Справа № 366/3148/13-ц
Провадження № 6/366/28/13
У Х В А Л А

22 жовтня 2013 року Іванківський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Ткаченка
Ю.В.,

при секретарі судового
засідання Євтушенко В.Д.,

розглянувши матеріали подання
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Іванківського міжрайонного управління
юстиції Київської області про
тимчасове обмеження права виїзду за
межі України, -

В С Т А Н О В И В:

На виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Іванківського
міжрайонного управління юстиції
Київської області перебуває виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа № 2-9884 від 20.09.2002 року
Білоцерківського міського суду
Київської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.

Державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Іванківського міжрайонного управління
юстиції внесено подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1 до виконання останнім
зобов'язань, покладених на нього
рішенням Білоцерківського міського
суду Київської області, оскільки в
добровільному порядку судове рішення
він не виконує. Станом на 01.10.2013 року
борг становить 49467, 62 грн.

В ході виконання судового рішення
державним виконавцем встановлено, що
ОСОБА_1 майна, яке належить йому на
праві особистої власності і підлягає
опису в рахунок погашення боргу, не має.

Державний виконавець просив
розглянути подання за його
відсутності.

Сторони виконавчого провадження у
судове засідання не викликалися,
відповідно до вимог частини 2 статті 377-1
ЦПК України.

Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу
подання розглянуто без застосування
технічної фіксації.

Суд, дослідивши матеріали, приходить до
висновку, що вказане подання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожен, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно вимог п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець в процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 32
Закону України "Про виконавче
провадження", заходами примусового
виконання рішень є: звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб;
звернення стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні; інші заходи,
передбачені рішенням.

Як вбачається з матеріалів,
доданих до подання, вжиті державним
виконавцем заходи примусового
виконання постанови щодо можливості
стягнення заборгованості з боржника
шляхом його звернення на майно не є
вичерпані та не реалізовані в повній
мірі, зокрема матеріали подання не
містять жодних доказів, крім копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження та копії виконавчого листа
Білоцерківського міського суду
Київської області, про вжиття всіх
першочергових заходів.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
звертаючись до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, державний
виконавець зобов'язаний довести умисне
ухилення боржника від виконання
судового рішення, а також неможливість
виконання рішення без обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України.

Системний аналіз наведених положень
Кодексу дає підстави для висновку, що
підставою для обмеження боржника у
праві виїзду за межі України є
доведення державним виконавцем
умисного ухилення боржника від
виконання рішення суду. При цьому
доведення факту невиконання рішення
суду з підстав відсутності у боржника
майна, на яке можна звернути стягнення,
не є підставою для його обмеження в
праві виїзду за межі України.

За таких обставин, для обмеження
ОСОБА_1 у праві вільно залишати
територію України немає підстав та є
прямим порушенням його
конституційного права.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, на
підставі ст. 33 Конституції України, ч. 1
ст. 11, п. 18 ч. 2 ст. 11, ст. 32 Закону України
"Про виконавче провадження", ст. 6 Закону
України „Про порядок виїзду з України
і в'їзду в Україну громадян України",
суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Іванківського
міжрайонного управління юстиції
Київської області про тимчасове
обмеження права виїзду за межі
території України ОСОБА_1 -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Київської області
через Іванківський районний суд
Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги в п'ятиденний строк
з дня отримання копії ухвали.

Суддя: