№2/748/1093/13
Єдиний унікальний № 748/3429/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2013 року

м. Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Меженнікової
С.П.,

при секретарі Гримайло Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Чернігові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
територіальної громади села Роїще в
особі Роїщенської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, -

В с т а н о в и в :

Позивачі звертаючись до
суду з вказаним вище позовом просять
визнати право власності на житловий
будинок з господарськими спорудами, що
розташований за адресою: вулиця
Зарічна, будинок 64, село Роїще
Чернігівського району Чернігівської
області, по 1/6 частині за кожним із
позивачів як за колишнім членом
колгоспного двору та на 1/12 і на 1/4
частини за позивачем ОСОБА_1 як за
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_6, мотивуючи
свої вимоги тим, що вказаний вище
будинок відносився до господарств
“колгоспний двір”, головою
колгоспного двору станом на 01.07.1990 року
був ОСОБА_5, а членами – ОСОБА_6 та
позивачі. ОСОБА_5 помер 28.09.1990 році,
ОСОБА_6 – 21.10.2012 році. В зв'язку із тим, що
у свідоцтві на право власності на
вказане домоволодіння, що видано на
ім.”я голови колгоспного двору ОСОБА_5,
частки не визначені, позивачі не мають
можливості належним чином оформити
свої права на вказане домоволодіння, а
тому вимушені звернутись з позовом до
суду. Після збільшення позовних вимог
позивач ОСОБА_1 також просив встановити
факт прийняття спадщини за законом
після померлого 22 вересня 1990 року
батька ОСОБА_5.

Сторони в судове засідання не
з”явилися, надали через канцелярію
суду заяви про розгляд справи у їх
відсутність, позовні вимоги позивачі
підтримують, відповідач свою позицію
щодо позову не виклав(а.с.63-65,71,77).

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на стороні відповідача –
Чернігівська районна державна
нотаріальна контора про день та час
розгляду справи повідомлена належним
чином, про свою згоду на участь у справі
не заявила.

Керуючись ст.ст.36,169 ЦПК України суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутності не з”явившихся сторін та
третьої особи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності
на житловий будинок з господарськими
спорудами підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 20 (із подальшими змінами) “ Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності”,
право власності на майно, яке належала
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні.

Судом встановлено, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на житловий будинок,
виданого 05 жовтня 1990 року виконавчим
комітетом Чернігівської районної Ради
народних депутатів на підставі рішення
виконкому Чернігівської районної ради
народних депутатів №243 від 14 вересня 1990
року та зареєстрованого в
Чернігівському бюро технічної
інвентаризації 05 жовтня 1990 року за
реєстровим №21 в реєстровій книзі №1,
житловий будинок по вул. Революції, 64 в
с. Роїще, належить колгоспному двору,
головою якого був ОСОБА_5, що
підтверджується копією указаного
свідоцтва (а.с.18).

Зі змісту указаного
свідоцтва вбачається, що право
власності на спірний будинок визнано
не за одним ОСОБА_5, а за колгоспним
двором в цілому, головою якого був
останній, при цьому в свідоцтві не
перераховані всі члени двору та не
визначені їх частки.

Згідно рішення 14 сесії 23
скликання Роїщенської сільської ради
від 22.06.2001 року, вулиця «Революції» була
змінена на вулицю «Зарічна», про
свідчить довідка Роїщенської
сільської ради №230 від 22.05.13р. на а.с.51.

Судом також встановлено, що згідно
довідки Роїщенської сільської ради та
свідоцтва про право власності від
05.10.1990 року, виданого на житловий
будинок №64 по вул. Зарічна (раніше
Революції), в с. Роїще (а.с.18,72), дане
господарство відносилось до категорії
„колгоспний двір”, і головою
колгоспного двору станом на 01.07.1990 року
був ОСОБА_5, а членами колгоспного двору
були: його дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_1,
невістка ОСОБА_2, онуки ОСОБА_7 (на даний
час, після укладення шлюбу, має
прізвище “Богдан” (а.с.52), ОСОБА_3.
Станом на 15.08.1991 року на вказаний
колгоспний двір вже було видано
свідоцтво на право власності на ім.»я
голови колгоспного двору. Земельна
ділянка, згідно записів
земельно-кадастрової книги, за
вказаною адресою площею 0,60 га
зареєстрована за ОСОБА_6 для ведення
особистого підсобного господарства
(а.с.74).

Згідно ст.120 ЦК УРСР
колгоспний двір – це сімейно-трудове
об”єднання осіб, які використовують
майно двору для ведення підсобного
господарства і для сімейних потреб.
Майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу
розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду
України в п.13 постанови від 24 червня 1983
року № 4 « Про практику розгляду судами
України справ про спадкування» та в
підпункті «г» пункту 6 постанови від 22
грудня 1995 року № 20 «Про судову практику
у справах за позовами про захист права
приватної власності», правила ст.563 ЦК
УРСР про те, що спадщина на майно
колгоспного двору відкривається лише
після смерті останнього його члена,
поширюється на випадки припинення
колгоспного двору лише з цих підстав до
01 липня 1990 року. У разі смерті члена
колгоспного двору після 30 червня 1990
року спадщина на відповідну частку
майна колгоспного двору відкривається
після смерті кожного з його колишніх
членів.

