НАХІМОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
______________________________________________________________________
Справа № 765/4129/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

23 грудня 2013 року Нахімовський районний
суд м. Севастополя в складі:

головуючого судді – Пекарініної І.А.

при секретарі – Зуб В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства „Платинум
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит, зустрічному позову
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства „Платинум Банк» про
розірвання договору про іпотечний
кредит,

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд стягнути з
відповідача ОСОБА_1 заборгованість за
договором про іпотечний кредит № 1.07061338
від 22.06.2007 року у розмірі 4 371 472, 16
гривень станом на 18.05.2013 року, а також
витрати по оплаті судового збору в сумі
3441 грн., мотивуючі вимоги тим, що між ВАТ
„Платинум Банк» правонаступником
якого є ПАТ „Платинум Банк» (далі по
тексту Банк) та ОСОБА_1 був укладений
договір про надання кредиту на
придбання нерухомості № 1.07061338 від
22.06.2007 року в сумі 194 000, 00 доларів США, зі
сплатою 11% річних на 240 місяців. В якості
забезпечення виконання зобов’язань за
договором про іпотечний кредит, між
Банком та ОСОБА_1 був укладений договір
іпотеки придбаної у власність
нерухомості – квартири АДРЕСА_1.
Оскільки ОСОБА_1 кредит в установленому
порядку не погашала, відсотки за його
використовування не сплачувала, за
виконавчим написом КМНО № 511 від 04.06.2011
року в рахунок погашення
заборгованості за договором, було
звернено стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, квартира була реалізована
ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві за 505 000
грн., та на рахунок Банку було
перераховано залишок грошових коштів у
розмірі 489 350 грн. Але, оскільки умови
кредитного договору відповідачем
ОСОБА_1 по погашенню заборгованості не
виконуються до теперішнього часу, у
позивача виникло право вимоги про
стягнення заборгованості що
залишилася станом на 18.05.2013 року в
судовому порядку.

В свою чергу, ОСОБА_1 звернулась до суду
з зустрічною позовною заявою до ПАТ
„Платинум Банк», в якому просить суд
розірвати договір про надання
іпотечного кредиту № 1.07061338 від 22.06.2007
року, мотивуючі вимоги тим, що Банком та
ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві при
виконанні виконавчого напису про
стягнення заборгованості по договору
про іпотечний кредит було допущено ряд
порушень в частині продажу квартири
позивача з прилюдних торгів за суттєво
заниженою ціною, у зв’язку з чим
позивач була вимушена звертатися до
суду, що в подальшому позбавило її
можливості відшкодувати
заборгованість по договору за рахунок
реалізації іпотечного майна за
ринковою ціною, що на думку ОСОБА_1 є
порушенням вимог ст. 21 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Представник позивача ПАТ „Платинум
Банк» в судове засідання не з’явився,
надав суду клопотання з проханням про
розгляд справи за його відсутність.

Представник ОСОБА_1 у судовому
засіданні заперечив проти доводів
позовної заяви, вказував на те, що Банк
має право на стягнення заборгованості
з ОСОБА_1 у розмірі 5% від невиконаного
зобов’язання відповідно до п. 4.1
іпотечного договору, що складає 80038,89
грн. В іншій частині вимоги Банку не
підлягають задоволенню, оскільки
предмет іпотеки був реалізований,
строк позовної давності для стягнення
пені за кредитним договором
закінчився.

Заслухавши пояснення представника
ОСОБА_1, розглянувши матеріали
цивільної справи, дослідивши
представлені докази в їх сукупності,
суд дійшов висновку, що вимоги
первісного позову підлягають
задоволенню, у задоволенні зустрічного
позову необхідно відмовити з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем (Банком) та ОСОБА_1 був
укладений договір про надання кредиту
на придбання нерухомості № 1.07061338 від
22.06.2007 року, відповідно до умов якого
позивач зобов’язався надати ОСОБА_1
(позичальнику) для споживчих потреб
кредитні кошти у сумі 194 000,00 доларів
США, а позичальник зобов’язався
прийняти, належним чином
використовувати і повернути банку
кредитні кошти та сплатити банку за
кредит у порядку та на умовах,
зазначених у даному договорі,
враховуючі проценті у розмірі 11%
річних, комісійні винагороди та інші
платежі в порядку, на умовах та в строки
передбачені договором (п.1.1.).
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
позичальник зобов’язаний повернути
кредит в повному обсязі, враховуючі
проценти за користування та інших
платежів, відповідно до п. 7.1. договору у
разі прострочення сплати процентів за
користування кредитом позичальник
зобов’язаний сплатити кредитору пеню
у розмірі 1% від простроченої суми
нарахованих процентів та/або
несплаченої суми кредиту за кожен день
прострочення. Відповідно до п. 7.2.
договору, у разі прострочення сплати
частини суми кредиту, позичальник
зобов’язаний сплатити кредитору
проценти від простроченої суми за
кожен день прострочення в розмірі, що
визначені п. 1.1. цього Договору.

З метою забезпечення виконання
зобов’язань за кредитним договором,
між Банком (іпотекодержатель) та ОСОБА_1
(іпотекодавець) був укладений договір
іпотеки № 1.07061338 від 22.06.2007 року, за
умовами якого іпотекодавець передала в
іпотеку нерухоме майно – належну їй на
праві власності квартиру АДРЕСА_1. За
домовленістю сторін заставна вартість
предмету іпотеки складає 1 312 227, 00 грн.,
що еквівалентно на день укладення
іпотечного договору 259 856 доларів США,
договір іпотеки забезпечує вимогу
іпотекодержателя, що випливає з
кредитного договору № 1.07061338 від 22.06.2007
року про повернення 194 000 доларів США зі
сплатою процентів у розмірі 11% річних, а
також можливу неустойку у розмірі та у
випадках передбачених кредитним та цим
договором.

За виконавчим написом КМНО № 511 від
04.06.2011 року в рахунок погашення
заборгованості за договором, було
звернено стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, квартира була реалізована
ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві за 505 000
грн., та на рахунок Банку було
перераховано залишок грошових коштів у
розмірі 489 350 грн.

Згідно п. 1.3 договору іпотекою також
забезпечуються зобов’язання,
зазначені в п. 1.1. цього договору, за
рахунок вирученої від реалізації
предмету іпотеки включаючи сплату
процентів, неустойки, відшкодування
збитків, завданих порушенням
зобов’язання, необхідних витрат на
утримання заставленого майна, а також
витрат пов’язаних з реалізацією
предмета іпотеки.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов’язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов’язується повернути
кредит та сплатити проценти (ст. 1054
Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов’язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов’язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов’язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов’язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов’язання (неналежне виконання).

Так, позивач посилається на те, що
заборгованість відповідача ОСОБА_1 за
договором про надання споживчого
кредиту № 1.07061338 від 22.06.2007 року, за
вирахуванням вартості квартирі, що
реалізована на виконавчим написом,
станом на 18.05.2013 року становила 4371472,16
гривень, яка включає в себе
заборгованість по кредиту – 137168,53
долара США, що еквівалентно 1096388,06
гривень, заборгованість про процентам
- 10449,49 долара США, що еквівалентно 83522,77
гривень, пеню за несвоєчасне погашення
кредиту за період з 19.05.2012 року по 18.05.2013
року – 3191561,33 гривень, що
підтверджується розрахунком
заборгованості, наявним в матеріалах
справи.

Таким чином загальна сума збитків, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача за договором про
іпотечний кредит № 1.07061338 від 22.06.2007
року станом на 18.05.2013 року складає 4371472,16
гривень.

Суд вважає необґрунтованими
заперечення представника ОСОБА_1 проти
позовних вимог Банку в частині
пропущення строку позовної давності
для стягнення пені за порушення
зобов’язань по поверненню кредитних
коштів, оскільки у кредитному договорі
№ 1.07061338 від 22.06.2007 року строк виконання
основного зобов’язання чітко
визначений – строк користування 240
місяців, тому строк дії договору
кредиту не закінчився, а значить діють
зобов’язання в частині
відповідальності за порушення його
умов враховуючі сплату пені.

