АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7792/13
Головуючий 1 інстанції - Бобко
Справа № 2034/3339/2012
Доповідач - Пилипчук
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі -
Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3,

на заочне рішення Харківського
районного суду Харківської області
від 10 липня 2013 року

по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
10 липня 2013 року позовні вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк» задоволено. Вирішено
cтягнути з ОСОБА_3, на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» суму заборгованості за
договором кредиту № 839/3/27/38/7-634 від
10.12.2007 року у розмірі 353460,70 грн.; судовий
збір у сумі 1700 грн.; витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, просить скасувати
вказане рішення суду, ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ПАТ «Укрсоцбанк». Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, посилається на
неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм права. Вказує, що в
провадженні Київського районного суду
м. Харкова перебуває справа за позовом
ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк» про
визнання договору кредиту недійсним,
тому рішення суду є передчасним,
провадження у справі повинно було б
бути зупинено в суді першої інстанції.
Зазначає, що стягнення заборгованості
за кредитом здійснюється ТОВ
«Укрборг», тому зазначена особа
повинна була б бути залучена до участі
у справі у якості співпозивача.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, що з'явились,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, не заперечується
сторонами, що 10 грудня 2007 року між АКБ
«Укрсоцбанк», правонаступником якого є
позивач по справі, та ОСОБА_3 укладено
договір кредиту № 839/3/27/38/7- 634 на купівлю
автотранспортних засобів, за умовами
якого кредитор надає позичальнику у
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
грошові кошти у розмірі 231154 гривень зі
сплатою 11,60 процентів річних за перший
рік з щомісячним погашенням основної
заборгованості по 2751,83 гривень та
кінцевим терміном погашення основної
заборгованості до 09.12.2014 року.

Відповідно до п. 1.2 Договору кредит
наданий позичальнику для оплати
придбаного автомобіля марки Mitsubishi
модель Padgero Wagon, рік випуску 2007, чорного
кольору, згідно договору
купівлі-продажу № 0712-03006 від 03.12.2007 року
з ТОВ «Техно-Арт».

В якості забезпечення позичальником
виконання своїх зобов'язань щодо
погашення кредиту, сплати відсотків,
можливих штрафних санкцій, а також
інших витрат на здійснення
забезпеченої заставою вимог між
сторонами укладений договір застави
транспортного засобу № 839/4/27/38/7-917 від
10.12.2007 року, п. 1.2 цього договору
визначено заставну вартість 288943
гривень.

19.03.2009 року між сторонами була укладена
додаткова угода № 1 по договору кредиту
№ 839/3/27/38/7-634 від 10.12.2007 року на придбання
автомобіля відповідно до якої з 20.10.2008
року була встановлена процентна ставка
за користування кредитом на рівні 13,6 %
річних.

11.06.2009 року між сторонами укладена
додаткова угода № 2 про внесення змін
до договору кредиту. Відповідно до п. 1.1
додаткової угоди кредитор надає
Позичальнику грошові кошти у розмірі
244787,99 гривень зі сплатою 13,6 % річних з
кінцевим терміном повернення основної
суми заборгованості до 09 грудня 2016
року. Відповідно до п. 1.2 додаткової
угоди частина кредиту в розмірі 231154
надана для оплати автомобіля марки
Mitsubishi модель Padgero Wagon, частина кредиту в
розмірі 13633,99 гривень - на поточні
потреби.

Відповідно до умов кредитного договору
відповідач взяв на себе зобов'язання
своєчасно та в повному обсязі погашати
кредит із нарахованими процентами за
фактичний час його використання та
можливими штрафними санкціями в
порядку, визначеному п. 1.1 цього
договору.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору,
у разі прострочення позичальником
строків сплати процентів, а також
прострочення строків повернення
кредиту, визначених п. 1.1 цього
договору, позичальник сплачує
кредиторові пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від несвоєчасно
сплаченої суми за кожний день
прострочення, що діє у період
прострочення.

Судом встановлено, що з 10.01.2009 року
повністю припинив виконувати умови
договору кредиту в частині погашення
основної суми боргу та сплати
відсотків, у зв"зку з чим за
відповідачем утворилася
заборгованість. 25.03.2009 року за заявою
позичальника йому було надано
відстрочку платежів по кредиту в
частині погашення основної суми боргу
на 12 місяців, однак повернення основної
суми боргу, яке він зобов'язаний був
поновити 12.10.2009 року відповідач не
розпочав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦПК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується падати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України,
боржник, якій прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитом, станом на
20.05.2013 року сума заборгованості за
кредитним договором складає 353460,70
гривень, з яких 211748,00 гривень -
заборгованість за кредитом, 112091,04
гривень - заборгованість за відсотками,
14005,97 гривень - пеня за несвоєчасне
повернення кредиту, 14657,71 гривень - пеня
за несвоєчасне повернення відсотків,
468,22 гривень - інфляційні витрати за
кредитом, 489,77 гривень - інфляційні
витрати за відсотками.

На час розгляду справи судом
відповідачем не надано даних, що
свідчать про погашення заборгованості
за кредитним договором у добровільному
порядку.

Представник відповідача наполягав, що
стягнення заборгованості за кредитом
здійснюється ТОВ «Укрборг», тому
зазначена особа повинна була б бути
залучена до участі у справі у якості
співпозивача, а стягнення боргу за
таких обставин на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» порушує права
відповідача.

Такі твердження представника
відповідача не підтверджені
матеріалами справи, не ґрунтуються на
законі, оскільки, з матеріалів справи
(а.с. 94) вбачається, що звертаючись до
відповідача з приводу погашення боргу,
що є предметом цього спору, ТОВ
«Укрборг» діє від імені ПАТ
«Укрсоцбанк» на підставі договору
доручення, а не від свого імені.

Крім того, навіть у разі заміни
кредитора у зобов*язанні, сторони не
позбавлені можливості порушити
питання про заміну сторони у
виконавчому провадженні у
відповідності до вимог ст. 378 ЦПК
України.

За таких обставин, правильним є
висновок суду першої інстанції про
обґрунтованість вимог про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Харківського районного
суду Харківської області від 10 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -