Справа № 441/1710/13
Головуючий у 1 інстанції:
Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/783/7393/13
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Шумської Н.Л., Струс Л.Б.

з участю секретаря Березюка О.З.

та з участю ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 13 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської
області, треті особи відділ
Держземагенства у Городоцькому районі
Львівської області, ОСОБА_4 про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу та
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування, -

встановила:

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 13.09.2013 року у
задоволенні вищезазначеного позову
ОСОБА_2 про встановлення факту
належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 правовстановлюючого документу
Державного акту на право приватної
власності на землю серії І-ЛВ № 012396,
виданого 25.02.2002 року на ім»я ОСОБА_5, та
визнання права власності на земельну
ділянку площею 1,9428 га згідно
Державного акту серія І-ЛВ № 12396 від
25.02.2002 року в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення
про задоволення позову, покликаючись
на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.
Вважає, що суд прийшов до помилкового
висновку про те, що її бабця ОСОБА_5 за
життя не набула права власності на
земельну ділянку площею 1,9428 га, що на
території Великолюбінської селищної
ради, і що така не належала їй на час
відкриття спадщини. ОСОБА_5 працювала в
колгоспі, 09.04.1997 року їй було видано
Сертифікат на право приватної
власності на землю (середню земельну
частку), взамін якого згодом вже
після її смерті було видано Державний
акт серії І-ЛВ № 012396, а отже вона
фактично на законних підставах набула
право власності на дану земельну
ділянку. Суд безпідставно прийшов до
висновку про те, що Сертифікат від
09.04.1997 року не є правовстановлюючим
документом, оскільки відповідно до п. 17
Перехідних положень Земельного
Кодексу України передбачено, що
Сертифікати на право приватної
власності на середню земельну частку,
отримані громадянами є
правовстановлюючими документами при
реалізації ними права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості) відповідно до
законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скаргу слід відхилити з
таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
таким вимогам відповідає.

Районним судом установлено, що ОСОБА_5
09.04.1997 року видано Сертифікат на право
приватної власності на землю (середню
земельну частку) Серія ЛВ № 142001,
реєстраційний № 374 (а.с.15). ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_5 померла, що стверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1
(а.с.10).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, ст. 9
ЦК України (в редакції 1963 року)
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її
смерті.

Державний акт на право приватної
власності на землю серії І-ЛВ № 012396
виданий на ОСОБА_5 25.02.2002 року, тобто
після її смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Позивачка є онукою ОСОБА_5, є її
спадкоємцем по закону і має право на
спадкове майно ОСОБА_5, яке належало
їй на момент відкриття спадщини.

Сертифікат на право на земельну
частку (пай) не засвідчує право
власності на земельну ділянку.
Враховуючи наведене, районний суд
прийшов до вірного висновку про те, що
ОСОБА_5 за життя не набула права
власності на земельну ділянку площею
1,9428 га призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на території
Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської
області згідно Державного акту серії
І-ЛВ № 012396, тому така не входить до
складу спадщини, відтак відсутні
правові підстави для задоволення
позову.

Висновки суду достатньо мотивовані і
підтверджені доказами, наявними в
матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам
процесуального та матеріального
права, обставинам справи, доводи скарг
висновків суду не спростовують, тому
колегія суддів підстав для скасування
рішення суду не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315,
ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,
-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Городоцького районного
суду Львівської області від 13 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Шандра М.М.

Судді:

Шумська Н.Л.

Струс Л.Б.