Що стосується зустрічної позовної
заяви ОСОБА_1 про розірвання кредитного
договору № 1.07061338 від 22.06.2007 року, у
зв’язку з порушеннями при продажу
квартири позивача за виконавчим
написом КМНО № 511 від 04.06.2011 року в
рахунок погашення заборгованості за
договором, з прилюдних торгів за
суттєво заниженою ціною, у зв’язку з
чим позивач була вимушена звертатися
до суду, що в подальшому позбавило її
можливості відшкодувати
заборгованість по договору за рахунок
реалізації іпотечного майна за
ринковою ціною, що є порушенням вимог
ст. 21 Закону України «Про захист прав
споживачів», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Частиною 5 ст. 3 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Частиною 1 статті 591 ЦК України
встановлено, що реалізація предмета
застави, на який звернене стягнення,
провадиться шляхом його продажу з
публічних торгів, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Порядок реалізації предмета застави з
публічних торгів встановлюється
законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України
«Про іпотеку» за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює
основне зобов'язання.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, відповідно до статті 11
Цивільного кодексу України є, зокрема,
договори. Договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України
передбачена, як одна з основних засад
цивільного законодавства, свобода
договору.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Стаття 14 ЦК України зазначає, що
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Стаття 526
даного Кодексу вказує, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обігу або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, договір, укладений
сторонами з дотриманням вимог,
необхідних для чинності правочину, має
обов'язкову силу для самих сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» договір
про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Також даною статтею визначені права та
обов'язки сторін договору споживчого
кредиту.

Порушення закону, які на думку ОСОБА_1
були допущені Банком при реалізації
іпотечного майна, зазначені як
підстава для його розірвання в
судовому порядку, не засновані на
законі, посилання позивача на
порушення Банком ст. 21 Закону України
«Про захист прав споживачів» суду не
доведені, звернення до суду з позовами
щодо неправомірних дій державної
виконавчої служби не можуть були
розцінені судом як обставина, що
позбавляє ОСОБА_1 необхідності
виконувати умови укладеного договору,
та звільняє її від відповідальності
передбаченої ст. 611 ЦК України. Також
суд вказує на те, що відповідно до ст. 625
ЦК України, не є підставою для
звільнення від відповідальності та
розірвання договору, а також не є
істотною зміною обставин відповідно до
ч.2 ст. 652 ЦК України відсутність у
боржника необхідних коштів для
виконання зобов’язання по поверненню
кредитних коштів після реалізації
іпотечного майна.

З матеріалів справи вбачається, що
спірний кредитній договір між
сторонами підписаний повноваженими
особами, він містить всі суттєві умови
передбачені законом для договорів і
які мають істотне значення, а також які
були узгодженні сторонами шляхом
звернення позивача за зустрічним
позовом з пропозицією щодо укладання
договору та погодження відповідача на
укладання такого договору.

Таким чином, у відповідності до вимог
ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»
спірний кредитний договір містить суму
кредиту, розмір відсоткової ставки,
розмір щомісячного платежу та строк
повернення грошових коштів.

Крім того, як було встановлено судом,
відповідач здійснювала повернення
кредитних коштів, однак згодом у
зв'язку із погіршенням матеріального
становища не змогла вчасно та у повному
обсязі здійснювати погашення
кредитної заборгованості. Дана
обставина на думку суду також свідчить
про погодження позичальника з умовами
укладеного Кредитного договору та
відповідно виконання своїх зобов'язань
за даним договором певний період часу.

З вищевикладеного вбачається, що
позовні вимоги про визнання кредитного
договору розірваним не підлягають
задоволенню.

На підставі ст. 14, 16, 509, 525, 526, 533, 549-552,
554, 559, 590, 611, 612, 615, 625, 627, 629, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК
України, ст. 3, 7 Закону України «Про
іпотеку», Закону України «Про захист
прав споживачів», керуючись ст. 10, 11, 60,
88, 212 – 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства „Платинум Банк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
договором про іпотечний кредит,
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
„Платинум Банк» заборгованість за
договором про іпотечний кредит № 2.07071412
від 19 липня 2007 року в загальній сумі
4371472 гривні 16 копійок, яка складається
з суми заборгованості за кредитом у
розмірі 1096388,06 копійок що еквівалентно
137168 доларів США, процентів за кредитом
у розмірі 83522,77 гривень, що еквівалентно
10449 доларів США, пеню за несвоєчасне
погашення кредиту за період з 19.05.2012
року по 18.05.2013 року у розмірі 3191561
гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
„Платинум Банк» судовій збір в сумі 3441
гривень.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства „Платинум Банк» про
розірвання договору про іпотечний
кредит, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в Апеляційний суд
міста ОСОБА_2 протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя підпис

КОПІЯ ВІРНА

Суддя Нахімовського районного

суду міста ОСОБА_2 Пекарініна