Провадження по справі № 2-п/260/62/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року Ленінський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді:
Шестопалової Я.В.

при секретарі:
Колесник А.О.

за участю:

представника заявника:
ОСОБА_1

представника позивача:
Фуджия К. О.

розглянувши заяву ОСОБА_3 про
скасування заочного рішення суду від 07
травня 2013 року по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
застави,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного
суду м. Донецька знаходилась справа за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
застави. 07 травня 2013 р. по справі
ухвалено заочне рішення, яким позов
було задоволено у повному обсязі та в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 за договором кредиту №150/2-1222 від
28.03.2007 року у розмірі 34 255 доларів США 76
центів, що складає за офіційним курсом
Національного банку України на день
винесення рішення 273 806 гривень 29
копійок звернуто звернути стягнення на
предмет застави на користь Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
за договором застави № 150/5 - 3820 від
28.03.2007 року, - транспортний засіб марки
«Volkswagen Passat B6», державний номерний знак
НОМЕР_1, шляхом продажу ПАТ
«Укрсоцбанк» від свого імені будь -
якій особі - покупцеві на підставі
договору купівлі-продажу з початковою
ціною реалізації, визначеною
незалежним експертом на час продажу, а
також стягнуто судовий збір у розмірі 2
739 гривень.

13.08.2013 р. ОСОБА_3 подала до суду заяву про
скасування заочного рішення від 07.05.2013
р. та в обґрунтування зазначила, що про
наявність позову ПАТ «Укрсоцбанк» до
неї вона не знала, оскільки не
отримувала копію позовної заяви та
доданих до неї документів, у зв`язку з
чим не могла надати свої заперечення.
Крім того, вважає, що інформація,
викладена в позові не відповідає
дійсності, тому рішення суду не
відповідає вимогам матеріального
права. Вказала, що договором застави
№150/5-3820 від 28.03.2007 року встановлено
інший спосіб звернення стягнення, ніж
виклав банк у своїх позовних вимогах.
Так, п. 2.4.9 банк визначив спосіб
реалізації предмету застави шляхом
проведення аукціонів (публічних
торгів) або на комісійних засадах.
Тобто, рішення суду, на думку заявника,
в разі його виконання, буде суперечити
умовам договору, оскільки сторонами
наведений пункт договору не
змінювався, банком до суду не ставилася
вимога про зміну його умов і таке
рішення не приймалося. Виконання
рішення у спосіб, встановлений судом,
може призвести до порушення її прав та
законних інтересів, бо продаж
автомобілю за «спрощеною» процедурою
(без проведення публічних торгів та/або
комісії) дає можливість реалізувати
його за меншою, ніж дійсна, вартістю.
При цьому, вона не зможе вплинути на
оцінку вартості і перешкодити продажу,
якщо вартість виявиться заниженою, що
буде порушенням її інтересів.

Заявник, ОСОБА_3, у судове засідання не
з`явилась у зв`язку з хворобою, про день
слухання справи повідомлена належним
чином.

Представник заявника, адвокат ОСОБА_1, у
судовому засіданні підтримав заяву
ОСОБА_3 з наведених в ній підстав та
просив скасувати рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 07.05.2013
року, призначивши справу за позовом ПАТ
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет застави у
загальному порядку.

Представник позивача у судовому
засіданні проти задоволення заяви про
перегляд заочного рішення суду від
07.05.2013 р. заперечував, оскільки вважає
доводи, зазначені у заяві,
безпідставними.

Відповідно до ст.231 ЦПК України, неявка
осіб, належним чином повідомлених про
час та місце засідання, не перешкоджає
розгляду заяви про перегляд заочного
рішення.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, вважає, що заява
ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані повідомляти суд про
причини неявки у судове засідання. У
разі неповідомлення суду про причини
неявки вважається, що сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, не
з'явилися в судове засідання без
поважних причин.

У разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 224
ЦПК України).

