АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/6994/13
інстанції - Макаров В.О.
Справа № 2012/7167/2012
Категорія - договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі -
Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє
в інтересах ОСОБА_3,

на заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 31 жовтня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 26 квітня
2012 року між ним та ОСОБА_3 був укладений
договір позики на суму 135700 гривень;
позика була надана на строк до моменту
продажу належної відповідачеві
квартири; відповідачем було складено
розписку про отримання позики. Згідно з
договором купівлі-продажу від 14 травня
2012 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 квартиру
АДРЕСА_1. Від виконання обов'язків за
договором з моменту продажу квартири
боржник ухиляється, тому ОСОБА_4
просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його
користь суму боргу 135700 гривень, штрафні
санкції за 106 днів прострочки виконання
зобов*язань за період з 15.06.2012 року по
28.08.2012 року в порядку ст. 1048 ЦК України
відповідно до облікової ставки НБУ та в
порядку ст. 625 ЦК України 3 % річних від
простроченої суми, всього 4138 грн., а
також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 31 жовтня 2012 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково, вирішено стягнути з ОСОБА_3 на
його користь заборгованість за
договором позики в сумі 135700грн.,
відсотки за користування позикою в
сумі 2955,66грн., судові витрати в розмірі
1492,95грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
посилається на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм права. Вказує, що
відповідач з позивачем договору позики
не укладав, реально ніяких грошей в
позику не отримував, а розписку написав
через відсутність у нього на той момент
грошей для оплати вартості квартири,
яку він мав намір придбати.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що згідно з
розпискою від 26 квітня 2012 року
відповідач позичив у ОСОБА_4 грошові
кошти в розмірі 135700 грн., борг
зобов*язався повернути після продажу
належної ОСОБА_3 трикімнатної квартири.

Факт складання такої розписки ОСОБА_3
не заперечував.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Так, з аналізу ст. ст. 510, 545 ЦК України та
відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України
розписка є борговим документом та може
бути надана позикодавцем для
підтвердження перед ним невиконаного
зобов'язання за договором позики.

Отже, особа, яка пред'явила розписку для
виконання і є позикодавцем.

Таким чином, надана суду ОСОБА_4
розписка свідчить про надання ним
відповідачу грошових коштів у розмірі
135700 грн. та, відповідно, отримання
останнім цієї грошової суми.

Згідно з договором купівлі-продажу 14
травня 2012 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_5
квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 наполягає, що при складанні
розписки грошові кошти не отримував, що
розписку написав через відсутність у
нього коштів для оплати вартості
квартири, яку він мав намір придбати,
однак належних та допустимих доказів
на підтвердження таких доводів, а також
того, що ОСОБА_3 борг ОСОБА_4 повернув -
матеріали справи не містять.

За таких обставин, правильним є
висновок суду про обґрунтованість
позову в частині стягнення з
відповідача на користь позивача суми
боргу за договором позики 135700 грн.

Зазначений висновок суду узгоджується
з правовою позицією Верховного Суду
України по справі № 6-63 цс 13 від 18
вересня 2013 року, згідно якого письмова
форма договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права. За своєю суттю розписка
про отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.

Позивач також просив стягнути з
відповідача штрафні санкції за 106 днів
прострочки виконання зобов*язань за
період з 15.06.2012 року по 28.08.2012 року в
порядку ст. 1048 ЦК України відповідно до
облікової ставки НБУ та в порядку ст. 625
ЦК України 3 % річних від простроченої
суми, всього 4138 грн.

Вирішуючи спір в цій частині, суд
першої інстанції вважав необхідним
стягнути з ОСОБА_3 лише передбачені ст.
1048ЦК України відсотки у розмірі
облікової ставки НБУ (7,5%), оскільки
стягнення 3% річних за прострочення
зобов'язання передбачено лише у
випадку не врегулювання таких
правовідносин щодо застосування
санкції законом або договором.

Такого висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального права.

За змістом ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається зі змісту розписки,
сторони обмежили строк дії договору
позики днем продажу належної ОСОБА_3
трикімнатної квартири, тому право на
одержання процентів за договором у
кредитора існує до закінчення такого
строку.

Суд першої інстанції не взяв до уваги,
що відповідно до вимог ст. ст. 625, 1048 ЦК
України позикодавець має право на
одержання процентів від суми позики
лише протягом строку дії договору, а
після його закінчення, у разі
прострочення виконання грошового
зобов'язання, застосовуються положення
ст. 625 ЦК України.

Позовні вимоги про стягнення відсотків
в порядку ст. 1048 ЦК України за період
дії договору, тобто за період з 26.04.2012
року по 14.06.2012 року позивачем не
заявлені.

Таким чином, вимоги про стягнення з
відповідача штрафних санкцій за 106 днів
прострочки виконання зобов*язань за
період з 15.06.2012 року по 28.08.2012 року в
порядку ст. 1048 ЦК України відповідно до
облікової ставки НБУ - задоволенню не
підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що в
розписці сторонами не встановлена
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань.

За таких обставин, стягненню з
відповідача на користь позивача, у
відповідності до вимог ст. 625 ЦК
України, підлягає 3 % річних за
порушення грошового зобов*язання - 1182,26
грн. (135700 : 100% х 3% : 365 днів х 106 днів
прострочки).

Витрати пов*язані із сплатою судового
збору повинні бути відшкодовані
позивачу у відповідності до вимог ст. 88
ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України суд апеляційної інстанції має
право змінити рішення суду першої
інстанції, підставою для чого згідно п.
4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є порушення
судом норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 526, 625, 1048 ЦК України, ст.
ст. 88, 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316,
317, 319 ЦПК України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 31 жовтня 2012 року
змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
суму боргу за договором позики 135700 грн.,
3 % річних від простроченої суми за 106
днів прострочки - 1182,26 грн., судові
витрати 1368,82 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -