Справа № 219/2939/2013-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2013 року. Суддя
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області Тверського С.М..,
розглянувши матеріали заяви КП «Бахмут
Вода» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу
судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з
заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу
судового наказу, в якій просить видати
судовий наказ про стягнення з боржника
на свою користь заборгованості за
період з 01.03.2008р. по 01.03.2013р. у розмірі
2194,50 грн. та судові витрати.

Відповідно до п.9 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 грудня 2011року
«Про практику розгляду судами заяв у
порядку наказаного провадження»,
наявність спору про право є підставою
для відмови у відкритті провадження за
заявою про видачу судового наказу якщо
з доданих документів вбачається
пропуск позовної давності - така вимога
може бути розглянута тільки у
позовному провадженні.

Відповідно до п.10 Постанови
Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011року, ЦПК
України не передбачає можливості
часткового задоволення заяви про
видачу судового наказу, оскільки, він
видається лише за умови безспірності
вимог.

Таким чином, у зв'язку з тим, що з
наданих заявником документів
вбачається пропуск позовної давності
та враховуючи неможливість часткового
задоволення заяви про видачу судового
наказу, вимога щодо стягнення
заборгованості за послуги за
водопостачання та водовідведення за
період з 01.10.2005р. по 31.12.2007р. у розмірі
227,71 грн. не може бути визнана судом
безспірною та як наслідок цього, не
підлягає розгляду у порядку наказаного
провадження у зв'язку із наявністю
спору про право.

Приймаючи рішення про неможливість
часткового задоволення вимог,
зазначених у заяві про видачу судового
наказу, суд не знаходить підстав для
застосування норм ч.5 ст.100 ЦПК України
щодо можливості постановлення ухвали
про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу лише в частині
вимог, які не підлягають розгляду у
порядку наказного провадження,
оскільки норми даної статті не можуть
бути застосовані при наявності спору
про право.

Дані обставини позбавляють суд
можливості зробити однозначний та
безспірний висновок щодо виникнення у
заявника права вимоги за судовим
наказом та відсутності спору про право.

Відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст. 100
ІІПК України, суддя відмовляє у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, у разі якщо із заяви і поданих
документів вбачається спір про право.

За таких обставин, суддя вважає за
необхідне відмовити у прийнятті заяви
про видачу судового наказу, та
роз'яснити заявникові, що відповідно до
ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у
прийнятті заяви унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою. Заявник
у цьому випадку має право звернутися з
тими самими вимогами у позовному
порядку.

На підставі викладеного,
керуючись п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України,
суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви КП
«Бахмут Вода» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
видачу судового наказу.

Роз'яснити заявнику право на
звернення до суду у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана
апеляція до Апеляційного суду
Донецької області через Артемівський
міськрайонний суд Донецької області
протягом п'яти днів після отримання
копії ухвали.

Суддя С.
М.Тверський