Провадження №2/521/6601/13
Малиновський районний суд міста Одеси
головуючого судді –
за секретаря –
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, –
В провадженні суду знаходиться на
розгляді цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
В обґрунтування власної позиції
позивач посилалась на ті обставини, що
між сторонами був укладений шлюб, в
період перебування в якому у них
Втім, в теперішній час шлюб розірвано,
подружжя проживає окремо, спільного
господарства сторони не ведуть,
відповідач не приймає участі в
У зв’язку з викладеним, позивач
звернулась з даним позовом в суд, в
якому просила стягнути з відповідача
аліменти на утримання дитини в твердій
грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень.
Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове
засідання не з’явилась, повідомлялась
судом про розгляд даної цивільної
справи, причини неявки суду не відомі,
але від особи надійшла заява про
підтримання позову з клопотанням про
розгляд справи за відсутності сторони
в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове не
з’явився, повідомлявся судом про
розгляд даної цивільної справи,
причини неявки суду не відомі.
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи. У разі
участі у справі кількох відповідачів
заочний розгляд справи можливий у
випадку неявки в судове засідання всіх
відповідачів.

З огляду на неявку відповідача по даній
цивільній справі, врахувавши позицію
сторони позивача, суд зважав можливим
розглядати справу в заочному порядку.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши до уваги виниклі
обставини та пояснення сторін за суттю
спору, надавши належну юридичну оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами по справі, суд приходить до
висновку, що заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню –
виходячи з наступного.

Під час судового розгляду справи було
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
на момент розгляду справи відомостей
по розірвання шлюбу суду не
представлено.

У подружжя народилась дитина – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини зазначений
відповідач ОСОБА_2, дитина в теперішній
час проживає з матір’ю.

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов’язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Як
передбачає ст. 181 ч.ч.1,2,3 СК України,
способи виконання батьками обов’язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

В силу ст. 182 СК України, при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров’я та матеріальне становище
дитини; 2) стан здоров’я та матеріальне
становище платника аліментів; 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші
обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 ч.ч.1,2 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

При цьому, відповідно до ст. 191 ч.ч.1,2 СК
України, аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред’явлення позову. Аліменти за
минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач подасть суду докази того,
що він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв’язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Вирішуючи питання про присудження
аліментів, в силу ст. 182 СК України та п.
17 постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 15 травня 2006 року, судом
звернуто увагу на той факт, що
відомостей про працевлаштування та
доход відповідача не представлено.

Суд також враховує, що з 01 грудня 2013
року прожитковий мінімум для дітей до 6
років становить 1032,00 гривень, для дітей
від 6 до 18 років – 1286,00 гривень,
мінімальна заробітна плата – 1218,00
гривень, мінімальний розмір аліментів
з одного з батьків на дитину до 6 років
1032,00 х 30 / 100 = 309,60 гривень, й на дитину від
6 до 18 років – 1286,00 х 30 / 100 = 385,80 гривень.

У зв’язку з цим суд погоджується із
обґрунтованістю визначення аліментів
в даному випадку у твердій грошовій
сумі, але заявлену до стягнення суму з
урахуванням істотних обставин суд
вбачає надмірною. Виходячи з того, що
обов’язок утримувати дітей законом
покладається на обох батьків в рівних
частках, суд вбачає обґрунтованим
присудити аліменти у розмірі 500,00
гривень від дня пред’явлення позову –
з 26 вересня 2013 року.

Разом з тим, суд вбачає доцільним
роз’яснити сторонам, що в силу ст. 181
ч.ч.8,9 СК України, якщо зокрема батьки не
мають можливості утримувати дитину,
дитині призначається тимчасова
державна допомога, яка не може бути
меншою ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Виплата тимчасової державної допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Порядок
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги визначено
постановою Кабінету Міністрів України
№189 від 22 лютого 2006 року «Про
затвердження Порядку призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме».

Згідно ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві – пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо обидві
сторони звільнені від оплати судових
витрат, вони компенсуються за рахунок
держави у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином суд вважає обґрунтованим
стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму неоплаченого судового збору – в
розмірі 229,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд,–

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання доньки – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, – у розмірі 500,00 гривень до
досягнення дитиною повноліття, а саме
до 30 серпня 2030 року – з дати
надходження позовної заяви до суду, а
саме з 26 вересня 2013 року.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів –
відмовити.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ст. 294 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ст.
294 ЦПК України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Головуючий: