Придніпровський районний суд
номер справи 711/7395/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого –
судді - Степаненко О.М.

при секретарі -
Проценко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та
усунення від права на спадкування за
законом,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3

06.10.2012 року ОСОБА_3 помер, його смерть
зареєстрована Відділом реєстрації
актів цивільного стану по м. Черкаси
Черкаського міського управління
юстиції, про що зроблено відповідних
актовий запис за №2499 від 18.10.2012. Після
його смерті відкрилася спадщина.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося
спадкове майно, а саме 1/2 частина
квартири АДРЕСА_1. Право власності
ОСОБА_3 на це майно підтверджується
дублікатом свідоцтва на право
власності від 24.04.2013, виданого
департаментом економіки та розвитку
Черкаської міської ради.

Незадовго до смерті, а саме 17.08.2012,
ОСОБА_3 зареєстрував шлюб зі своєю
знайомою ОСОБА_2, про що їй стало відомо
вже після смерті сина. Ці дані
підтвердилися при її зверненні до
нотаріуса і ознайомленні з заявою
відповідачки в спадковій справі.

Відповідно, спадкоємцями за законом
після смерті ОСОБА_3 є вона та ОСОБА_4, як
дружина, що пережила чоловіка.

Вважає, що шлюб, укладений між ОСОБА_3 та
відповідачкою ОСОБА_2, був фіктивним, і
вона, відповідно до ч. 4 ст. 1224 ЦК
України, має бути усунута від права на
спадкування за законом. Крім того, вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через тяжку
хворобу був у безпорадному стані (ч. 5
ст. 1224 ЦК).

Так, ОСОБА_3 з 2008 року хворів на важку
хворобу - цироз печінки, в зв'язку з чим
неодноразово звертався за медичною
допомогою, з 05.10.2010 йому було
встановлено інвалідність 3 групи, що
підтверджується довідкою управління
праці та соціального захисту населення
Придніпровського району м. Черкаси №2101
від 24.07.2010.

Незадовго до смерті, знаходячись в
стані загострення хвороби, він уклав
шлюб з відповідачкою, з якою вони були
тільки знайомими. Через місяць після
укладення шлюбу, 19.09.2012, ОСОБА_3 було
госпіталізовано з діагнозом цироз
печінки змішаної етіології в стадії
судинної декомпенсації, і через 17 днів
він помер, що підтверджується довідкою
3-ої Черкаської міської лікарні №141-63 та
дублікатом виписки з історії хвороби
№14163.

Тобто, в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3
відповідачка знаходилася 50 днів, хоча
жодного дня з ним разом не проживала, не
надавала допомогу на його лікування та
взагалі не спілкувалася, не надавала
матеріальної допомоги на його
лікування, витрати на яке вона несла
особисто.

В квартирі АДРЕСА_1 на день смерті
ОСОБА_3 разом з ним була зареєстрована і
проживала тільки вона, що
підтверджується довідкою КП
«Придніпровський СУБ» №1449 від 06.07.2013 та
довідкою КП «Придніпровський СУБ» №2884.

Таким чином, ОСОБА_2 підлягає усуненню
від права на спадщину, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_3, померлого 06.10.2012,
оскільки вона спільно не проживала з її
сином ОСОБА_3 як до реєстрації шлюбу,
так і після нього, не вела з ним
спільного господарства, зареєструвала
шлюб із спадкодавцем без наміру
створення сім'ї, виконання обов'язку
подружжя, а виключно із-за виникнення
права на спадкування, ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через тяжку хворобу фактично був у
безпорадному стані, не допомагала
ліками чи коштами на лікування її сина.

Просить шлюб зареєстрований у Відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану по м. Черкаси Черкаського
міського управління юстиції між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 актовий запис №933 від 17.08.2012
визнати недійсним; усунути ОСОБА_2 від
права на спадщину, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_3, померлого 06.10.2012;
стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові
витрати.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_5
позовні вимоги підтримала просила їх
задоволити з підстав, викладених у
позові, додатково пояснила, що
фіктивність шлюбу підтверджується,
також, відсутністю дітей у ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, а також неурочистою
реєстрацією шлюбу.

Допитана в порядку ст. 184 ЦПК України в
якості свідка позивач ОСОБА_1,
показала, що відповідач ОСОБА_2 спільно
не проживала з її сином ОСОБА_3, не вела
з ним спільного господарства,
зареєструвала шлюб із спадкодавцем без
наміру створення сім'ї та виконання
обов'язку подружжя, а виключно із-за
виникнення права в порядку спадкування
на частину квартири, яка залишилась
після його смерті. Відповідач не
надавала допомоги під час його хвороби,
не допомагала ліками чи коштами на
лікування її сина. Всі витрати
перебування сина у лікарні здійснювала
вона та його друзі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечувала проти позовних вимог,
пояснила, що знає померлого ОСОБА_3 дуже
давно. Він був хрещеним батьком її
дитині, яка народилась від першого
шлюбу. Відносини у них були добрими, які
стали ще тісніше після її розлучення.
Вони частіше почали бачитись.
Приблизно з 2010 року відносини у них
переросли в подружні. Вони разом
відпочивали, в тому числі їздили разом
на море, вели спільне господарство,
піклувались один про одного, проживали
разом. Коли ОСОБА_3 неодноразово
потрапляв в лікарні, та як мав
захворювання печінки, вона піклувалась
про нього, купувала ліки, знаходилась
біля нього в лікарні. Була разом з ним у
лікарні і під час його смерті. Просила
відмовити у позовних вимогах.

Суд, заслухавши доводи сторін,
проаналізувавши показання свідків,
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану (ч.1 ст. 21 СК України).