Згідно до п. 3,4 ч. 2 ст. 229 ЦПК України, у
заяві про перегляд заочного рішення
повинно бути зазначені обставини, що
свідчать про поважність причин неявки
в судове засідання і неповідомлення їх
суду, і докази про це, а також посилання
на докази, якими відповідач
обґрунтовує свої заперечення проти
вимог позивача.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 07 травня 2013 р. по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет застави ухвалено
заочне рішення, яким позов було
задоволено у повному обсязі та в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 за договором кредиту №150/2-1222 від
28.03.2007 року у розмірі 34 255 доларів США 76
центів, що складає за офіційним курсом
Національного банку України на день
винесення рішення 273 806 гривень 29
копійок звернуто звернути стягнення на
предмет застави на користь Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
за договором застави № 150/5 - 3820 від
28.03.2007 року, - транспортний засіб марки
«Volkswagen Passat B6», державний номерний знак
НОМЕР_1, шляхом продажу ПАТ
«Укрсоцбанк» від свого імені будь -
якій особі - покупцеві на підставі
договору купівлі-продажу з початковою
ціною реалізації, визначеною
незалежним експертом на час продажу, а
також стягнуто судовий збір у розмірі 2
739 гривень.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи, судові повістки направлялися
судом на адресу всіх учасників процесу,
в тому числі відповідачки по справі -
ОСОБА_3

Статтею 74 ч. 5 ЦПК України передбачено,
що судова повістка надсилається
фізичній особі за адресою її місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованого у встановленому
законом порядку .у разі відсутності
особи, що бере участь у справі за такою
адресою, вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їй
належним чином.

Згідно довідки адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС УДМС України у
Донецькій області (а.с. 50) відповідач
ОСОБА_3 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, тому саме за цією адресою вона
була повідомлена про час та місце
слухання справи належним чином шляхом
надіслання судових повісток
рекомендованим листом з повідомленням,
але повідомлення були повернені до
суду за закінченням строку зберігання,
що свідчить про належне повідомлення
останньої про день слухання справи у
відповідності до вимог ст.74 ч.5 ЦПК
України і свідчить про ухилення
відповідача від отримання замовної
пошти, а відповідно ухилення від явки
до суду, Зазначене свідчить про належне
повідомлення ОСОБА_4 про дату та час
розгляду справи, але остання у судове
засідання не з'явилася та причину своєї
неявки суду не повідомила.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_3 була
повідомлена належним чином про час та
місце судового розгляду справи у
встановленому законом порядку, але у
супереч вимог законодавства не
повідомила про причини своєї неявки, що
у відповідності до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК
України судом було розцінено, як неявка
без поважних причин, та справу
розглянуто у її відсутність відповідно
до вимог ст. 224-226 ЦПК України.

Так, в обґрунтування поданої заяви
ОСОБА_3 зазначила, що договором застави
№150/5-3820 від 28.03.2007 року встановлено
інший спосіб звернення стягнення на
предмет застави, ніж виклав банк у
своїх позовних вимогах, а саме:
відповідно до п. 2.4.9 договору застави
(а.с. 19-24) банк визначив спосіб
реалізації предмету застави шляхом
проведення аукціонів (публічних
торгів) або на комісійних засадах. У
зв`язку з чим вважає, що рішення суду
суперечить умовам договору та його
виконання у встановлений спосіб може
призвести до порушення її прав та
законних інтересів.

Разом з тим, відповідно до статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК
України, кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленного
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом.

Частинами першою та сьомою статті 20
Закону України «Про заставу»
передбачено, що заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.
Реалізація заставленого майна, на яке
звернено стягнення, провадиться
державним виконавцем на підставі
виконавчого листа суду або наказу
господарського суду, або виконавчого
напису нотаріусів у встановленому
порядку, якщо інше не передбачено цим
Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави
відповідно до статті 590 ЦК України
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону,
положеннями якої передбачено такий
спосіб звернення стягнення на предмет
застави як продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Тобто, нормами чинного законодавства
позивачу надається право на власний
розсуд обрати спосіб звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, у тому
числі і продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах.

Зазначена правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
06.03.2013 року по справі за № 6-10цс13.

У зв`язку з викладеним суд приходить до
висновку, що заявник не надала жодного
доказу на підтвердження своїх вимог та
заперечень, які могли би заслуговувати
на увагу суду, та мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Таким чином, судом виконані вимоги ст.74
ЦПК України, проведено заочний розгляд
справи та винесено законне і
обгрунтоване рішення на підставі
наявних у справі доказів, у зв`язку з
чим не має підстав для скасування
заочного рішення суду від 07.05.2013 р. за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
застави.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 230-232 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про
скасування заочного рішення суду від 07
травня 2013 року по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет застави
- відмовити.

Роз`яснити відповідачу, що заочне
рішення суду може бути оскаржене в
загальному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга на цю ухвалу
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: _________