Справа № 463/763/13
Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/5371/13
Доповідач в 2-й інстанції: Бойко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Гірник Т.А.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря -
Глинського О.А.,

з участю:
представника Львівської міської ради -
Поповича Я.Д.,

відповідача ОСОБА_3,
третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Львівської
міської ради на рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 30 травня 2013
року у справі за позовом Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи: ОСОБА_4, Львівська міська
рада, - про зобов"язання до вчинення дій,
-

в с т
а н о в и л а:

11.03.2008 року Личаківська районна
адміністрація Львівської міської ради
звернулась до суду в порядку ч.ч. 1, 2, 4, 7
ст.376, ч.2 ст.383 ЦК України, ст.ст.12, 42 ЗК
України, ст.73 Закону України "Про
місцеве самоврядування" і положення
"Про порядок врегулювання питань
самочинного будівництва у м.Львові",
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради від
06.05.2005 року №406 (із змінами) з позовом до
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про
демонтаж самочинно здійснених
прибудов до квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в
будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що власником квартири
НОМЕР_1 ОСОБА_3 та одним із
співвласників квартири НОМЕР_2 в
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 без дозволу
районної адміністрації, без
погодженого проекту та без дозволу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
було здійснено добудову до їхніх
квартир, відповідно, на першому та
другому поверхах будинку, у зв"язку з
чим їх було притягнуто до
адміністративної відповідальності та
розпорядженням Личаківської районної
адміністрації від 06.11.2007 року
зобов"язано демонтувати самочинні
добудови, яке вони не виконали. Крім
того, самочинне будівництво здійснено
на земельній ділянці, яка не була їм
відведена для цієї мети і яка не є у
їхньому користуванні чи власності, а
належить Львівській міській раді, і
відповідачі не вчиняли жодних дій щодо
узаконення самочинного будівництва.

Первісним рішенням Личаківського
районного суду м.Львова від 01.04.2011 року
(а.с.98-100 т.1) вказаний позов було
задоволено, зобов"язано відповідача
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 демонтувати прибудови
та привести квартири до попереднього
стану.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 16.05.2011 року (а.с.152-153 т.1)
рішення суду першої інстанції в
частині зобов"язання відповідача
ОСОБА_3 демонтувати прибудову до
квартири НОМЕР_1 вказаного вище будинку
та привести квартиру до попереднього
стану скасовано й ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову до нього. В решті
рішення - залишено без змін.

Скасовуючи частково рішення суду
першої інстанції, апеляційний суд
виходив з того, що 25.06.2007 року, тобто до
прийняття Личаківською районною
адміністрацією розпорядження про
демонтаж самочинних добудов,
відповідач ОСОБА_3 продав належну йому
квартиру НОМЕР_1 у вказаному будинку
ОСОБА_7, до якої вимог позивач не
пред"являв.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 22.02.2012 року
(а.с.176-178 т.1) названі вище рішення судів
першої та другої інстанцій скасовані і
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів, суд
касаційної інстанції виходив з того, що
позов пред"явлений на підставі одразу
декількох частин ст.376 ЦК України, які
передбачають окремі підстави для
визнання будівництва самочинним та
відповідні правові наслідки для особи,
яка його здійснила. Крім того, звернув
увагу судів на те, що позов пред"явлено
як на підставі ч.4, так і ч.7 ст.376 ЦК
України, які є взаємовиключними.

Суд касаційної інстанції також звернув
увагу на те, що знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою та
відповідно до вказаної норми може мати
місце за двох умов: неможливості
проведення відповідної перебудови або
відмови особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво від її проведення. Вказав,
що судом не досліджено питання
технічної можливості перебудови, а
одразу ухвалено рішення про знесення
зведеної добудови до квартири НОМЕР_2,
яке призведе до руйнування добудови до
квартири НОМЕР_1.

На новому розгляді справи у суді першої
інстанції позивач уточнив правові
підстави звернення з позовом,
виключивши посилання на ч.7 ст.376 ЦК
України, та пред"явив додатково вимогу
й до нового власника квартири НОМЕР_1 в
будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_5, про
зобов"язання не чинити перешкоди в
приведенні вказаної квартири до
попереднього стану.

