Справа № 587/3067/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року Сумський районний суд
Сумської області під головуванням
судді Степаненка О.А., при секретарі
Токаревій В.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Суми
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що відповідач ОСОБА_2 являється
батьком її сина ОСОБА_3 21 листопада 2011
року шлюб між позивачкою та
відповідачем ОСОБА_4 було розірвано на
підставі рішення суду. ОСОБА_3 після
розірвання шлюбу залишився проживати
разом з матір'ю. Відповідач після
розірвання шлюбу сплачує аліменти на
дитину в розмірі 447, 80 грн. щомісячно.
Влітку з 18.08.2013 - 27.08.2013 року син
позивачки ОСОБА_5 знаходився на
стаціонарному лікуванні в третьому
інфекційному відділенні СМДКЛ. В
результаті проведеного обстеження в
Сумській міській дитячій клінічній
лікарні було встановлено наступний
діагноз: ГКІ (гостра кишкова інфекція),
клебсієльно стафілококової етіології,
гастроентеритична форма середньої
тяжкості. Ускладнення основного:
токсикоексикоз І-ІІ ступінь, ацетон.
Супутній: Гострий тонзиліт, хронічний
аденоїдит в стадії не стійкої ремісії,
неповна блокада правої ніжки пучка
гіса, анемія І стадія. Після лікування
27.08.2013 року дитина була виписана з
одужанням. Після одужання від першої
хвороби, син захворів на іншу, більш
тяжку та небезпечну хворобу, а саме
було виявлено стафілококовий менінгіт.
Відповідно до виписки з епікризу
ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні
КУ «СМДКЛ Св. Зінаїди» з 30.09.2013 року по
18.10.2013 року. В результаті проведеного
обстеження встановлено наступний
діагноз, основний: Стафілококовий
менінгіт. Супутній діагноз: Загальний
недорозвиток мовлення третього рівня.
Позивачка посилалась на те, що вона
купувала ліки, медичні препарати за
свої кошти, які була вимушена брати в
борг у друзів та знайомих. На момент
хвороби сина вона ніде не працювала,
коштів сплачених відповідачем як
аліменти було недостатньо для
лікування дитини. В період з серпня по
жовтень 2013 року для лікування стна
позивачка купила ліків, медичних
препаратів на суму в 11148, 28 грн.
посилаючись на ці обставини . позивачка
просила пос оновити рішення, яким
стягнути з відповідача 7000 гривень
витрат на лікування, 500 гривень витрат,
понесених на правову допомогу.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги уточнила, просила стягнути
кошти в сумі 6500 гривень та судові
витрати.

В судовому засіданні відповідач позов
визнав частково, вважав, що стягненню
підлягає половина суми ( 5574, 14 грн.),
оскільки він систематично надавав
кошти ( аліменти) на дитину в розмірі
447,80 гривень, крім того надавав окремо
кошти, коли дитина перебувала в
лікарні, зокрема, він надавав позивачці
двічі по 850 гривень і одного разу 300
гривень, тобто на загальну суму 2000
гривень. Крім того, він давав позивачці
200 гривень, коли дитина знаходилась в
лікарні з отруєнням. Відповідач також
зазначав, що він є інвалідом третьої
групи, працює та отримує невелику
заробітну плату, не має свого житла і
орендує житло, його мати пенсіонерка і
також знімає житло, він витрачає кошти
на допомогу матері, тому розмір
грошових сум, що повинні бути стягнуті
з нього, становить 3000 гривень.

Заслухавши пояснення сторін, свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, вивчивши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим і таким, що
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 є батьком сина
позивачки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження( арк.с.7).

21 листопада 2011 року шлюб між позивачкою
та відповідачем ОСОБА_4 розірвано, що
підтверджується копією рішення суду(
арк.с.8).

Син ОСОБА_3 після розірвання
шлюбу залишився проживати разом з
позивачкою.

Відповідач після
розірвання шлюбу сплачує аліменти на
дитину в розмірі 447, 80 грн. щомісяця.

В період з 18.08.2013 по 27.08.2013 року дитина
сторін ОСОБА_5 знаходилася на
стаціонарному лікуванні в третьому
інфекційному відділенні СМДКЛ. В
результаті проведеного обстеження в
Сумській міській дитячій клінічній
лікарні було встановлено наступний
діагноз: ГКІ (гостра кишкова інфекція),
клебсієльно стафілококової етіології,
гастроентеритична форма середньої
тяжкості. Ускладнення основного:
токсикоексикоз І-ІІ ступінь, ацетон.
Супутній: Гострий тонзиліт, хронічний
аденоїдит в стадії не стійкої ремісії,
неповна блокада правої ніжки пучка
гіса, анемія І стадія. ( ар.с. 11, 12).

Після одужання від першої хвороби,
дитина захворіла на іншу хворобу, а
саме - стафілококовий менінгіт. ( ар.с. 11,
12).

Відповідно до виписки з епікризу
ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні
КУ «СМДКЛ Св. Зінаїди» з 30.09.2013 року по
18.10.2013 року. ( ар.с. 11, 12).

В результаті проведеного обстеження
встановлено наступний діагноз,
основний: Стафілококовий менінгіт.
Супутній діагноз: Загальний
недорозвиток мовлення третього рівня.

Відповідно до ст. 180 СК батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, а у
випадках, передбачених статтями 198, 199
цього Кодексу, і своїх повнолітніх
дочку, сина.

Відповідно до ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, з кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Судом встановлено, що на
лікування дитини позивачка витратила
11148 гривень 28 копійок. Та обставина, що
ліки для дитини дійсно придбавались,
фактично не оспорюється відповідачем і
підтверджується наданими позивачкою
квитанціями, товарними чеками,
фіскальними чеками( ар.с. 13, 14, 15, 16-19), а
також показаннями свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_9

Посилання відповідача на те,що ним
передавались позивачці 2200 гривень в
рахунок оплати лікування дитини не
може бути підставою для зменшення
розміру коштів, витрачених позивачкою
для лікування дитини і зазначених в
позовній заяві.

У відповідності з ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України
відповідач не надав суду доказів на
підтвердження своїх заперечень.

На обґрунтування своїх заперечень
відповідач послався на показання
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7

Зокрема, свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що
знає позивачку як колишню дружину
відповідача. У жовтні 2013 року
відповідач запропонував йому зайти до
лікарні і передати гроші позивачці. Він
був присутній при передачі грошей
ОСОБА_1 Через декілька днів вони з
відповідачем знову ходили до лікарні,
де відповідач передав позивачці
приблизно 300 гривень.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона
підтримує товариські стосунки з
сторонами і була свідком передачі
грошей відповідачем позивачці. Вона
особисто давала ОСОБА_2 850 гривень і
бачила, як той передавав гроші
позивачці по справі біля лікарні на
вул. Троїцькій в м. Суми.

Разом з тим, свідок ОСОБА_9 пояснив суду,
що про розмір грошей, що їх передавав
ОСОБА_2, йому відомо зі слів останнього,
при цьому грошей він особисто не
рахував. При передачі грошей ніяких
розписок ніхто не писав.

ОСОБА_2 пояснив суду, що письмових
доказів на підтвердження факту
передачі грошей в нього немає, доводити
факт передачі грошей він має намір
показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що про те,
що передані відповідачем грошові кошти
були призначені для лікування сина
відповідача, їй відомо зі слів самого
ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10 ( мати позивачки)
пояснила суду, що на лікування дитини
гроші надавала вся їхня родина,
зокрема, вона особисто надала
позивачці 3000 гривень, а що стосується
грошей, які начебто передавав
відповідач, то їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона є
свекрухою позивачки і гроші на
лікування дитини надавала вся сім’я,
зокрема, вона особисто надала 1000
гривень для придбання ліків, оскільки
сама позивачка не могла б самостійно
оплатити витрати на лікування. Що ж
стосується відповідача, то він до
лікарні не приходив і грошей на
лікування дитини не надавав. Коли йому
сказали про необхідність взяти участь
у лікуванні дитини, він запропонував
позивачці звернутися до суду. Він
пропонував позивачці 600 гривень за
умови написання відповідної розписки,
однак 600 гривень ним так і не були
передані.

Таким чином, позивач не надав суду
об’єктивних доказів на підтвердження
факту передачі грошей на лікування
дитини, тому суд не вбачає підстав для
зменшення розміру стягуваних коштів.

Посилання позивача на те, що він
сплачує аліменти на утримання дитини,
також не може бути підставою для
зменшення розміру грошових сум до 3000
гривень, оскільки відповідно до ст. 180
СК батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття, а
передбачені статтею 185 СК України
витрати відповідач повинен нести
незалежно від сплати аліментів.

Ствердження про те, що він є
інвалідом 3 групи, працює та отримує
невелику заробітну плату, не має свого
житла і орендує житло, його мати
пенсіонерка і також знімає житло, він
витрачає кошти на допомогу матері,
також не може бути підставою для
зменшення розміру стягуваних коштів до
3000 гривень, оскільки позивачка також
знаходиться у скрутному матеріальному
становищі, перебуває в декретній
відпустці і отримує незначні доходи.
Крім того, договір оренди житла
укладений не з матір’ю відповідача, а з
сестрою ОСОБА_12, в договорі не
зазначений розмір плати за
користування житлом і строк його дії
сплив 13 червня 2013 року ( ар.с. 31).

Сама ОСОБА_13 пояснила, що вона є
власником квартири в с. Червоному
Сумського району Сумської області,
вул. Першотравнева, 4/14, отже має своє
житло, однак фактично там не проживає і
не користується ним.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що сторони повинні нести витрати на
лікування дитини в рівних частках, тому
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно
стягнути 5574 гривень 14 копійок витрат,
пов’язаних з лікуванням дитини ( 11148
гривень 28 копійок : 2), 500 гривень витрат,
пов’язаних з наданням юридичної
допомоги та 196 гривень 73 копійки
витрат, пов’язаних зі сплатою судового
збору, а всього 6270 гривень 87 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 180, 185 СК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5574
гривень 14 копійок витрат, пов’язаних з
лікуванням дитини, 500 гривень витрат,
пов’язаних з наданням юридичної
допомоги та 196 гривень 73 копійки
витрат, пов’язаних зі сплатою судового
збору, а всього 6270 гривень 87 копійок.

В іншій частині позову відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя