Провадження № 2/201/3085/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

16 грудня 2013 року
Жовтневий районний
суд

м.
Дніпропетровська

У складі:

головуючого-судді - Браги А.В.

при секретарі - Лапміки О.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську заяву позивача
ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення
позову по цивільній справі №201/10855/13-ц
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2013 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла позовна заява ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в
якій позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь 519545,00
гривень основного боргу, 1039,09 гривень
втрат від інфляції, 30190,55 гривень 3%
річних, 10000,00 гривень моральної шкоди, а
всього по позовній заяві в розмірі
560774,64 гривень.

Разом з позовною заявою позивач
подав до суду заяву про вжиття заходів
забезпечення позову, у відповідності
до якої, з урахуванням внесених
доповнень та уточнень, просить суд
накласти арешт на рухоме та нерухоме
майно, яке належить ОСОБА_2, а саме: на 1/3
квартири АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_2
на підставі свідоцтва про право
власності від 01 жовтня 2008 року, яке
внесено в реєстраційну книгу за №
398Ж-08); на нежитлове приміщення - будівлю
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване за
адресою: Дніпропетровська область,
АДРЕСА_3 яке належить ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право власності
№ 268 від 16 січня 2008 року у межах
задоволених позовних вимог у розмірі
550,774,64 гривень, шляхом заборони
будь-яким особам укладати угоди
стосовно цього майна, проводити його
реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження. В
обґрунтування заявлених вимог позивач
посилається на те, що по даній справі
вже винесено судове рішення, яким
позовні вимоги задоволено частково та
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
грошові кошти у розмірі 550774,64 гривень, з
яких 519 545,00 гривень основний борг, 1039,09
гривень втрати від інфляції, 30190,55
гривень - три відсотки річних та
стягнуто судовий збір. Накладення
арешту жодним чином не порушує права
відповідача та третіх осіб, оскільки не
позбавляє відповідача права
користування цим об'єктом, а лише
унеможливлює його відчуження.
Реальність загрози невиконання чи
утруднення виконання підтверджується,
зокрема спробами відповідача - ОСОБА_2
здійснити відчуження будівлі кафе, про
що він особисто зазначає у своїй
апеляційній скарзі на рішення суду від
30 вересня 2013 року. Щодо співмірності
накладення заходів забезпечення
позову, сторона позивача зазначає про
те, що арешт вони просять накласти в
межах задоволених позовних вимог, крім
того будівля кафе є спільною сумісною
вартістю подружжя ОСОБА_2, отже при
виконанні рішення позивача може
претендувати на ? частину вартості
кафе, яке знаходиться в селі Братське.

Представник позивача в судовому
засіданні подану заяву про
забезпечення позову підтримав в
повному обсязі та просив її
задовольнити, посилаючись на обставини
викладені в заяві та додаткових
поясненнях до неї, обґрунтовуючи
доказами наявними в матеріалах справи.

Представник відповідача та
відповідач проти забезпечення позову
заперечували та просили відмовити в
задоволенні поданої заяви.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд вважає за
необхідне частково задовольнити заяву
сторони позивача, виходячи з
наступного.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України
встановлено, заява про забезпечення
позову розглядається судом, у
провадженні якого перебуває справа, в
день її надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Приписами ч. 3 ст. 151 ЦПК України
встановлено, що забезпечення позову
допускається на будь - який стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову.

У відповідності до ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб; забороною
вчиняти певні дії; встановленням
обов'язку вчинити певні дії; забороною
іншим особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам. У разі необхідності судом
можуть бути застосовані інші види
забезпечення позову. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову. Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Відповідно до п. 3 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного законодавства при розгляді
заяв про забезпечення позову» від 22
грудня 2006 року № 9, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152
ЦПК позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22 грудня 2006
року № 9 унормовано, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Судом встановлено, що 09 вересня 2013
року ухвалою Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська заяву ОСОБА_4 про
вжиття заходів забезпечення позову по
цивільній справі № 201/10855/13-ц було
задоволено.

04 грудня 2013 року ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області апеляційну скаргу ОСОБА_5 було
задоволено частково, ухвалу Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
09 вересня 2013 року було скасовано та
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

30 вересня 2013 року Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
було винесено заочне рішення по
цивільній справі №201/10855/13-ц за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, яким позовні вимоги
були задоволені частково та присуджено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
грошові кошти у розмірі 550 774,64 гривень,
з яких основний борг - 519 545,00 гривень,
втрати від інфляції - 1 039,09 гривень, 3%
річних - 30 190,55 гривень.

Відповідно до копії свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
видане Дніпропетровською районною
державною адміністрацією серії ЯЯЯ №
172938 від 08 лютого 2008 року та копії витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, видане
Дніпропетровським районним
комунальним підприємством «Бюро
технічної інвентаризації» №17667083 від 08
лютого 2008 року, ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить
нежитлова будівля, кафе, розташоване за
адресою: АДРЕСА_3 Дніпропетровський
район, Дніпропетровська область.

На виконання вимог ухвали Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 04
грудня 2013 року судом повторно
розглянуто подану стороною позивача
заяву про забезпечення позову від 09
вересня 2013 року, з урахуванням її
уточнень та доповнень.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних
обставин, з якими пов'язується
застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо).

Вирішуючи питання про можливість
застосування заходів забезпечення
позову, суд виходив с того, що заочним
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 30 вересня 2013 року,
позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені
частково та присуджено стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти
у розмірі 550 774,64 гривень, з яких
основний борг - 519 545,00 гривень, втрати
від інфляції - 1 039,09 гривень, 3% річних - 30
190,55 гривень, а отже судом є
встановлений факт наявності дійсного
спору між сторонами та наявності
непогашеного боргового зобов'язання
відповідача перед позивачем.

Обираючи вид забезпечення позову,
суд вважає за можливе, керуючись
вимогами п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», застосувати
заявлений вид забезпечення позову
шляхом накладення арешту на майно
відповідача в межах суми боргу,
встановленого рішенням суду.

Оцінка відповідності обраного заходу
забезпечення позову судом
здійснювалась з урахуванням
співвідношення прав (інтересу), про
захист яких просить заявник та
встановленої судом суми боргу
відповідача перед позивачем, а також
виходячи з визначених та документально
підтверджених об'єктів нерухомого
майна, які належать на праві власності
відповідачу.

Крім того, накладення арешту в межах
суми боргу на нерухомі об'єкти, зокрема,
на приміщення кафе, не буде
перешкоджати підприємницькій
діяльності відповідача.

Позивачем не було надано суду будь-яких
доказів на підтвердження наявності
рухомого майна у відповідача, його
конкретне визначення та вартість, на
яке позивач просить суд накласти арешт,
що свідчить про абстрактність
заявлених вимог та з огляду на, що суд
відмовляє в даній частині забезпечення
позову.

Отже, суд, з'ясувавши предмет спірних
відносин, зміст заявлених позовних
вимог, встановивши дійсність
виникнення спору між сторонами,
вирішуючи питання про вжиття заходів
забезпечення позову, з урахуванням
існуючої можливості відчуження
належного майна відповідачем третім
особам з метою унеможливлення
виконання рішення суду, у разі
задоволення позовних вимог позивача,
робить висновок про необхідність
вжиття заходів забезпечення позову,
оскільки останні є обґрунтованими та
співмірними заявленим позовним
вимогам.

Отже, враховуючи характер спору,
приймаючи до уваги, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду, з урахуванням заявлених вимог
позивача, суд вважає за можливе
задовольнити заяву про вжиття заходів
забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 151-153, 208-210, 293 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 про вжиття заходів
забезпечення позову по цивільній
справі № 201/10855/13-ц за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
задовольнити частково.

В межах задоволеного позову, що
становить 550774,64 гривень, за заочним
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 30 вересня 2013 року,
накласти арешт:

- на 1/3 квартири АДРЕСА_1, яке
належить ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1), на
підставі свідоцтва про право власності
від 01 жовтня 2008 року, яке внесено в
реєстраційну книгу за № 398Ж-08);

- на нежитлове приміщення - будівлю кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване за
адресою: Дніпропетровська область,
АДРЕСА_3 яке належить ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
підставі свідоцтва про право власності
№ 268 від 16 січня 2008 року шляхом заборони
будь-яким особам укладати угоди
стосовно цього майна, проводити його
реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження.

В іншій частині заяви ОСОБА_4 про
вжиття заходів забезпечення позову по
цивільній справі № 201/10855/13-ц за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно,
однак може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня її
проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її
виконання.

Ухвала може бути пред'явлена до
виконання протягом одного року з дня її
винесення.

Суддя:
А.В.
Брага