Згідно інформації повного витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про шлюб встановлено, що 17.08.2012 Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану по м. Черкаси Черкаського
міського управління юстиції відбулась
реєстрація шлюбу за актовим записом 933
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

У заяві про державну реєстрацію шлюбу
від 17.08.2012 ОСОБА_3 висловив бажання
зареєструвати шлюб, про що свідчить не
тільки його підпис, а й відповідний
власноручний запис: «Бажаємо
зареєструвати наш шлюб 17.08.2012».

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є
підставою для виникнення прав та
обов'язків подружжя.

Твердження позивача, які викладені в
позовній заяві, а також в її показаннях
спростовуються показаннями свідка
ОСОБА_6, який зазначив, що він проводив
лікування ОСОБА_3 в третій Черкаській
міській лікарні восени 2012 року.
Останній був у вкрай тяжкому стані та
потребував сторонньої допомоги. Біля
нього постійно була його дружина
ОСОБА_2, яка здійснювала активний
догляд за хворим, купувала ліки тощо.
Від того як вона піклувалась за ОСОБА_3
та за характером такого уходу, не було
ніякого сумніву що вона була йому
дружиною. Матір ОСОБА_3 – ОСОБА_1 він
декілька разів бачив в лікарні. Не
пам’ятає, що вона (матір) приносила
ліки.

Аналогічні показання дала ОСОБА_7, яка
працює санітаркою в третій Черкаській
міській лікарні у відділенні де
лікувався ОСОБА_3ІФ., крім того,
показала, що ОСОБА_2 знаходилась біля
ОСОБА_3 цілодобово, залишалась біля
нього на ніч. Всі ліки купувала вона.

Показаннями даними під час допиту
свідка ОСОБА_8 встановлено, що він
знаходився в одній палаті разом із
ОСОБА_3 під час лікування в третій
Черкаській міській лікарні в 2011 році.
Пам’ятає як до останнього приходила
дружина (так називав її ОСОБА_3) на ім’я
ОСОБА_2. Вона приносила йому їжу,
купувала ліки. Стосунки у них були як у
чоловіка та дружини.

Свідок ОСОБА_9 в суді показав, що знає
ОСОБА_2 як дружину ОСОБА_3. Сумніву щодо
справжності шлюбу у нього немає. Вони
(ОСОБА_3 та ОСОБА_2) разом заходили до них
в гості. Підтвердив поїздки ОСОБА_3
разом із ОСОБА_2 на море.

Допитана в суді в якості свідка ОСОБА_10,
показала, що знає ОСОБА_2 спочатку як
куму ОСОБА_3, а потім як його дружину.
Зустрічала їх у місті разом, бачила
разом їх і в квартирі, де проживав
ОСОБА_3.

Незважаючи на те, що судом критично
оцінені показання свідка ОСОБА_11 як
показання свідка, який не може назвати
джерела своєї обізнаності щодо певної
обставини (ст. 63 ЦПК України), про
існування, як на її думку, фіктивного
шлюбу, який підтверджується, начебто,
тим, що в 2011 році ОСОБА_3 приходив до них
додому і освідчувався у коханні до її
дочки, які в минулому зустрічались.
Однак взяв до уваги її показання про те,
що в 2011 році при зустрічі із ОСОБА_1
остання жалілася, що ОСОБА_3
зустрічається з ОСОБА_2.

Не знаходять підтвердження показання
позивача ОСОБА_1 про те, що шлюб був
укладений під час загострення хвороби,
так як показаннями свідків
встановлено, що влітку 2012 року стан
здоров’я у ОСОБА_3 був задовільний, він
займався спортом, про що також
вказувала і сама ОСОБА_1

Згідно з ч. 2 ст. 40 СК України шлюб
визнається недійсним за рішенням суду
у разі його фіктивності. Шлюб є
фіктивним, якщо його укладено жінкою та
чоловіком або одним із них без наміру
створення сім'ї та набуття прав та
обов'язків подружжя. Розірвання шлюбу,
смерть дружини або чоловіка не є
перешкодою для визнання шлюбу
недійсним.

Отримані в судовому засіданні докази, в
тому числі й показання свідків,
спростовують підстави, передбачені ч. 2
ст. 40 СК України, за якими шлюб міг би
визнаний фіктивним, а навпаки вказують
на намір ОСОБА_3 та ОСОБА_2 створити
сім’ю, а також на належне виконання з
боку ОСОБА_2 обов’язків подружжя.

За таких досліджених обставин, суд
вважає, що у вимогах ОСОБА_1 про
визнання шлюбу недійсним необхідно
відмовити.

Крім того, позивач ОСОБА_1 вимагаючи у
суду визнати шлюб недійсним з підстав
його фіктивності, вказала на положення
ч. 4 ст. 1224 ЦК України, які дають підстави
для усунення від права на спадкування,
зокрема, не мають права на спадкування
за законом одна після одної особи, шлюб
між якими є недійсним або визнаний
таким за рішенням суду.

Приймаючи, що суд не знайшов підстав
для визнання шлюбу недійсним, підстав
для усунення від права на спадкування
за законом, відсутні.

Твердження позивача ОСОБА_1 про,
начебто, ухилення ОСОБА_2 від надання
допомоги спадкодавцеві, тобто ОСОБА_3,
який через тяжку хворобу був у
безпорадному стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК),
спростовується показаннями свідків.

За наявності встановлених фактичних
обставин суд вважає, що у позовних
вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
шлюбу недійсним та усунення від права
на спадкування за законом необхідно
відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 3, 21, 36, 37, 40 СК України,
ст. ст. 16, 1224, 1261 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 5, 6, 10, 11, 57 - 60, 81, 88, 208, 209, 212
- 215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання шлюбу недійсним та усунення
від права на спадкування за законом, -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий

О.М.Степаненко