АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Чех Н.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів:
Крижанівської Г.В., Пікуль А.А.

при секретарі:
Телятник І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 25 жовтня 2013 року у цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 жовтня 2013 року відмовлено
в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1 в інтересах ПАТ «Родовід Банк»
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив вказане рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов ПАТ «Родовід Банк»
задовольнити в повному обсязі. Звертає
увагу суду на те, що рішення суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не виконані, заборгованість за
кредитним договором №77.2/СЗ-381.07.2 від 06
листопада 2007 рокустаном на час
розгляду справи не погашена, а тому, суд
дійшов помилкового висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ПАТ «Родовід Банк».
Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
справи заборгованість за кредитом не
погашена.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 в
інтересах ПАТ «Родовід Банк» підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 проти апеляційної скарги
заперечував та просив її відхилити,
вважав, що спір судом вирішений
правильно.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
про час та місце апеляційного розгляду
справи повідомлений належним чином, а
тому, колегія суддів відповідно до
вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за
можливе слухати справу у його
відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з огляду
на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 06 листопада 2007 року
між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк», (банк) та ОСОБА_2 (позичальник)
було укладено кредитний договір №
77.2/СЗ-381.07.2, відповідно до якого банк
відкрив позичальнику відновлювальну
кредитну лінію на споживчі цілі у
розмірі 290 000,00 доларів США строком по 06
листопада 2009 року включно зі сплатою
позичальником 14,5% річних за
користування кредитними коштами
(а.с.7-9).

Відповідно до п. 4.2. кредитного договору
позичальник зобов'язався сплачувати
банку нараховані проценти за
користування кредитом до 10-го числа
кожного календарного місяця включно,
починаючи з місяця наступного за
звітним, а також 06 листопада 2009 року або
в день повного дострокового погашення
заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. 4.5. кредитного договору
позичальник зобов'язався за порушення
строків (термінів) повернення кредиту
та/або сплати процентів за
користування кредитом, сплачувати
банку пеню за кожний день прострочення
у розмірі 1,6 % від суми простроченої
заборгованості.

На підставі заяв ОСОБА_2 на видачу
готівки № 203_12, № 1366_8, № 1366_1 06 листопада
2007 року ВАТ «Родовід Банк» було надано
позичальнику 145 000,00 доларів США, 09
листопада 2007 року - 110 000,00 доларів США, 13
листопада 2013 року - 35 000,00 доларів США
(а.с.11-13)

01 жовтня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк»
та ОСОБА_2 було укладено договір про
внесення змін до кредитного договору №
77.2/СЗ-381.07.2, відповідно до якого з 01
жовтня 2008 року процентну ставку за
користування кредитом було
встановлено на рівні 17% річних (а.с.10).

Також 06 листопада 2007 року між ВАТ
«Родовід Банк» (банк) та ОСОБА_3
(поручитель) було укладено договір
поруки № 77.2/СЗ-381.07.2, відповідно до
якого поручитель зобов'язався
солідарно відповідати перед банком у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за
кредитним договором № 77.2/СЗ-381.07.2, а
також усіх додаткових угод, які можуть
бути укладені до закінчення строку
його дії, що укладений між банком та
позичальником (а.с.21-22).

Крім того, в забезпечення виконання
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором, 06 листопада 2007 року між ВАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_5 було
укладено договори іпотеки.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 04
січня 2013 року, заочним рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 01 лютого 2013 року
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 77.2/СЗ-381.07.2 від 06
листопада 2006 року в розмірі 6 657 196,06
доларів США було звернуто стягнення на
предмети іпотек - земельну ділянку, що
розташована за адресою: Київська
область, Києво-Святошинський район,
село Софіївська Борщагівка, вулиця
Толстого, 65, цільове призначення
земельної ділянки - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
загальна площа якої 0,0913 га, кадастровий
номер земельної ділянки :01:041:0139,
що належить ОСОБА_3 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 18 вересня 2007 року
серія ЯД № 935764, земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення-для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
загальною площею 0,0999 га, кадастровий
номер :01:018:0174, що належить ОСОБА_5
на підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку від 26
вересня 2007 року серії ЯД № 688694, шляхом
продажу предметів іпотеки на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження (а.с.60-68).

ПАТ «Родовід Банк» порушило перед
судом питання про солідарне стягнення
з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за
кредитним договором № 77.2/СЗ-381.07.2 від 06
листопада 2007 року, яка відповідно до
наданих ним розрахунків станом на 25
жовтня 2012 року становить 6 657 196,06
доларів США, що еквівалентно 53 210 968,10
грн. та складає: 290 000,00 доларів США
простроченої заборгованості за
кредитом, 32 464,05 доларів США
простроченої заборгованості за
процентами, 5 628 320,00 доларів США пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, 674 058,44 доларів США пені за
несвоєчасне погашення процентів 32 353,56
доларів США трьох процентів річних
(а.с.28-30).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ «Родовід Банк», суд першої
інстанції виходив з положень п. 3.3.
кредитного договору та того, що позов
ПАТ «Родовід Банк» є передчасним, так
як спочатку має бути вирішено питання
про стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на предмети
іпотек.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. ст.
598, 599, 629, 1054 ЦК України можна дійти
висновку, що задоволення позову
кредитора про звернення стягнення на
предмет іпотеки/застави не є
перешкодою для пред'явлення позову про
стягнення заборгованості з
позичальника та/або поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Так само,
задоволення позову кредитора про
стягнення заборгованості з поручителя
не є перешкодою для пред'явлення
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки/застави з метою
погашення заборгованості за тим самим
договором кредиту у разі, якщо на час
розгляду спору заборгованість за
кредитом не погашена.

Представник ПАТ «Родовід Банк» суду
пояснив, що виконавчі листи про
звернення стягнення на предмети
іпотек, які були видані на підставі
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 04
січня 2013 року та заочного рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 01 лютого 2013 року
до виконання пред'явлені не були, а
також надав до суду розрахунок,
відповідно до якого станом на 11 вересня
2013 року заборгованість за кредитним
договором № 77.2/СЗ-381.07.2 від 06 листопада
2007 року становить 8 279 675,82 доларів США,
що еквівалентно 66 179 448,79 грн. (а. с. 70-73,
90-91).

Відповідачами не було надано доказів
на спростування вказаних розрахунків.

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору
при непогашенні заборгованості перед
банком у строк передбачений договором,
банк звертає стягнення на передане в
іпотеку майно нерухоме майно. При
недостатності суми, вирученої від
продажу переданого в іпотеку
нерухомого майна, для повного
задоволення вимог банку він має право
одержати суму, якої недостатньо для
повного задоволення вимог банку за
рахунок іншого майна позичальника
відповідно до чинного законодавства
України.

Разом з тим, вказані умови договору, не
позбавляють ПАТ «Родовід Банк»
можливості звернення до суду із
позовом про стягнення з позичальника
суми боргу за кредитом, нарахованих
процентів та штрафних санкцій у
загальному порядку на підставі ст. 1054
ЦК України.

Частиною 1 ст. 12 ЦК України передбачено,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Родовід Банк» підлягає стягненню
заборгованість за кредитним договором
№77.2/СЗ-381.07.2 від 06 листопада 2007 року, в
розмірі 53 210 968,10 грн., що еквівалентно 6
657 196,06 доларів США, яка станом на 25
жовтня 2012 року складає: 290 000,00 доларів
США простроченої заборгованості за
кредитом, 32 464,05 доларів США
простроченої заборгованості за
процентами, 5 628 320,00 доларів США пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, 674 058,44 доларів США пені за
несвоєчасне погашення процентів 32 353,56
доларів США трьох процентів річних,
ураховуючи що ОСОБА_2 зобов'язання за
кредитним договором не виконав.

Окрім того, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Родовід Банк»,
посилаючись на те, що позов є
передчасним, суд першої інстанції не
перевірив наявності у ПАТ «Родовід
Банк» права вимоги до поручителя
ОСОБА_3

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст.
554 ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Разом з тим, ч. 4 ст. 559 ЦК України
передбачено, що порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Відповідно до роз'яснень, які викладені
у п. 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому, сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Відповідно до п. 4. договору поруки цей
договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до повного
погашення позичальником та/або
поручителем заборгованості за
кредитним договором. Цей договір
припиняється припиненням дії
кредитного договору, а також у
випадках, передбачених Цивільним
кодексом України та Господарським
кодексом України.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору
№77.2/СЗ-381.07.2 від 06 листопада 2007 року, п.
1.2. договору поруки №77.2/СЗ-381.07.2 від 06
листопада 2007 року сторонами було
визначено, що кінцевим строком
погашення заборгованості за кредитним
договором є 06 листопада 2009 року (а.с.7,21).

При цьому, слід враховувати, що
положення ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо
припинення поруки є імперативними та
не вимагають від поручителя вчинення
будь-яких дій, спрямованих на
припинення дії договору. Строк дії
договору поруки може бути продовжено
лише за згодою сторін шляхом внесення
до нього відповідних змін у письмовій
формі відповідно до вимог ст. 547 ЦК
України та в порядку, встановленому
законом, або шляхом укладення нового
договору, що є виключною підставою для
продовження або виникнення відносин
поруки.

Відтак, звертаючись до суду із позовом
про стягнення заборгованості з
поручителя позивач з урахуванням
положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України мав
надати суду докази щодо наявності між
сторонами відносин поруки та підстав
для покладення на поручителя
відповідальності за порушення
боржником зобов'язання.

Разом з тим, заявляючи позов до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, ПАТ «Родовід
Банк» не було надано жодних належних та
допустимих доказів відповідно до ст.
ст. 58-60 ЦПК України на підтвердження
пред'явлення ним вимоги до поручителя
ОСОБА_3 у межах визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК
України шестимісячного строку від дня
настання строку виконання зобов'язання
за кредитним договором, тобто, до 06
травня 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, з
позовом до суду про стягнення
заборгованості з поручителя ПАТ
«Родовід Банк» звернулося лише 13
березня 2013 року, тобто, більше ніж через
три роки після настання строку
виконання основного зобов'язання. Крім
того, з позовом до суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки позивач
звертався до ОСОБА_3 лише в листопаді 2012
року.

З урахуванням викладених обставин,
колегія суддів вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позовних вимог
ПАТ «Родовід Банк» про стягнення
заборгованості з відповідача ОСОБА_3 на
підставі договору поруки №77.2/СЗ-381.07.2
від 06 листопада 2007 року, оскільки
позивачем не було доведено наявності у
нього права вимоги до поручителя.

Враховуючи викладене, рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 25 жовтня 2013 року ухвалене з
порушенням норм матеріального права
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення
позовних вимог ПАТ «Родовід Банк».

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк»
підлягає стягненню 3 219 грн. судового
збору.

Керуючись ст. ст. 303,304,307,309,314,316,319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 25 жовтня 2013 року скасувати
та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором №77.2/СЗ-381.07.2 від
06.11.2007 року, в розмірі 53 210 968 (п'ятдесят
три мільйони двісті десять тисяч
дев'ятсот шістдесят вісім) гривень 10
копійок, 3 219 (три тисячі двісті
дев'ятнадцять) гривень 00 копійок
судового збору.

В позові до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
Г.В.
Крижанівська

А.А.Пікуль