РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року

Рівненський міський суд

головуючий Герасимчук М.К.,

при секретарі Філіповій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права спільної сумісної власності, -

в с т а н о
в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, в якому просить: визнати
правочин, оформлений довіреністю серії
ВММ № 604096 від 16 січня 2010 року,
посвідченою приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу Волинської області ОСОБА_5,
реєстровий № 156 удаваним та
застосувати до відносин сторін правила
щодо договору купівлі-продажу
транспортного засобу марки Fopd Mondeo 1997
року випуску, кузов № НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_3, укладеного
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_1; визнати
правочин, оформлений довіреністю
ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 від 17 вересня 2010
року, посвідченою приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстровий № 4777
удаваним та застосувати до відносин
сторін правила щодо договору
купівлі-продажу транспортного засобу
марки "Volkswagen Transporter" 2003 року випуску,
кузов НОМЕР_4, реєстраційний номер
НОМЕР_2, укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1
право спільної сумісної власності на
вищевказані автомобілі та автогараж №
НОМЕР_5 по лінії № 4 в авто гаражному
кооперативі "Нива".

В обґрунтування позовних вимог
вказується, що Рішенням Рівненського
міського суду від 21 листопада 2011 року,
розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
укладений 18 липня 1998 року. За час
спільного проживання подружжям набуто
майно, придбано автомобілі Fopd Mondeo 1997
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3, "Volkswagen Transporter" 2003 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2 та
автогараж № НОМЕР_5 по лінії № 4 в авто
гаражному кооперативі "Нива". Придбання
транспортних засобів ОСОБА_2 були
оформлені довіреностями від продавців
та відповідними розписками про
отримання коштів. Посилаючись на
положення ст. 235, 655, 638 ЦК України, п. 25
Постанови Пленуму Верховного Суду "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними від 06 листопада 2009 року № 9
позивач доводить, що між сторонами були
вчинені дії по виконанню умов договору
купівлі-продажу - одна сторона
передала, а друга прийняла у володіння,
користування та розпорядження,
досягнуто усіх істотних умов, а тому
спірні договори доручення слід визнати
удаваними, вчиненими для приховування
інших правочинів - договорів
купівлі-продажу.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_7
в судовому засіданні підтримала
позовні вимоги частково, просила позов
в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1
права спільної сумісної власності на
автогараж № НОМЕР_5 по лінії 4 в
автогаражному кооперативі "Нива"
залишити без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні,
позовні вимоги не визнав, суду пояснив,
що що довіреності від імені ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які є одностороннім правочином,
лише уповноважували ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розпоряджатися автомобілями, і тому, не
можуть бути договорами
купівлі-продажу. Просив в задоволенні
позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, надіслали до
суду заяву, з проханням розглядати
справу в їх відсутності. Суд вважає
можливим розгляд справи у відсутності
відповідачів на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача -
ОСОБА_8, дослідивши докази по справі,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 з 18 липня 1998 року перебували у
зареєстрованому, відділом реєстрації
актів цивільного стану Рівненського
міського управління юстиції, шлюбі.
Рішенням Рівненського міського суду
від 21 листопада 2011 року шлюб розірвано.

16 січня 2010 року ОСОБА_3 надав
довіреність серії ВММ № 604096,
посвідчену приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу Волинської області ОСОБА_5,
реєстровий № 156, за якою надав ОСОБА_2,
ОСОБА_1 право на розпорядження
автомобілем моделі "Fopd Mondeo", 1997 року
випуску, об'єм двигуна V-2500 куб.см, кузов
№ НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Довіреністю від 17 вересня 2011 року,
посвідченою приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, реєстровий № 4777, ОСОБА_4
надала ОСОБА_2 право на розпорядження
автомобілем марки "Volkswagen Transporter", 2003
року випуску, кузов НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Суд приймає до уваги твердження
позивача про те, що між сторонами
фактично були укладені договори
купівлі-продажу, оскільки довірителі
передали у власність ОСОБА_2
транспортні засоби, свідоцтва про
реєстрацію та ключі від транспортних
засобів.

Відповідно до ст. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Положеннями п. 25 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9
визначено, що за удаваним правочином
(стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють
один правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини. На
відміну від фіктивного правочину, за
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі статті
235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено
саме цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин. Якщо правочин, який насправді
вчинено, суперечить закону, суд ухвалює
рішення про встановлення його
нікчемності або про визнання його
недійсним.

Вимогами ст. 60 ЦПК України
встановлено, що позивач, заявляючи
вимогу про визнання правочину
удаваним, має довести: 1) факт укладання
правочину, що за його думкою є удаваним,
2) спрямованість волі сторін в
удаваному правочині на встановлення
інших цивільно-правових відносин, ніж
ті, які передбачені правочином, тобто
відсутність у сторін іншої мети ніж
приховати інший правочин, 4) настання
між сторонами інших прав та обов'язків,
ніж ті, що передбачені удаваним
правочином.

В межах даної справи позивачем
заявлені вимоги про визнання удаваними
довіреностей, якими фактично
приховані договори купівлі-продажу
автомобілів.

У відповідності до ст. 655 ЦК
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

У заяві від 01 червня 2012 року,
посвідченій приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу Волинської області ОСОБА_5,
реєстровий № 1365, ОСОБА_3 підтверджує
отримання від ОСОБА_2 та ОСОБА_1
грошових коштів за придбання
автомобіля моделі "Fopd Mondeo", 1997 року
випуску, об'єм двигуна V-2500 куб.см, кузов
№ НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3.

У своїй заява ОСОБА_4 також
стверджує факт купівлі у неї ОСОБА_2
автомобіля "Volkswagen Transporter", номерний
знак НОМЕР_2, кошти за який отримано
повністю.

Відтак, між сторонами фактично
укладені договори купівлі-продажу,
оскільки було досягнуто усіх істотних
умов.

Позовні вимоги узгоджуються з
положеннями ст. 60 СК України, за яких
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Позов в частині визнання за ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 права спільної сумісної
власності на автогараж № НОМЕР_5 по
лінії 4 в автогаражному кооперативі
"Нива" у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 207
ЦПК України слід залишити без
розгляду.

На підставі ст. 235, 655 ЦК України,
ст. 60 СК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 207,
212-215 ЦПК України, суд, -

в и р
і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задоволити.

Визнати правочин, оформлений
довіреністю серії ВММ № 604096 від 16 січня
2010 року, посвідченою приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу Волинської
області ОСОБА_5, реєстровий № 156
удаваним та застосувати до відносин
сторін правила щодо договору
купівлі-продажу автомобіля моделі "Fopd
Mondeo", 1997 року випуску, кузов № НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_3, укладеного
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Визнати правочин, оформлений
довіреністю ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2,
посвідченою 17 вересня 2011 року
приватним нотаріусом Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий № 4777 удаваним та
застосувати до відносин сторін правила
щодо договору купівлі-продажу
автомобіля моделі "Volkswagen Transporter" 2003
року випуску, кузов НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право
спільної сумісної власності на
автомобіль моделі марки "Fopd Mondeo", 1997
року випуску, кузов № НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право
спільної сумісної власності на
автомобіль моделі марки "Volkswagen Transporter",
2003 року випуску, кузов НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через
Рівненський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий -