АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3417/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Олійник М. Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
Скіць М. І. УХВАЛА
25 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Скіць М. І. суддів
Охріменко Н. І. , Захарова А. Ф. при
секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» на рішення
Христинівського районного суду
Черкаської області від 4 листопада 2013
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» (далі - Банк) до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про визнання
кредитного договору недійсним, -
в с т а н о в и л а :
В квітні 2012 року Банк звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного 21 лютого 2006 року договору,
який складається із Заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг та Правил користування
платіжною карткою, ОСОБА_6 отримала
кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 96 % річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
ОСОБА_6 зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала.
Станом на 26 лютого 2012 року ОСОБА_6 має
заборгованість за вказаним кредитним
У подальшому ОСОБА_6 звернулась до суду
із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приват
Банк» про визнання кредитного договору
Просила кредитний договір від 21 лютого
2006 року визнати недійсним, посилаючись
при цьому на те, що вона не підписувала
вказаний кредитний договір, кошти за
цим кредитним договором не отримувала.
Зазначила також, що підставою для
відмови у задоволенні первісного
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» є також
пропуск останнім строку позовної
Ухвалою суду від 27 червня 2012 року
зустрічний позов ОСОБА_6 до Банку про
визнання кредитного договору
недійсним прийнято до спільного
розгляду із первісним позовом Банку до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.
Рішенням Христинівського районного
суду Черкаської області від 4 листопада
2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ
«Приват Банк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 залишено без
розгляду.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог Банку.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що зазначеним
вимогам закону судове рішення
відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог за
первісним позовом, суд першої
інстанції, беручи до уваги висновки
експертів комплексної (почеркознавчої
та ТЕД) експертизи ; 1410-П/13-23, №1891-ТЕД/13-23
від 16 вересня 2013 року та встановлені по
справі обставини, виходив із того, що
ОСОБА_6 не укладала кредитного договору
з позивачем, кошти за цим договором не
отримувала та не брала на себе
зобов'язання повернути Банку грошові
кошти.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до договору від 21 лютого 2006
року, який складається із Заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг та Правил користування
платіжною карткою, на ім'я відповідача
ОСОБА_6 позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк»
був виданий кредит в розмірі 5000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 96 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Строк дії картки відповідно до
пояснення представника Банку був
встановлений до 2 березня 2010 року.

Судовим наказом Христинівського
районного суду від 14 вересня 2009 року з
ОСОБА_6 на користь Банку була стягнута
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 11918, 16 грн.

Ухвалою Христинівського районного
суду від 12 жовтня 2009 року за заявою
ОСОБА_6 вказаний судовий наказ був
скасований з причини заперечення
відповідачкою факту отримання нею в
установах Банку кредиту.

17 квітня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк»)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором і зазначив, що
станом на 26 лютого 2012 року за вказаним
кредитним договором рахувалась
заборгованість в розмірі 25086,89 грн. яка
складалась з:

- 3964,88 грн. - заборгованості за
кредитом;

- 19451,21 грн. - заборгованості за
процентами за користування кредитом;

- 500 грн. - штрафу (фіксована
частина);

- 1170, 80 грн. - штрафу (процентна
складова).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України,
кредитний договір укладається у
письмовій формі.

Згідно висновків експертів
комплексної (почеркознавчої та ТЕД)
експертизи за № 1410-П/13-23, №1891-ТЕД/13-23 від
16 вересня 2013 року, підпис від імені
ОСОБА_6 в оригіналі заяви для
оформлення кредиту в Банку від 21 лютого
2006 року та 4 підписи від імені ОСОБА_6,
які маються в наданих копіях перших
сторінок паспорта ОСОБА_6 і довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера
біля рукописних позначень «Копія
вірна» - виконані не відповідачкою, а
іншою однією і тією ж особою.

Тому, вказана Банком заборгованість не
може бути стягнута з ОСОБА_6 оскільки
остання не надавала своєї згоди щодо
істотних умов кредитного договору, що
відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України є
необхідною умовою укладення договору.

Колегія суддів погоджується з
висновком районного суду, стосовно
необґрунтованості тверджень
представника позивача, щодо порушення
науково-методичних рекомендацій з
питань проведення судових експертиз
при проведенні судово-почеркознавчої
експертизи у даній справі.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України, якщо
висновок експерта буде визнано
необґрунтованим або таким, що
суперечить іншим матеріалам справи або
викликає сумніви в його правильності,
судом може бути призначена повторна
експертиза, яка доручається іншому
експертові (експертам).

Тому доречним є посилання в рішенні
суду про можливість заявлення вимог
щодо проведення повторної експертизи в
разі непогодження з висновком однієї
із сторін, що Банком було
проігноровано, а інших належних і
допустимих доказів на підтвердження
факту укладення кредитного договору
саме з ОСОБА_6 не надано.

У судовому рішенні повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
носять суб'єктивний характер та не
мають в собі підстав, визначених ст. 309
ЦПК України, за наявності яких можливе
скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 218 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Христинівського районного
суду Черкаської області від 4 листопада
2013 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» (далі - Банк) до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про визнання
кредитного договору недійсним -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :