Номер провадження № 22-ц/785/9155/13
Головуючий у першій інстанції Гусєва
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Фальчука
В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффазен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції «Райффазен
Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки за апеляційними
скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення
Арцизького районного суду Одеської
області від 01 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

27.05.2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
в особі Одеської обласної дирекції
«Раффазен Банк Аваль» (далі - Банк)
звернулося до суду з вищевказаним
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, неодноразово
уточнюючи його, остаточно просило:

стягнути з ОСОБА_3 на користь Банку
заборгованість за кредитним договором
в загальній сумі 502 401, 51 грн., а саме:

- 121 982, 27 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 133 480, 55 грн. - заборгованість по
відсоткам;

- 246 938, 69 грн. - заборгованість по пені за
порушення строків сплати кредиту та
процентів;

звернути стягнення на майно ОСОБА_4 -
квартиру, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1,

стягнути солідарно з відповідачів на
користь товариства суму судового збору
в розмірі 1700 грн. та 120 грн. за оплату ІТЗ
судового процесу, доплату за подання
уточнень 1399 грн., а всього 3 219 грн.
(а.с.3-6, 178-180, 205-206).

Позов обґрунтований тим, що 12.12.2005р. між
Банком та ФГ «Діметрея» було укладено
кредитний договір №010/03-86/1900 про
відкриття невідновлювальної кредитної
лінії в сумі 300 000 грн. зі сплатою 17%
річних, строком погашення до 12.03.2007р.,
для придбання основних засобів.

13.12.2005 року в якості забезпечення
виконання зобов'язань за вищевказаним
кредитним договором між Банком та
ОСОБА_3 був укладений договор поруки,
згідно з яким останній зобов'язався
відповідати по зобов'язанням ФГ
«Діметрея», відповідно до умов
кредитного договору (а.с.24-25).

14.12.2005 року між Банком та ОСОБА_4
укладений договір іпотеки, згідно
якого останній передав в заставу Банку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1,
заставною вартістю 50 571 грн. (а.с.21-23).

28.03.2006 року, 11.12.2006 року, 28.09.2007 року,
12.12.2007 року між Банком та ФГ «Діметрея»
укладені додаткові угоди, якими
пролонговувався термін сплати
кредитних коштів, а саме останнім до
12.03.2008р.

Банк повністю та в строки виконав свої
зобов'язання, однак ФГ «Дімітрея» не
виконало умови договору, не
здійснювало погашення кредиту та не
сплачувало відсотки за користування
ним, у зв'язку з чим, станом на 30.01.2012р.
виникла заборгованість перед Банком,
яка складає в загальному розмірі 502 401,51
грн.

Посилаючись на викладене, представник
позивача просив позов задовольнити.

Рішенням Арцизького районного суду
Одеської області від 01.10.2013 року
позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Райффазен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції
заборгованість:

- по кредиту - 121 982, 27 грн.;

- по відсоткам - 133 480, 55 грн.;

- по пені за порушення строків сплати
кредиту та процентів - 246 938, 69 грн.; а
всього 502 401, 51 грн.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме: квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить
відповідачу ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Райффазен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції в рівних
частинах з кожного витрати по сплати
судового збору в розмірі 3 219 грн., по
сплаті витрати на ІТЗ розгляду справи в
сумі 120 грн.

Відмовлено в задоволенні вимог про
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 судових
витрат в солідарному порядку.

В апеляційних скаргах відповідачі
просять рішення суду скасувати,
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що рішення постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, заперечень
на неї, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду скасуванню, з ухваленням
нового - про відмову позивачу в позові.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаній нормі права рішення суду не
відповідає.

Матеріалами справи встановлені і
підтверджені наступні обставини.

12.12.2005р. між Банком та ФГ «Діметрея»
було укладено кредитний договір
№010/03-86/1900 про відкриття
невідновлювальної кредитної лінії в
сумі 300 000 грн. зі сплатою 17% річних,
строком погашення до 12.03.2007р., для
придбання основних засобів (а.с.10-14).

13.12.2005 року в якості забезпечення
виконання зобов'язань за вищевказаним
кредитним договором між Банком та
ОСОБА_3 був укладений договір поруки,
згідно з яким останній зобов'язався
відповідати по зобов'язанням ФГ
«Діметрея», відповідно до умов
кредитного договору (а.с.24-25).

14.12.2005 року між Банком та ОСОБА_4
укладено іпотечний договір, за яким
останній виступає майновим
поручителем ФГ «Діметрея» за виконання
зобов'язань, передбачених кредитним
договором №010/03-86/1900 від 12.12.2005 року.

Для забезпечення виконання кредитних
зобов'язань боржника ОСОБА_4 передав в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1, заставною
вартістю 50 571 грн. (а.с.21-23).

28.03.2006 року, 11.12.2006 року, 28.09.2007 року,
12.12.2007 року між Банком та ФГ «Діметрея»
були укладені додаткові угоди, якими
пролонговувався термін сплати
кредитних коштів, останнім до 12.03.2008
року (а.с.15, 16, 17-18, 19-20).

Задовольняючи позовні вимоги Банку,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач передав обумовлену договором
суму позичальнику, а останній її
отримав та зобов'язався повернути
одержану суму кредиту і сплачувати
відсотки за користування ним.

Однак, ФГ «Діметрея» систематично
порушувало строки повернення кредиту,
а також строки сплати відсотків за
користування кредитними коштами.

Заборгованість станом на 05.12.2012 року
встановлена в сумі 502 401,51 грн.

З заявою про застування строку
позовної давності відповідачі до суду
не зверталися.

Ці обставини ними не спростовані.

Відповідачі, як поручитель і майновий
поручитель, повинні нести
відповідальність відповідно до умов
договорів поруки та іпотеки на
підставі вимог діючого законодавства,
а саме: ч.1 ст.533, ч.1 ст.546, ч.3 ст.551, ст.ст.554,
589, 590 ЦК України; ст.ст.2, 19, ч.1 ст.2 Закону
України «Про заставу» та ст.33 Закону
України «Про іпотеку».

Між тим, з такими висновками суду
колегія погодитись не може.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

Частиною 1 ст.554 ЦК України встановлено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
заставу», ст.ст.1, 11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель є
заставодавцем або іпотекодавцем.

Майновий поручитель відповідає перед
заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.

Згідно ст.628 ЦК України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Договір іпотеки за своєю правовою
природою є змішаним договором, який
водночас містить як ознаки договору
застави, так і необхідні ознаки
договору поруки (майнового
поручительства).

Тому колегія вважає, що в даному
конкретному випадку до договору
іпотеки від 14.12.2005 року, як змішаного
договору, необхідно крім Закону
України «Про іпотеку» застосувати і
правила, якими регулюються відносини
поруки (ст.ст.553-559 ЦК України).

Так, за вищевказаним договором ОСОБА_4
передав в іпотеку Банку квартиру для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи - боржника ФГ «Діметрея»,
тобто, відповідач не є боржником за
основним зобов'язанням, а є майновим
поручителем, в розумінні ст.583 ЦК
України, ст.1 Закону України «Про
іпотеку» та ст.553 ЦК України, а
відносини між позивачем та
відповідачем за своєю суттю є
змішаними і містять, як елементи
застави (іпотеки), так і елементи поруки
(поручительства).

За правилами ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми права
вбачається, що до припинення поруки
призводять такі зміни основного
зобов'язання, які призвели або можуть
привести збільшення обсягу
відповідальності поручителя.

Виходячи з аналізу зазначеної норми,
збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає у разі збільшення
розміру плати за кредитом, збільшення
строку погашення кредиту, відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховується
відсотки за користування чужими
грошовими коштами, підвищення розміру
відсотків тощо.

Порука припиняється в тому випадку,
коли поручитель не надав згоди на такі
зміни основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що
кредитний договір був укладений 12.12.2005
року строком до 12.12.2007 року (а.с.10).

Договір поруки укладений 13.12.2005 року
(а.с.24-25), а договір іпотеки - 14.12.2005 року
(а.с.21-23).

При цьому, п.4.2. договору поруки
передбачена письмова згода сторін на
перегляд його строку та умов.

А відповідно до ст.19 Закону України
«Про іпотеку» зміни та доповнення до
договору іпотеки підлягають
нотаріальному посвідченню.

До кредитного договору 28.03.2006 року,
11.12.2006 року, 28.09.2007 року та 12.12.2007 року
були укладені додаткові угоди, які є
його невід`ємною часткою (а.с.15, 16, 17-18,
19-20).

Останньою додатковою угодою від 12.12.2007
року строк кредитного договору
продовжений до 12.03.2008 року, тобто на
вказаний час збільшився термін сплати
кредитних коштів.

Ці додаткові угоди приймалися без
участі поручителів і без внесення змін
до договорів поруки і іпотеки, а саме, в
порушення вищевказаного пункту 4.2.
договору поруки та ст.19 Закону України
«Про іпотеку».

Ні поручитель ОСОБА_3, як фізична особа,
ні майновий поручитель - ОСОБА_4 не
надавали своєї згоди на продовження
строку кредитного договору, а також не
повідомлялися про зміни умов
кредитного договору стосовно його
строків, про що не заперечував
представник Банку в судовому засіданні
апеляційної інстанції. На їх адресу
Банком також не направлялися
повідомлення про виникнену
заборгованість за кредитним договором
ФГ «Діметрея».

З урахуванням викладеного, колегія
прийшла до висновку про те, що зміна
умов договору кредитування, а саме,
збільшення строку погашення кредиту,
призвела до збільшення обсягу
відповідальності поручителів, у
зв'язку з чим порука є припиненою як за
договором поруки, так і за договором
іпотеки з 12.12.2007 року.

Крім того, сторони договору поруки -
Банк та ОСОБА_3 домовилися про
припинення цього договору на умовах,
викладених в п.4.1., що відповідає
вимогам ч.1 ст.604 ЦК України.

Згідно вказаного пункту Договору
порука припиняється, якщо Кредитор в
межах 3-річного терміну з дня настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
Поручителя (п.4 ст.559 ЦК України).

За таких підстав, порука вважається
припиненою і з цього приводу.

Таким чином, у суду першої інстанції не
було правових підстав для стягнення з
поручителя ОСОБА_3 суми боргу і
звернення стягнення на предмет іпотеки
- на квартиру, яка належить майновому
поручителю ОСОБА_4

Оскільки при розгляді справи по суті
судом викладені обставини і
вищевказані норми матеріального права
до уваги не приймалися і не
застосувалися, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового - про відмову
позивачу в позові з підстав,
передбачених п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Арцизького районного суду
Одеської області від 01 жовтня 2013 року -
скасувати.

В позові Публічного акціонерного
товариства «Райффазен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції
«Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук