Справа № 523/5453/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р. Суворовський районний
суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді
Пепеляшкова О.С.

при секретарі
Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті ОСОБА_1 цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання права на
спадщину та скасування заповіту,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулись ОСОБА_2 й
ОСОБА_3, яки вказали, що після смерті їх
сестри ОСОБА_6 відкрилась спадщина у
вигляді квартири АДРЕСА_1, на яку
спадкодавець залишила заповіт. Так як
підпис на заповіті виконаний не
спадкодавцем, позивачі після уточнення
позовних вимог до ОСОБА_4 просили
визнати за ними право на спадщину після
померлої 25.06.2012р. сестри ОСОБА_6,
скасувати заповіт, складний від імені
ОСОБА_6, що був посвідчений 26.04.2012р.
приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5,
реєстровий № 1190.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2,
яка також діяла як представник
позивача ОСОБА_3, а також представник
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 вимоги позову
підтримали та просили його
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на викладені в позовній
заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_7 заперечували проти задоволення
позову, посилаючись на те, що позовні
вимоги є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають в повному
обсязі, надали письмові заперечення
проти позову, вказуючи на відсутність
доказів родинних відносин між
позивачами та спадкодавцем, що
позивачам було відомо про наявність
заповіту ще за життя спадкодавця, яка
була одинокою людиною та двоюрідною
сестрою відповідача, а ОСОБА_4
здійснювала догляд за хворою ОСОБА_6
(про що знали позивачі по справі але
відмовились надавати спадкодавцю
допомогу через її обтяжливість) та
згодом з метою врегулювання спірних
питань з приводу спадку ОСОБА_6
самостійно, за власним бажанням, склала
заповіт на ім’я відповідача, який
посвідчила приватний нотаріус,
викликана до квартири спадкодавця у
зв’язку з тяжкою хворобою. Так як
позивачі за життя спадкодавця не мали
бажання надавати допомогу своїй
сестрі, її не відвідували, а припущення
щодо того, що ОСОБА_6 заповіт не
підписувала, носить необґрунтований
характер, на похоронах сестри позивач
ОСОБА_8 взагалі заявила про відсутність
будь-яких претензій на спадок,
відповідач та її представник просили
позов залишити без задоволення в
повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 до суду не з’явилась,
повідомлялась про час та місце
розгляду справи належним чином та
своєчасно, причини неявки суду
повідомлені не були.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, допитавши свідків,
дослідивши надані докази, вивчивши
матеріали справи, суд встановив, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно копії рішення Маліновського
районного суду м.Одеси від 30.01.2013р. по
справі № 1519/23141/2012 встановлено факт
родинних відносин між сестрами ОСОБА_2
та ОСОБА_6 (а.с. 100).

Як убачається з копії свідоцтва про
право власності на житло від 25.05.2006р. та
копії свідоцтва про право на спадщину
за законом, ОСОБА_6 була власником
АДРЕСА_2 (а.с. 43-45).

В судовому засіданні з пояснень
допитаних свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 судом встановлено, що ОСОБА_6
перед смертю хворіла, потребувала
сторонньої допомоги, проте до медичних
закладів не зверталась, так як
відчувала до них недовіру, втративши
перед цим сина та чоловіка, й
лікувалась власними силами. У зв’язку
з необхідністю піклування за родичкою
відповідач зверталась до інших родичів
з проханням надати допомогу у догляді
за ОСОБА_6, так як ОСОБА_4, будучи сама
особою похилого віку, мала труднощі
щодо надання такої допомоги.

Проте родичі, серед яких були також
позивачі по справі, вважаючи таку
допомогу важкою, не відкликнулись, тому
відповідач змушена була сама та за
допомогою сторонньої особи ОСОБА_10
таке повне утримання ОСОБА_6 надавати –
доглядати, годувати, купувати ліки та
продукти, надавати фізичну допомогу
ОСОБА_6, яка була суттєво обмежена
хворобою в пересуванні, прибирати в
квартирі, доглядати за майном хворої
родички тощо. З метою врегулювання
майнових відносин на майбутнє ОСОБА_6
виявила бажання скласти заповіт (так як
будь-яких ліків, що впливали би на
розумовий стан спадкодавця, вона не
приймала, розуміла значення своїх дій
та могла керувати ними), для чого до
квартири спадкодавця прибула
приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5 та
посвідчила заповіт на ім’я ОСОБА_4, що
підтверджується свідченнями допитаних
в судовому засіданні вказаних свідків.

26.05.2012р. на випадок своєї смерті ОСОБА_6
залишила заповіт, посвідчений
приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5, яким
майно – АДРЕСА_2 ОСОБА_6 заповіла
відповідачу ОСОБА_4 (а.с. 35).

ОСОБА_6 померла 23.06.2012р. (а.с. 7).

Станом на час смерті спадкодавець
ОСОБА_6 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30).

В цій квартирі, крім спадкодавця також
проживала та була зареєстрована
відповідач по справі ОСОБА_4 (а.с. 31).

Після смерті ОСОБА_6 її було поховано
силами та за рахунок відповідача,
влаштовано поминальний обід,
встановлено пам’ятник (а.с. 69-71, 79), що,
крім іншого, не заперечувалось
позивачем та його представником.

Також ОСОБА_4 здійснювала утримання
нерухомого майна – квартири АДРЕСА_3
після смерті спадкодавця, що
підтверджується наявними у
відповідача квитанціями про сплату
комунальних послуг (а.с. 72-77)

З заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6 звернулась відповідач
ОСОБА_4 (а.с. 28).

Згідно положень ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті – ст. 1223 ЦК
України.

Стаття 1247 ЦК України встановлює
загальні вимоги до форми заповіту, а
саме, що заповіт складається у
письмовій формі, із зазначенням місця
та часу його складення, має бути
особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до ч.ч.1 та ст. 1248 ЦК України
нотаріус посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. Нотаріус може на
прохання особи записати заповіт з її
слів власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів.

Пунктом 2 глави 1 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5
передбачено, що в окремих випадках,
коли фізична особа не може з'явитися в
приміщення нотаріальної контори
нотаріальні дії можуть бути вчинені
поза вказаними приміщеннями, але в
межах нотаріального округу.

Особи, визначені у статті 1262 ЦК України
(рідні брати та сестри спадкодавця,
його баба та дід як з боку батька, так і
з боку матері) одержують право на
спадкування у разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини – ч.2 ст. 1223 ЦК
України.

Разом з тим позивачами жодних пояснень
з приводу підстав того, чому вони
дійшли до висновку про те, що підпис на
заповіті виконаний не спадкодавцем –
надано не було, будь-яких обставин, яки
б могли поставити під сумнів особисте
підписання спадкодавцем заповіту
позивачами не висвітлено, пояснень
осіб, яки свідчили про відвідування
нотаріусом ОСОБА_6 для складання
заповіту не спростовано, клопотання
про призначення експертизи не
обґрунтовано жодним поясненням щодо
доцільності її призначення, а тому суд
доходить до висновку про те, що ці
твердження позивачів є надуманими.

Суд критично ставиться до пояснень
ОСОБА_2 про те, що вона проживала до
квітня 2012 року разом із спадкодавцем та
надавала їй допомогу як таких, що
суперечать встановленим обставинам по
справі та не підтверджуються жодним
доказом.

Не можуть бути прийняті судом
пояснення свідка ОСОБА_12 як такі, що не
містять інформації щодо предмету
доказування.

Не приймаються до уваги інші пояснення
позивача та її представника як такі, що
не мають правового значення для
розгляду справи по суті.

Окремо суд звертає увагу на ту
обставину, що з заявами про прийняття
спадщини до нотаріуса позивачі не
звертались, фактично спадщину не
прийняли, доказів звернення до
Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини, а також наявності
родинних відносин між спадкодавцем та
позивачем ОСОБА_3 - не навели.

Крім того суд зазначає, що підстави
недійсності заповіту визначає ст. 1257 ЦК
України, а за положеннями ст. 1254 цього
кодексу право на скасування заповіту
має лише заповідач.

На підставі викладеного суд дійшов до
висновку про необґрунтованість
заявлених ОСОБА_2 й ОСОБА_3 вимог про
визнання права на спадщину та
скасування заповіту й відсутність
підстав для їх задоволення в повному
обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218,
294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа приватний нотаріус Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання права на спадщину та
скасування заповіту – залишити без
задоволення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення через Суворовський
районний суд м.Одеси. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя