Справа № 428/1999/13-ц
Провадження № 22ц/782/4395/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді - Авалян Н.М.

суддів - Максюти І.О., Туренка С.І.

при секретарі - Борзило О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ТОВ «АВТО
ПРОСТО» на заочне рішення
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 30 квітня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«АВТО ПРОСТО» про визнання договору
недійсним та стягнення сплачених за
недійсним договором коштів, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду 05 березня 2013
року з вказаним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що між ним
та відповідачем 05 травня 2011 року був
укладений договір про придбання
автомобіля марки Chevrolet Aveo вартістю 93 440
грн. через організовану відповідачем
систему «АвтоТак». На виконання
договору позивач сплатив вступний,
поточні та страхові внески на суму 70
868,52 грн. Позивачу був запропонований
автомобіль ЗАЗ Vida меншою вартістю.
Бажаючи отримати автомобіль вказаної
марки, позивач звернувся до
відповідача, але отримав відповідь про
те, що для отримання автомобіля йому
необхідно перерахувати 97 000 грн., що
вдвічі перевищує вартість автомобіля.
Позивач вважає, що відповідач веде
нечесну підприємницьку діяльність,
оскільки внаслідок виконання
вищевказаної угоди він набуває лише
право на придбання вказаного
автомобіля, а не сам автомобіль, що
свідчить про створення відповідачем
пірамідальної схеми, в якій один
учасник системи «АвтоТак» за власні
кошти оплачує вартість автомобіля,
який надається іншому її учаснику, а
право на його одержання залежить від
розміру фондів грошових коштів,
внесених учасниками цієї схеми.
Посилаючись на вказані обставини, а
також на несправедливість умов
договору, позивач просив визнати
недійсним укладений з відповідачем
договір та стягнути з відповідача
сплачені ним за недійсним договором 70
868,52 грн.

Заочним рішенням Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 30
квітня 2013 року суд задовольнив позов.
Визнав недійсною угоду №363644 від 05
травня 2011 року, укладену між ОСОБА_1 та
ТОВ «АВТО ПРОСТО. Стягнув з ТОВ «АВТО
ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 сплачені ним
за недійсною угодою кошти в сумі 70 868,52
грн. Вирішив питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення, порушенням
судом норм процесуального та
матеріального права.

В судове засідання сторони не
з'явились, належним чином завчасно були
повідомлені про день та час розгляду
справи, про що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення судових
повісток. Їх неявка відповідно ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право залишити його без змін,
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог або
змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст.309 ЦПК України
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю
відповідає зазначеним вимогам закону
та за своїм змістом відповідає вимогам
ст.215 ЦПК України.

Судом було встановлено , що 05 травня 2011
року між позивачем та відповідачем
було укладено угоду № 363644, яка
складається з основного тексту -
додатку № 1 (анкети учасника) та
додатку № 2 (правила функціонування
системи з придбання товарів в групах
«АвтоТак»), предметом якої є надання
позивачу послуг системи «АвтоТак»,
спрямованих на придбання автомобіля
марки Chevrolet Aveo вартістю 93 440 грн. Згідно
з вказаною угодою, її предметом є
надання позивачеві послуг системи
АвтоТак, спрямованих на придбання
автомобіля (ст. 1). Згідно зі статтею 3
угоди, Товариство зобов'язалося
включити позивача до системи АвтоТак,
сформувати групу для придбання
автомобіля, включити позивача до цієї
групи і адмініструвати цю групу
протягом строку її існування,
організувати та створити умови для
придбання позивачем автомобіля,
здійснити оплату його вартості
виробнику, імпортеру чи дистриб'ютору
за рахунок коштів, сплачених
учасниками системи, і забезпечити
отримання автомобіля позивачем на
умовах даної угоди, здійснити
адміністративні процедури, необхідні
для передачі автомобіля учасникові,
який одержав право на отримання
автомобіля, формувати фонди для
повернення коштів, приймати та
перераховувати страхові платежі
страховій компанії, а також надавати
інші послуги та вчиняти інші дії,
визначені в угоді та додатках до неї,
які спрямовані на придбання позивачем
автомобіля через систему АвтоТак. На
виконання вказаної угоди ОСОБА_1 05.05.2011
р. сплатив ТОВ «АВТО ПРОСТО» плату за
послуги, пов'язані з вступом до системи,
у сумі 3363 грн. 84 коп., та плату за надання
послуг при придбанні автомобіля у сумі
67 504 грн. 68 коп., а всього 70 868 грн. 52 коп.
Після сплати позивачем вказаних
грошових коштів ТОВ «АВТО ПРОСТО»
сповістило його про те, що за рішенням
постачальника припинено імпортування
автомобілів Chevrolet Aveo, в зв'язку з чим
повідомило про заміну автомобіля
зазначеної марки на автомобіль іншої
марки після надання права на отримання
автомобіля.

Задовольняючи позов, суд перші
інстанції виходив з того, що умови
укладеного сторонами договору
створюють істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
позивача (споживача послуги) з огляду
на те, що пов'язані із вступом до
системи, яка суперечить принципу
добросовісності, з використанням
пірамідальної схеми, тому вони є
несправедливими.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду, оскільки він повністю
відповідає встановленим обставинам
справи, а також нормам матеріального
права, які правильно застосовані судом
до правовідносин сторін. Крім того, суд
першої інстанції при вирішенні справи
врахував правову позицію, викладену
Верховним Судом України в аналогічній
справі.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину його
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою - третьою
та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
забороняється нечесна підприємницька
практика, яка включає в тому числі
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною. Згідно з п.7 ч. 3
цієї статті прямо заборонені дії як
такі, що вводять споживача в оману,
зокрема, утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує лише за
можливість одержання компенсації, яка
надається за рахунок залучення інших
споживачів до такої схеми, а не за
рахунок безпосереднього продажу йому
або споживання ним продукції.

Згідно із прямим приписом ч.6 ст.19
Закону України «Про захист прав
споживачів» правочин, здійснений з
використанням нечесної
підприємницької практики, вважається
недійсним, тобто - нікчемним в силу
прямого припису закону.

У постанові Верховного Суду України
від 28 травня 2012 року, прийнятій за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема
положень ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів», висловлено
правову позицію про те, що сплата
коштів не за сам товар, що
придбавається споживачем, а тільки за
можливість одержання ним лише права на
його отримання, формування без
залучення власних коштів груп
клієнтів, за рахунок коштів яких
здійснюється передача права на купівлю
товару одному з учасників відповідної
групи, є компенсацією за рахунок коштів
інших її учасників, залучених до умов
діяльності системи, а тому зазначена
схема діяльності є такою, що вводить
споживача в оману та є пірамідальною
(справа № 6-35цс12).

Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України правова
позиція, висловлена у вказаному
судовому рішенні Верховного Суду
України є обов'язковою при
застосуванні положень вищевказаних
правових норм, якими обґрунтовано
позовні вимоги та які, враховуючи
характер спірних відносин між
сторонами у даній справі, підлягають
застосування при її вирішенні.

Зі змісту положень укладеної між
сторонами угоди та додатку № 2 до неї
вбачається, що в розумінні змісту п.7 ч.3
ст.19 Закону України «Про захист прав
споживачів» діяльність відповідача з
виконання її умов фактично є
пірамідальною схемою, оскільки позивач
в результаті виконання угоди отримує
не право вимагати передачі йому
обумовленого у ній автомобіля, а може
набути лише право на його одержання у
разі розподілу автомобілів, придбаних
за рахунок коштів, внесених учасниками
групи, до якої він входить, але при
цьому право на отримання автомобіля
можуть одержувати не всі учасники
відповідної групи, а тільки ті, які
набрали найбільшу кількість балів
через механізм накопичення внесків або
запропонували найбільшу кількість
авансових внесків. Проте й у такому
випадку за відповідачем зберігається
право на анулювання в подальшому
наданого позивачу права на отримання
автомобіля. Окрім того, спірна угода не
містить строків та термінів отримання
позивачем автомобіля, а самі
обумовленні у ній дії, які
зобов'язалися вчиняти відповідач та
позивач, не гарантують в подальшому
обов'язкове його одержання.

Це також вбачається зі змісту
направленого відповідачем позивачу
листа як учаснику системи АвтоТак, в
якому зазначено, що можливість обрати
іншу марку автомобіля, ніж обумовлену
угодою Chevrolet Aveo, позивач набуває після
надання йому права на отримання
автомобіля (а.с.25).

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи та дав належну оцінку всім
доказам згідно зі ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК
України, а в рішенні навів переконливі
доводи на обґрунтування своїх
висновків.

Доводи апеляційної скарги правильних
висновків суду не спростовують.

Так, не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про помилкове
тлумачення судом змісту пірамідальної
схеми, оскільки таке тлумачення судом
надано, виходячи з приписів
вищезазначених норм матеріального
права та правового висновку
Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги про те, що 11
вересня 2013 року Верховним Судом
України була висловлена протилежна
правова позиція щодо ознак
пірамідальної схеми (справа 6-40цс13), не
можуть бути прийняті до уваги
апеляційним судом, оскільки
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду на
момент його ухвалення, а правова
позиція, на яку посилається апелянт, не
могла бути врахована судом першої
інстанції при вирішенні справи.

Також не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про відсутність в
оскаржуваному договорі ознак
використання пірамідальної схеми з
посиланням на ліцензування здійснення
діяльності з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах, з огляду на те, що
надання такого виду фінансових послуг
не може звільняти особу, яка отримала
ліцензію на здійснення цього виду
фінансової діяльності, від обов'язку
дотримуватися вимог Закону України
«Про захист прав споживачів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення лише тільки з формальних
міркувань.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 313-317, 319, 323-325,
327 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ТОВ «АВТО
ПРОСТО» відхилити.

Заочне рішення Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від
30 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді: