це був робочий день для всіх
працівників товариства, не
заслуговують на увагу, оскільки згідно
з Положенням працівник лише зазначає в
заяві, на який день він просить надати
відгул, а за який саме відпрацьований
час чи в рахунок наступного
відпрацювання надається відгул,
вирішує керівник підрозділу.

Позивачем ОСОБА_1 дотримані вимоги
цього Положення, і відповідно ОСОБА_1 не
може відповідати за оформлення в
належній формі йому відгулу його
керівником та табельником.

Як вбачається з табелю обліку
робочого часу по підрозділу (№296)
ОСОБА_7 (а.с.122) в березні 2013 року ОСОБА_1
був відсутній на роботі лише в вихідні
та в святкові дні.

Судом не можуть бути взяті до уваги і
посилання представника відповідача на
використання ОСОБА_1 посадової
інструкції радника ОСОБА_7 товариства з
соціальних питань, яка містить ознаки
підробленого документа, оскільки в
посадовій інструкції зазначена
організаційно-правова форма
товариства як «Публічне акціонерне
товариство», в той час як на момент її
затвердження в березні 2011 року
організаційно-правова форма
товариства була «Відкрите акціонерне
товариство». При прийнятті на роботу
саме роботодавець, адміністрація
товариства зобов’язана була
забезпечити радника ОСОБА_7 товариства
з соціальних питань ОСОБА_1 як
працівника товариства посадовою
інструкцією, затвердженою в
установленому порядку, в якій повинні
бути сформульовані його обов’язки. В
своїй роботі ОСОБА_1 керувався
посадовою інструкцією, яка була надана
йому після прийняття його на роботу.
Свідок ОСОБА_18 пояснював, що він
готував посадову інструкцію для ОСОБА_1
В посадовій інструкції радника ОСОБА_7
з соціальних питань зазначено, що
радник ОСОБА_7 призначається на посаду
і звільняється з посади наказом
директора по роботі з персоналом за
погодженням з ОСОБА_7 товариства
(а.с.23-26). Це положення було дотримано
при прийнятті ОСОБА_1 на роботу. Згідно
з п.1.3 цієї посадової інструкції радник
ОСОБА_7 з соціальних питань
підпорядковується безпосередньо
ОСОБА_7 товариства. Режим роботи за
згодою сторін встановлюється ОСОБА_7.

Згідно з ч.3 ст.252 КЗпП України
звільнення членів виборного
профспілкового органу підприємства,
установи, організації, його керівників,
профспілкового представника, крім
додержання загального порядку,
допускається за наявності попередньої
згоди виборного органу, членами якого
вони є, а також вищого виборного органу
цієї професійної спілки.

Адміністрація ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» зверталася за отриманням
згоди на звільнення члена профкому
ОСОБА_1 до виборного органу первинної
профспілкової організації та
Сумського обласного комітету
профспілки працівників
машинобудування та металообробки
України, на що була отримана мотивована
відмова у наданні згоди на звільнення.
З виступів членів профкому об”єднаної
первинної профспілкової організації
(а.с.80-87) вбачається, що при розгляді
подання було встановлено, що ОСОБА_1
звертався 05.03.2013 року з заявою про
надання йому відгулу до свого
керівника – ОСОБА_16, надання йому
відгулу погоджено ОСОБА_7 товариства, а
за правильність ведення табеля обліку
робочого часу та надання відгулів
відповідає безпосередній керівник.

Сумський обласний комітет
профспілки працівників
машинобудування та металообробки на
своєму засіданні відмовив в наданні
згоди на звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст.40
КЗпП України, оскільки факт прогулу
спростовується табелем обліку
робочого часу за березень 2013 року та
заявою ОСОБА_1 про надання відгулу на
06.03.2013 року (а.с.89).

Отже, звільнення ОСОБА_1 всупереч
відмови профспілкових органів в
наданні згоди на звільнення є
незаконним.

Позивач ОСОБА_1 є членом Центрального
комітету профспілки працівників
машинобудування та металообробки
України (а.с.15) та членом ОСОБА_4
Федерації професійних спілок України
(а.с.16).

Частиною 2 ст.252 КЗпП України
передбачено, що зміна умов трудового
договору, оплати праці, притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників, які є членами виборних
профспілкових органів, допускається
лише за попередньою згодою виборного
профспілкового органу, членами якого
вони є.

Звільнення з підстав, передбачених
пунктом 4 ст.40 КЗпП України є
дисциплінарним стягненням.

З врахуванням положень ч.2 ст.252 КЗпП
України звільнення ОСОБА_1 за
ініціативою адміністрації мало бути
проведене лише за умови отримання
попередньої згоди виборного
профспілкового органу, членом якого
він є. ОСОБА_17 звернення адміністрації
товариства перед звільненням ОСОБА_1 до
Президії Центрального комітету
профспілки працівників
машинобудування та металообробки
України та до ОСОБА_4 Федерації
професійних спілок України не
надходило.

Під час розгляду трудового спору
Президія Центрального комітету
профспілки працівників
машинобудування та металообробки
України розглянула питання щодо згоди
на звільнення ОСОБА_1 і своює
постановою відмовила у наданні згоди
на звільнення ОСОБА_1 за прогул за п.4
ст.40 КЗпП України (а.с.136-138).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1
був звільнений без законної підстави
за п.4 ст.40 КЗпП України, без погодження
з ОСОБА_7 товариства, всупереч відмови
профспілкових органів в наданні згоди
на звільнення ОСОБА_1, без згоди
Центрального комітету профспілки
працівників машинобудування та
металообробки України, без згоди
ОСОБА_4 Федерації професійних спілок
України і він підлягає поновленню на
посаді радника ОСОБА_7 товариства з
соціальних питань згідно з ч.1 ст.235 КЗпП
України.

Згідно з наказом №414 від 22.11.2013 року з
22.11.2013 року ліквідований структурний
підрозділ ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» - «Апарат Президента» у
зв’язку зі змінами в організації
виробництва і праці. Оскільки згідно з
цим наказом працівники Апарату ОСОБА_7
попереджаються за два місяця про
наступне вивільнення і на даний час
працівники Апарату ОСОБА_7 продовжують
обіймати свої посади, суд не вбачає
перешкод для поновлення позивача на
посаді радника ОСОБА_7 товариства з
соціальних питань.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України
при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

З відповідача на користь ОСОБА_1
належить стягнути середній заробіток
позивача за час вимушеного прогулу – з
04.04.2013 року на час ухвалення рішення
23.12.2013 року. Згідно з п.2 постанови КМУ
“Про порядок обчислення середньої
заробітної плати” від 08.02.1995 року №100
із змінами та доповненнями
середньомісячна заробітна плата
обчислюється за два останні місяці –
лютий, березень 2013 року, що передують
звільненню. Згідно довідки відповідача
(а.с.12) заробітна плата ОСОБА_1 за лютий
2013 року становить 17364,67грн., за березень
2013 року становить 17364,67грн. Кількість
робочих днів ОСОБА_1 за лютий 2013 року
становить 20 днів, березень 2013 року – 20
днів Відповідно до п.8 цієї Постанови
середньоденна заробітна плата
позивача становить (17364,67грн.+17364,67грн.) :
(20+20) = 868,23грн-середньоденна заробітна
плата. Середній заробіток ОСОБА_1 за
час вимушеного прогулу з 04.04.2013 року по
23.12.2013 року включно становить 156
281грн.40коп. (868,23грн. х 180дн.=156281,40грн.,
кількість робочих днів з 05.04.2013 року за
квітень 2013 року – 18 днів, в травні – 19
днів, в червні – 18 днів, в липні – 23 дні,
в серпні – 21 день, в вересні – 21 день, в
жовтні – 23 дні, в листопаді – 21 день, в
грудні – 16 днів).

Таким чином, з відповідача на
користь ОСОБА_1 підлягає стягненню
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 156 281грн.40коп.

Згідно з ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв’язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Незаконним звільненням з роботи
позивачу було заподіяно моральну
шкоду, яка полягає в душевних
стражданнях у зв’язку з втратою
роботи, що потягло за собою вимушені
зміни у його життєвих стосунках,
призвело до душевних страждань,
оскільки він має значний трудовий стаж
роботи в товаристві, більше 40 років,
багато років обіймав посаду голови
профкому ВАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе». заподіяна шкода її
діловій репутації. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
суд виходить з суті позовних вимог,
порушення відповідачем законних прав
позивача, характеру та тривалості
моральних страждань, що вимагає від
позивача додаткових зусиль до
організації свого життя та вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 600 грн. в
відшкодування моральної
шкоди.

Акти про порушення трудової
дисципліни від 27.02.2013 року, від 01.03.2013
року, від 04.03.2013 року, від 05.03.2013 року, від
06.03.2013 року використовуються
відповідачем як письмові докази.
Згідно з ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Отже, акти відповідач використовує як
докази у справі. Судом надана правова
оцінка цим доказам.

Цивільним процесуальним
законодавством не передбачено
визнання незаконними доказів у справі.

Підстав для задоволення позову в
частині визнання недійсними актів про
порушення трудової дисципліни суд не
вбачає.

З врахуванням викладеного, суд
вважає необхідним визнати незаконним
наказ №2011-ВК від 04.04.2013 року Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об’єднання ім.М.В.Фрунзе» про
звільнення ОСОБА_1, поновити ОСОБА_1 на
посаді радника ОСОБА_7 ПАТ «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об’єднання ім.М.В.Фрунзе» з соціальних
питань, стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об’єднання ім.М.В.Фрунзе» на користь
ОСОБА_1 156281грн.40коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.
Сума середнього заробітку за час
вимушеного прогулу визначена без
утримання податку з доходів фізичних
осіб та єдиного соціального внеску. Суд
вважає необхідним стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об’єднання
ім.М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_1 600 грн.
в відшкодування моральної шкоди.

Підлягає стягненню з Публічного
акціонерного товариства «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» на користь держави
1792грн.21коп. судового збору.

Керуючись п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України,
ст.ст.43, 139, 149, 235, 252 КЗпП України, ст.ст.
10,11, 57-60, 64, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ №2011-ВК від
04.04.2013 року Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об’єднання
ім.М.В.Фрунзе» про звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді радника
ОСОБА_7 ПАТ «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об’єднання
ім.М.В.Фрунзе» з соціальних питань.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об’єднання
ім.М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_1
156281грн.40коп. середнього заробітку за
час вимушеного прогулу. Сума
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу визначена без
утримання податку з доходів фізичних
осіб та єдиного соціального внеску.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді радника ОСОБА_7 ПАТ
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об’єднання
ім.М.В.Фрунзе» з соціальних питань та
стягнення заробітної плати за один
місяць в розмірі 17364грн.67коп. Заробітна
плата визначена без утримання податку
з доходів фізичних осіб та єдиного
соціального внеску.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об’єднання
ім.М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_1 600 грн.
в відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити
за необґрунтованістю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське НВО ім.М.В.Фрунзе»
на користь держави 1792грн.21коп.
судового збору.

На рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення може бути
подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський районний суд
м.Суми. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Суддя

О.А. Котенко