Рішенням Личаківського районного суду
м.Львова від 30.05.2013 року (а.с.75 т.2) у
задоволенні позову Личаківської
районної адміністрації відмовлено.

Рішення суду оскаржила Львівська
міська рада, просить його скасувати з
підстав неповного з"ясування обставин,
які мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Свої доводи
апелянт обґрунтовує тим, що суд не
врахував факту здійснення
відповідачами самочинної добудови до
будинку без відведення земельної
ділянки, яка належить Львівській
міській раді. Вважає, що відбулось
самовільне захоплення частини
земельної ділянки, яка належить
територіальній громаді м.Львова.
Апелянт зазначає, що прибудинкова
територія, на якій розташований
вказаний будинок, повинна
використовуватись виключно для
обслуговування будинку рівноцінно
всіма його мешканцями, а також
підприємством, яке обслуговує будинок
та прибудинкову територію, - ЛКП "За
замком". Крім того вказав, що в будинку
не створено ОСББ, яке має право на
відведення земельної ділянки.

Учасники судового розгляду, які не
з"явились в судове засідання, про час та
місце розгляду справи були повідомлені
у встановленому законом порядку,
клопотань про відкладення розгляду
справи від них не надходило, що дає
апеляційному суду право, у
відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України, розглянути справу у їхній
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Львівської міської ради в
підтримання апеляційної скарги,
заперечення відповідача ОСОБА_3,
третьої особи ОСОБА_4, яка одночасно
представляє й інтереси відповідача
ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що власниками
квартири НОМЕР_2, яка знаходиться на
першому поверсі в будинку АДРЕСА_1, є
відповідач ОСОБА_6 та третя особа
ОСОБА_4 Власником квартири НОМЕР_1, яка
знаходиться на другому поверсі в цьому
будинку, є відповідач ОСОБА_5, який
придбав квартиру в ОСОБА_7 на підставі
договору купівлі-продажу від 15.04.2011
року, яка в свою чергу, придбала
вказану квартиру у відповідача ОСОБА_3
на підставі договору купівлі-продажу
від 25.06.2007 року.

Відповідач ОСОБА_6 (інвалід 2-ої групи)
для поліпшення житлових умов своєї
сім"ї (а.с.26, 31 т.1) самочинно без дозволу
районної адміністрації, без
погодженого проекту та без дозволу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
здійснила прибудову до своєї квартири
НОМЕР_2 розміром 12м*5м (а.с.15 т.1), за що
постановою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
від 31.08.2006 року була притягнута до
адміністративної відповідальності
(а.с.10 т.1).

14.05.2007 року відповідач ОСОБА_6
звернулась у Личаківську районну
адміністрацію про надання дозволу на
експлуатацію самочинно здійсненої
прибудови до своєї квартири (а.с.28 т.1).

Згідно з висновком міжвідомчої комісії
в Личаківському районі м.Львова від
19.06.2007 року, визначено, що технічно
можливо експлуатувати квартиру НОМЕР_2
після самочинно здійсненої
реконструкції з прибудовою та
влаштувати котел опалення на площі
кухні взамін опалювальних пічок і
газової колонки, згідно з поданою
проектною документацією (а.с.27 т.1).

Відповідач ОСОБА_6 отримала також
погодження Личаківського РВ м.Львова
ГУ МНС України у Львівській області та
санепідемстанції Личаківського району
м.Львова (а.с.24, 25 т.1).

Згідно попереднього архітектурного
висновку щодо відповідності
самовільно проведених будівельних
робіт по реконструкції з добудовою до
квартири НОМЕР_2 вимогам будівельних
норм і правил, порушень будівельних
норм і правил виявлено не було (а.с.23 т.1)

Личаківська районна адміністрація не
видала розпорядження про дозвіл на
експлуатацію самочинно здійсненої
відповідачем ОСОБА_6 прибудови до
квартири лише по тій причині, що
відповідач ОСОБА_3 відкликав свою
попередню заяву (а.с.18, 20 т.1) про надання
їй згоди на експлуатацію прибудови
(а.с.16, 17, 29 т.1). При цьому, всі інші
мешканці давали відповідачеві ОСОБА_6
свою згоду на експлуатацію самочинно
здійсненої нею прибудови (а.с.19, 21, 22 т.1).

У зв"язку з відсутністю згоди лише
одного мешканця будинку ОСОБА_3, своїм
розпорядженням №998 від 06.11.2007 року
Личаківська районна адміністрація
зобов"язала відповідача ОСОБА_6
демонтувати самочинно здійснену
прибудову і привести квартиру до
попереднього стану (а.с.6, 8, 9 т.1).

Жодних зауважень від Личаківської
районної адміністрації щодо
здійснення відповідачем ОСОБА_6
будівництва без відведення земельної
ділянки для цієї мети на той час не
виникало.

Відповідач ОСОБА_3 також самочинно
здійснив прибудову до своєї квартири
НОМЕР_1 (а.с.15 т.1) над прибудовою
відповідача ОСОБА_6, на рівні другого
поверху, за що постановою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю від 10.01.2007 року був
притягнутий до адміністративної
відповідальності (а.с.11 т.1).

На відміну від відповідача ОСОБА_6, він
для узаконення самочинної прибудови у
Личаківську районну адміністрацію не
звертався, однак, мешканці будинку не
заперечували відносно здійснення ним
реконструкції квартири за рахунок
прибудови (а.с.54 т.1).

Тим же самим розпорядженням №998 від
06.11.2007 року Личаківська районна
адміністрація зобов"язала й
відповідача ОСОБА_3 демонтувати
самочинно здійснену ним прибудову і
привести квартиру до попереднього
стану (а.с.6, 8, 9 т.1).

На момент нового розгляду справи в суді
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 дійшли
між собою згоди і заперечень щодо
експлуатації самочинно здійснених
ними прибудов від інших мешканців
будинку та нового власника квартири
НОМЕР_1 не було.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
вказаним будівництвом не порушені
права інших мешканців будинку,
оскільки вони висловлювали свою згоду
на здійснення відповідачами прибудов
до своїх квартир.

Не спростованим апелянтом залишився й
висновок суду про те, що самочинне
будівництво здійснене на закріпленій
за будинком відповідачів
прибудинковій території.

В судовому засіданні представник
Львівської міської ради пояснив, що
можливе й відведення земельної ділянки
під уже існуюче будівництво, однак, за
вирішенням цього питання відповідачі
до ради не звертались.

Згідно з висновком №020/13 судової
будівельно-технічної експертизи від
20.04.2013 року, демонтаж самочинного
будівництва першого та другого
поверхів збудованого впритул до
квартир НОМЕР_2 і НОМЕР_1 на АДРЕСА_1,
призведе до пошкодження
конструктивних елементів будинку,
відповідно, погіршить існуючий стан
квартир НОМЕР_2 і НОМЕР_1 (а.с.41-51 т.2).

Таким чином, при встановленні лише
самого факту самочинності будівництва
за відсутності порушень ним прав інших
мешканців будинку, які висловлювали
згоду на таке будівництво, з
урахуванням негативних наслідків
демонтажу здійснених відповідачами
добудов, розташування самочинного
будівництва в межах прибудинкової
території, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
знесення відповідачами самочинного
будівництва за позовом Личаківської
районної адміністрації.

При цьому, відмова у задоволенні даного
позову, не перешкоджає Личаківській
районній адміністрації звернутись з
позовом в порядку ч.7 ст.376 ЦК України,
зокрема, про зобов"язання відповідачів,
які здійснили будівництво, провести
відповідну перебудову у разі виявлення
істотних порушень будівельних норм і
правил.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин, фактичні обставини
справи, давши належну правову оцінку
доказам, які надали сторони в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень, не допустив порушень норм
матеріального та процесуального
закону, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в
а л и л а:

апеляційну скаргу Львівської міської
ради відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 30 травня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:

________________ Бойко С.М.

Судді:

________________ Гірник Т.А.

________________ Штефаніца Ю.Г.