Р І Ш Е Н Н Я

іменем
України

"21" листопада 2013 р.
Справа № 126/4001/13-ц

Провадження № 2/126/1248/13

Бершадський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді Хмель Р.В.

при секретарі Дончик О. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бершадь цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2006 року між сторонами
було укладено договір
№ К2H0RX03600777, за умовами якого
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 911,89
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на
порядок та умови кредитування шляхом
підписання Умов надання кредиту
фізичним особам "Розстрочка".
Відповідно до умов договору ОСОБА_1
повинен був надавати Банку грошові
кошти для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за Кредитом, за
відсотками, комісією та інших витрат,
визначених Угодою.

У зв'язку з порушенням
відповідачем зобов'язань, визначених
кредитним договором, станом на 18.09.2013
року утворилась загальна
заборгованість в сумі 30429,61 грн.

Враховуючи вищенаведене,
представник позивача ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
30429,61 грн. за кредитним договором №
K2H0RX03600777 від 28.05.2006 року та судовий збір
304,30 грн.

Представник позивача до судового
засідання не з'явився, попередньо
надавши суду заяву про розгляд справи у
його відсутність, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, однак до початку розгляду
справи по суті надав до суду заяву, в
якій позов не визнав, просив суд
відмовити в його задоволенні у зв'язку
з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи викладене, суд
прийшов до висновку про можливість
розгляду справи без участі сторін за
наявних у справі доказів, а тому
дослідивши матеріали позову встановив,
що 28 травня 2006 року між сторонами було
укладено договір № К2H0RX03600777, за
умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 911,89 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. та зобов'язався повернути
отриманий кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом і виконати свої
зобов'язання згідно з даним договором в
повному обсязі.

Згідно з умовами договору, даний
кредит був наданий відповідачеві на
строк 12 місяців, тобто до 28.05.2007 року.

Станом на 18.09. 2013 року за відповідачем
наявна заборгованість в сумі 30429,61 грн.
в тому числі непогашений кредит
становить 911,90 грн., несплачені відсотки
за користування коштами складають 9395,96
грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 196,92 грн., пеня
становить 17999,61 грн. та штраф - 500 грн. та
1425,22 грн.

28.05.2007 року строк повернення кредиту
закінчився, тобто відповідач
прострочив виконання зобов'язання за
Кредитним договором, проте, позивач
звернувся до суду з позовом в жовтні 2013
року, тобто через шість років.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановляється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

Таким чином, станом на травень 2007
року позивач знав про наявність боргу
за кредитним договором, на протязі
шести років до суду за захистом своїх
порушених прав не звертався, та
відповідно до діючого цивільного
законодавства втратив право на
звернення до суду в зв'язку в пропуском
строків позовної давності.

Крім, того пунктом 31 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» судам роз'яснено, що у
спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, відповідно не
звертався до суду із заявами про
поновлення строку позовної давності.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд
не вирішує питання розподілу судових
витрат по сплаті судового збору,
оскільки судом ухвалене рішення про
відмову у задоволенні позову в повному
обсязі.

На підставі викладеного вище та
керуючись ст. ст. 257, 261, 267, ЦК України,
Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ :

В позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через Бершадський районний суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня його проголошення, а особами, які
не були присутні при його оголошенні
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: