АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-4490/13
інстанції: Малинников О.Ф.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2013 року колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва у складі

головуючої судді
Музичко С.Г.,

суддів
Кравець В.А., Семенюк Т.А.,
при секретарі
Круглику В.В.

за участю представника позивача
Гришка В.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 3 червня 2013 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу та процентів за
прострочення договору.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 3 червня 2013
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу та процентів за
прострочення договору задоволено:
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 76
960,00 грн. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 769,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до договору позики
відповідач отримав від позивача суму у
розмірі 72 000,00 грн. із зобов'язанням
поетапного повернення коштів, а саме 32
000,00 грн. готівкою до 26.09.2010, 40 000,00 грн. -
до 26.09.2011. За порушення строків
відповідач повинен сплатити 2% від суми
позики.

Також судом першої інстанції
встановлено, що за час прострочення з
27.09.2010 по 26.03.2011 у відповідача виникла
заборгованість у сумі 48 000,00 грн. та пеня
у розмірі 28 960,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання за розпискою, не повернув
у передбачений строк борг, а умови
договору не суперечили діючому на час
його укладення законодавству.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 03.06.2013 та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 Посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема зазначає, що висновки суду
першої інстанції не ґрунтуються на
матеріалах справи.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача просив відхилити
апеляційну скаргу, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.
Відповідач у судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про дату
та час розгляду справи повідомлений
належним чином, що відповідно до ч. 2 ст.
305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

З матеріалів справи вбачається
та встановлено судом першої інстанції,
що відповідач в порушення вимог ст. 526
ЦК України не виконав належним чином
взяте на себе зобов'язання за
розпискою. Крім того, відповідач
порушив строк виконання зобов'язання,
як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 611,612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. У разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

А, оскільки відповідачем не виконані
умови договору позики, правильно
встановлено судом першої інстанції, що
вимога позивача про стягнення суми та
пені за прострочення платежу є
правомірною, передбачено самим
договором позики та ґрунтується на
вимогах ст. ст. 1046, 1047 ЦК України.

У матеріалах справи також не міститься
даних про те, що відповідачем повернуто
позичені кошти.

А тому суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
загальної суми боргу у розмірі 76 960,00
грн. та витрат по сплаті судового збору
у розмірі 769,00 грн. на підставі ст. 88 ЦПК
України.

Щодо доводів апеляційної скарги
стосовно позовної давності в один рік, -
вони не заслуговують на увагу, оскільки
передбачений ст. 258 ЦК України
спеціальний строк позовної давності в
один рік застосовується до виключного
переліку підстав: неустойки (штрафу,
пені), а за відповідним договором
розписки стягненню підлягає сума пені
за період з 27.09.2010. по 26.03.2011., тобто в
межах річного строку.

Інші доводи апеляційної скарги
не заслуговують на увагу, оскільки
відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
порядку нічим не підтверджуються та
спростовуються наявними у матеріалах
справи належними та допустимими
доказами.

За таких обставин, суд першої інстанції
повно та всебічно з'ясував обставини,
на які сторони посилались як на
підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених наявними у матеріалах
справи та дослідженими судом першої
інстанції доказами, та виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного заочного
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 3 червня 2013 року не
встановлено, а тому воно підлягає
залишенню без змін на підставі ст. 308
ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 3 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді