Справа № 703/4553/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2013 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючого-судд
і            Манька М.В.

при
секретарі
Сухомудренко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сміла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Смілянської міської ради Черкаської
області про визнання права власності в
порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Смілянської міської ради і просить
визнати за ним право власності в
порядку спадкування на квартиру
АДРЕСА_1, належну ОСОБА_2 – його батьку,
померлому 29 лютого 2012 року, та ОСОБА_3 –
його матері, померлій 22 травня 2000 року,
посилаючись на те, що він, являючись
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_2, прийняв спадщину шляхом
подання до нотконтори заяви про
прийняття спадщини, але отримати
свідоцтво про право на спадщину не
може, оскільки в свідоцтві про право
власності на житло власником квартири
вказано лише ОСОБА_2, а в органах БТІ
право власності зареєстровано на
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, так як приватизували
цю квартиру вони разом.

Відповідач проти позову не заперечує.

Позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до довідки від 28 травня 2013
року № 155-в, виданої КП «ЧООБТІ»
квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на
праві спільної сумісної власності на
підставі свідоцтва на право власності,
виданого органом приватизації
Смілянського міськвиконкому 13 грудня
1993 року, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але в цьому
ж свідоцтві вказано, що квартира
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 та членам його сім’ї. З огляду
на ці обставини суд приходить до
висновку, що питання права власності на
дану квартиру неможливо вирішити в
позасудовому порядку.

Відповідно до свідоцтва про смерть
ОСОБА_3 померла 22 травня 2000 року, і після
її смерті ОСОБА_2 – її чоловік вступив в
управління та володіння спадковим
майном, а саме: квартирою № 13 будинку №
24 вул. Дзержинського в м. Сміла,
оскільки постійно був зареєстрований
та проживав разом зі спадкодавицею в
цій квартирі, а після її смерті
продовжував там же проживати до своєї
смерті.

09 березня 1994 року ОСОБА_2 склав заповіт,
посвідчений державним нотаріусом
Смілянської державної нотаріальної
контори, який на день смерті
спадкодавця ніким не змінений та не
скасований, яким заповів належну йому
квартиру АДРЕСА_1 своєму сину – ОСОБА_1

29 лютого помер ОСОБА_2, після його
смерті спадщину прийняв ОСОБА_1 –
позивач у справі, так як у
встановленому законом порядку подав до
нотконтори заяву про прийняття
спадщини, що підтверджується листом
приватного нотаріуса Смілянського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

Оскільки ОСОБА_2, являючись спадкоємцем
першої черги після смерті ОСОБА_3,
прийняв спадщину після її смерті,
фактично вступивши в управління та
володіння спадковим майном, а позивач,
являючись спадкоємцем за заповітом,
єдиний прийняв спадщину після смерті
ОСОБА_2 шляхом подання до нотконтори
заяви про прийняття спадщини, за
позивачем слід визнати право власності
на спадкову квартиру.

На підставі наведеного, ст.ст. 529, 548, 549
ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1220, 1222, 1235, 1261, 1269
ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 174, 213, 215
ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
двокімнтну квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 43,8 кв.м, житловою площею 26,7 кв.м,
належну ОСОБА_2, померлому 29 лютого 2012
року, та ОСОБА_3, померлій 22 травня 2000
року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі його оскарження – після
розгляду справи апеляційним судом,
якщо воно не буде скасоване.

Головуючий:
М.В.Манько