Провадження № 6-1529/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2013 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого
судді - Лазаренко В.В.

при секретарі -
Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак Г.М.
про тимчасове обмеження керівника
боржника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропродінвест»
ОСОБА_3 у права виїзду за межі України з
вилученням паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2013 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак Г.М.
звернулася до суду із поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України керівника
боржника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропродінвест»
ОСОБА_3 з вилученням паспортного
документу, до виконання боржником
своїх зобов'язань за рішенням суду.

В обґрунтування свого подання
зазначила, що на виконанні у відділі
примусового виконання рішень
знаходиться наказ Господарського суду
м. Києва від 04.01.2011 року про стягнення з
ТОВ «Агропродінвест» в дохід
загального фонду Державного бюджету
України штрафу в сумі 4 000 000 грн. та пені
в сумі 4 000 000,00 грн., а разом 8 000 000,00 грн..

10.04.2012 року державним виконавцем було
винесено постанову, якою відкрито
виконавче провадження, надано боржнику
строк для добровільного виконання
рішення суду, та накладено арешт на
майно боржника. Копія зазначеної
постанови направлена на адресу ТОВ
«Агропродінвест».

Посилається на те, що Боржника про
відкриття виконавчого провадження
було повідомлено у встановлений
законом термін. Проте у встановлений
строк боржник добровільно рішення суду
не виконав. Керівник боржника ОСОБА_3
на вимоги державного виконавця щодо
сплати боргу не реагує, тривалий час
ухиляється від виконання рішення суду.
Факт ухилення боржника
підвереджується матеріалами
виконавчого провадження.

Посилаючись на наведені обставини,
просить подання задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, оскільки не повідомлялись
про час та місце розгляду справи у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 377-1 ЦПК
України, що не є перешкодою для
розгляду даної заяви.

Дослідивши матеріали подання, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі примусового виконання рішень
знаходиться наказ Господарського суду
м. Києва від 04.01.2011 року про стягнення з
ТОВ «Агропродінвест» в дохід
загального фонду Державного бюджету
України штрафу в сумі 4 000 000 грн. та пені
в сумі 4 000 000,00 грн., а разом 8 000 000,00 грн..

10.04.2012 року державним виконавцем було
винесено постанову, якою відкрито
виконавче провадження, надано боржнику
строк для добровільного виконання
рішення суду, та накладено арешт на
майно боржника.

Рішення суду до цього час не виконано.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 2, 5 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у тому випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням слід розуміти такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею таких
обов'язків.

Задоволення подання державного
виконавця про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

Саме по собі невиконання боржником
самостійно зобов'язань не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України
«Про виконавче провадження» боржник
зобов'язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з'являтися за викликом
державного виконавця; письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Разом з цим, державним виконавцем не
надано суду доказів на підтвердження
того, що боржник обізнаний про
відкриття виконавчого провадження,
оскільки належних доказів, які б
свідчили про те, що боржнику вручена
постанова про відкриття виконавчого
провадження та вимоги державного
виконавця, матеріали справи не
містять.

До того ж, державним виконавцем не
доведено вчинення керівником
підприємства ОСОБА_3 будь-яких дій
спрямованих на ухилення від виконання
рішення суду про стягнення
заборгованості з ТОВ «Агропродінвест».

Факт відсутності за боржником майна на
яке може бути звернуте стягнення, на
думку суду, також не свідчить про
ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення.
Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження того, що боржник мав таке
майно до початку вирішення спору судом
та що таке майно було відчужене ОСОБА_3
з метою унеможливлення виконання
рішення суду.

Державним виконавцем не доведено
вчинення ОСОБА_3 і інших дій
спрямованих на унеможливлення чи
ускладнення виконання рішення суду про
стягнення заборгованості на користь
Державного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 33 Конституції України кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не може бути встановлено жодних
обмежень, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну.

Фізична особа має право на свободу
пересування. Фізична особа, яка досягла
шістнадцяти років, має право на вільний
самостійний виїзд за межі України.
Фізична особа може бути обмежена у
здійсненні права на пересування лише у
випадках, встановлених законом (ст. 313
ЦК України).

З огляду на наведене, враховуючи, що
законних підстав для обмеження права
ОСОБА_3 на свободу пересування,
гарантованого Конституцією України,
під час розгляду справи не встановлено,
суд приходить до висновку, що у
задоволенні подання головного
державного виконавця про тимчасове
обмеження у права виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документу має бути відмовлено.

Керуючись статтями 11, 32 Закону України
«Про виконавче провадження», статтею 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», статтями 60, 61, 293, 377-1 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Новак Г.М. про тимчасове
обмеження керівника боржника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропродінвест»
ОСОБА_3 у права виїзду за межі України з
вилученням паспортного документу -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи яка її оскаржує
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: