АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Савицький
05 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого: Невідомої Т.О.
суддів:
Крижанівської Г.В., Пікуль А.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 12 вересня 2013 року у цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
спожиту електричну енергію,
в с т а н о в и л а :
У січні 2013 року ПАТ «Київенерго»
звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за спожиту електроенергію
В обґрунтування заявлених позовних
вимог посилались на те, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, та
являється споживачем електричної
енергії, яку постачає йому ПАТ
«Київенерго», відповідно до умов
укладеного між сторонами. Відповідач
не своєчасно та не в повному обсязі
сплачує за фактичне щомісячне
споживання електричної енергії та
станом на 01.08.2012 року має
заборгованість за спожиту
електроенергію у розмірі 54 583, 34 грн., що
стало підставою для звернення до суду.
Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 12.09.2013 позов
ПАТ «Київенерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» 55 129 грн. 18. коп.

Не погодившись із таким рішенням
суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, просив скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити повністю в задоволенні
позову.Зазначає, що рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 14.03.2012, яке набрало законної сили
згідно ухвали Апеляційного суду м.
Києва від 18.07.2012 та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 05.12.2012, встановлено
протиправність дій ПАТ «Київенерго» з
нарахування заборгованості за
електричну енергію за особовим
рахунком НОМЕР_2 в сумі 54 631, 29 грн.
(станом на момент заміни 27.07.2011 старого
електролічильника новим). На думку
апелянта судом першої інстанції під
час винесення рішення не враховано
встановлені рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 14.03.2012 факти.
Також відповідачем зазначається про
помилковість розрахунків суми
заборгованості.

Представник відповідача ОСОБА_2 в суді
апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Помазан Р.В. та Шумілова Л.О. в
інтересах ПАТ «Київенерго»
заперечували проти апеляційної скарги,
вважали, що спір судом вирішений
правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, відповідно до
договору купівлі - продажу квартири від
10 квітня 2003 року, відповідач ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1.

18 серпня 2006 року між ПАТ «Київенерго»
та ОСОБА_1 укладено договір №80131-006-11 про
користування електричною енергією, у
відповідності до умов якого, позивач,
як енергопостачальник бере на себе
зобов'язання надійно постачати
споживачу енергію в необхідних йому
обсягах, відповідно до потужності
електроустановок споживача з
гарантованим рівнем надійності,
безпеки та якості, а споживач
зобов'язується оплачувати одержану
електричну енергію за обумовленими
тарифами (цінами) у термін,
передбачений договором (а.с.30).

Квартира АДРЕСА_1 забезпечується
електропостачанням від ПАТ
«Київенерго», що, зокрема,
підтверджується особовою карткою
споживача ( а.с.24-25) та не заперечується
відповідачем.

У відповідності до наявного в
матерілах справи технічного паспорту
електролічильника енергії та договору
про користування електричною енергією,
облік спожитої енергії проводиться по
шести цифрам барабанів у вікнах щитка
електролічильника (а.с.18-21).

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач ОСОБА_1 фактично отримує
послуги з постачання електроенергії
від позивача, у період з лютого 2010 року
по 01.08.2012 року у відповідача за
несвоєчасну та не в повному обсязі
сплату за фактичне щомісячне
споживання електричної енергії
накопився борг у розмірі 54 583, 34 грн., що
підтверджується розрахунком наданим
позивачем, а тому позовні вимоги ПАТ
«Київенерго» підлягають задоволенню. З
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 55 129, 18 грн., з яких 54
583, 34 грн. заборгованість за спожиту
електроенергію.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються ст. 714 ЦК України, , ст. ст.
24-27 Закону України «Про
електроенергетику», Правилами
користування електричною енергією для
населення", затвердженими Постановою
Кабінету міністрів України від 26 липня
1999 року №1357.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій
стороні (споживачеві, абонентові)
енергетичні та інші ресурси,
передбачені договором, а споживач
(абонент) зобов'язаний оплачувати
вартість прийнятих ресурсів та
дотримуватись передбаченого договором
режиму її використання, а також
забезпечити безпечну експлуатацію
енергетичного та іншого обладнання.

Пунктом 5.1. Правил користування
електричною енергією,затверджених
постановою НКРЕ від 31липня 199 року №28
визначено, що договір про постачання
електричної енергії є основним
документом, який регулює відносини між
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом,що здійснює свою
діяльність на закріпленій території, і
споживачем та визначає зміст правових
відносин, прав та обов'язків сторін.
Споживання електричної енергії без
договору не допускається. Між
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом та споживачем
укладається один договір про
постачання електричної енергії за
усіма об'єктами споживача, які
розташовані на території здійснення
ліцензійної діяльності постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом. За взаємною згодою сторін
можуть бути укладені окремі договори
про постачання електричної енергії за
кожним об'єктом споживача.

Згідно технічного паспорта
встановленого позивачу
електролічильника енергії, а також
договору про користування електричною
енергією, облік спожитої енергії
проводиться по шести цифрам барабанів
у вікнах щитка електролічильника
(а.с.18-21).

Позивачем неправильно знімалися
показання приладу обліку електричної
енергії, що призвело до неповної оплати
та виникнення заборгованості за
фактично спожиту ним електроенергію.

Здійснення споживачем неповної оплати
спожитої електричної енергії також
підтверджується квитанціями оплати, в
яких зазначено показники лічильника по
п'яти цифрах барабану лічильника, а не
шести, як передбачено укладеним між
сторонами договором.

Крім того, в договорі на постачання
електричної енергії № від 18.08.2006,
підписаного обома сторонами, як зі
сторони енергопостачальника, так і зі
сторони споживача, та скріпленого
печаткою, зафіксовано показними
шестизначні, а саме 000027, тобто апелянт
свідомо, порушуючи умови договору,
знімав показання електролічильника за
п'ятизначною шкалою.

З моменту укладення договору жодних
скарг споживача щодо неправильності
роботи електролічильника не надходило.
З боку енергопостачальника неполадок
та будь-яких зауважень щодо
правильності роботи даного
електролічильника також виявлено не
було.

Установивши, що відповідачем оплата за
спожиту електроенергію за період з
лютого 2010 року по 01.08.2012 року
проводилася не в повному обсязі, у
зв'язку з чим заборгованість за
спожиту електроенергію становить 54 583,
34 грн.., суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про необхідність
її стягнення у визначеному розмірі.

Колегією суддів відхиляються як
безпідставні доводи апеляційної
скарги щодо неврахування судом першої
інстанції рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 14 березня 2012
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «Київенерго», третя
особа: ОСОБА_5 про захист прав
споживачів, оскільки зазначеним
рішенням не вирішувалось питання щодо
наявності або відсутності
заборгованості у відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо
невірності розрахунку суми
заборгованості також відхиляються як
безпідставні, оскільки розрахунки за
спожиту електричну енергію здійснені
позивачем за діючими тарифами для
населення на підставі показань
приладів обліку відповідно до п.27
Правил, крім того, сума заборгованості
підтверджується актом звіряння №
1/НОМЕР_2 від 27.02.2010 та показаннями,
зафіксованими при заміні лічильника
споживача (а.с.26).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і містять
посилання на обставини, які з
достатньою повнотою досліджені і
оцінені судом першої інстанції. Вони не
впливають на законність рішення, яке
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини, в
межах заявлених позовних вимог, а тому
колегія суддів апеляційного суду не
знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 вересня 2013
рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
Г.В. Крижанівська

А.А. Пікуль