Колгоспний двір був припинений 15
квітня 1991 року, коли відповідно до
постанови Верховної Ради Української
РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон
України “ Про власність”.

Таким чином, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, мали рівне право
на майно колгоспного двору, а значить, і
на вказаний вище житловий будинок з
господарськими спорудами, тобто по 1/6
частині.

Отже, позиція позивачів ґрунтується на
нормах матеріального права і вони, як
члени колишнього колгоспного двору,
мають право власності кожний на 1/6
частину спірного домоволодіння.

Згідно записів у копії свідоцтв про
смерть серії ІІ-ЕЛ №414438, серії І-ЕЛ
№200081, ОСОБА_5 помер 28 вересня 1990 року,
ОСОБА_6 – 21 жовтня 2012 року (17,27).

Враховуючи, що спадщина після смерті
ОСОБА_5 відкрилась до набрання чинності
новим Цивільним кодексом України, тому,
виходячи з Прикінцевих та Перехідних
Положень ЦК України та постанови
Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року, до даних
правовідносин застосуванню підлягає
чинне на той час законодавство,
зокрема, відповідні правила Цивільного
кодексу Української РСР.

Відповідно до наданої інформації
Державним нотаріальним архівом
Чернігівської області ( а.с.69), спадкова
справа після смерті ОСОБА_5 не
заводилась.

Довідкою Роїщенської сільської ради
від 25 грудня 2013 року (а.с.78) підтверджено
фактичне прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_6
спадщини після смерті 28.09.1990 року
батька та чоловіка ОСОБА_5, що
узгоджується з положеннями ст.549 ЦК
УРСР (в редак.1963 року), яка була чинною
на час відкриття спадщини.

Згідно копії спадкової справи, яка
надійшла з Чернігівської районної
державної нотаріальної контори
(а.с.67-68), після померлої 21.10.2012 року
ОСОБА_6, спадщину за заповітом прийняв
ОСОБА_1, який отримав свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
земельні ділянки.

Враховуючи, що в судовому засіданні
знайшов підтвердження факт
своєчасного прийняття позивачем
ОСОБА_1 спадщини за правилами ст.549 ЦК
УРСР після смерті 28.09.1990 року ОСОБА_5,
тому позовні вимоги про встановлення
факту прийняття ним спадщини
підлягають задоволенню.

Отже, до спадкового майна спадкодавця
ОСОБА_5 належала 1/6 частина вказаного
вище домоволодіння, яка перейшла до
спадкоємців по закону – дружині ОСОБА_6
та сину ОСОБА_1 (по 1/12), до спадкового
майна спадкодавця ОСОБА_6 належала ?
(1/12+1/6) частина домоволодіння, яка
перейшла в порядку спадкування до сина
ОСОБА_1

Таким чином, позивач ОСОБА_1 після
смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, став мати
право на 1/2 частину вказаного вище
домоволодіння, що складається з 1/12
частини як за спадкоємцем першої черги
за законом після смерті ОСОБА_5, з 1/4
частини як за спадкоємцем за заповітом
після смерті ОСОБА_6 та 1/6 частини, що
належала йому як колишньому члену
колгоспного двору. А позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 набули право власності
кожний на 1/6 частину даного
домоволодіння як члени колишнього
колгоспного двору.

29 травня 2013 року ОСОБА_1 було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на вказаний вище
будинок в зв»язку з відсутністю
правовстановлюючого документу, в якому
була б визначена частка спадкодавця на
даний будинок так як дане
домоволодіння відносилося до
господарства “колгоспний двір, про що
приватним нотаріусом винесено
постанову ( а.с.49).

Вартість указаного житлового будинку
становить відповідно до технічного
паспорту 112392 грн, що підтверджується
копією технічного паспорта (а.с.10-16).

Як передбачено ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22
лютого 2012 року видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, провадиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивачі
позбавлені можливості відновити свої
права у позасудовому порядку, а тому їх
права підлягають судовому захисту,
шляхом визнання за ними права
власності.

Суд враховує положення ст.124
Конституції України, згідно якої
юрисдикція суду поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
При цьому можливий судовий захист, як
тих цивільних прав, що прямо названі в
ЦК, так і тих, що випливають із норм
Конституції чи іншого Закону.

Керуючись ст.ст. 10,11, 13, 60, 61, 208, 209, 212, 215, 218
ЦПК України, ст. ст. 120, 123, 529, 549
Цивільного кодексу Української РСР,
ст.ст. 1233,1235, 1268, 1269 Цивільного кодексу
України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до територіальної громади села
Роїще в особі Роїщенської сільської
ради Чернігівського району
Чернігівської області про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
житловий будинок з господарськими
спорудами, задовольнити.

Встановити факт своєчасного прийняття
ОСОБА_1 спадщини за законом після
смерті ОСОБА_5, який помер 28 вересня 1990
року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: вул. Зарічна,64 в с. Роїще
Чернігівського району, Чернігівської
області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: вул. Зарічна,64 в с. Роїще
Чернігівського району, Чернігівської
області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: вул. Зарічна,64 в с. Роїще
Чернігівського району, Чернігівської
області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: вул. Зарічна,64 в с. Роїще
Чернігівського району, Чернігівської
області.

Рішення може бути оскаржене до
Чернігівського апеляційного суду
Чернігівської області шляхом подання
апеляційної скарги до Чернігівського
районного суду Чернігівської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С.П.
Меженнікова