Справа № 247/5861/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року Торезький міський суд
Донецької області в складі:

Головуючої
судді
Арапіної Н.Є.

При
секретарі
Щер
бініній О.С.

за участю

представника
позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача

Торезької об’єднаної

державної податкової
інспекції
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Торез
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Торезької об’єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області за участю третьої особи
Донецької товарної біржі “Партнер”
про визнання біржового контракту
дійсним та визнання права власності,

В с т
а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовною
заявою до Торезької об’єднаної
державної податкової інспекції,
Торезької міської ради за участю
третьої особи Донецької товарної біржі
«Партнер» про визнання біржового
контракту дійсним та визнання права
власності. Свої вимоги мотивувала тим,
що 26 червня 2002 року між позивачем та
Державною податковою інспекцією
м.Тореза укладено Біржовий контракт,
зареєстрований Донецькою Товарною
Біржею «Партнер» в реєстрі
зареєстрованих біржових угод під №1-1/160
26 червня 2002 року. Відповідно до
зазначеного Біржового контракту
позивачем придбано нежилу будівлю,
розташовану за адресою: м.Торез,
вул.Чекістів, буд.8. Положенням 5
зазначеного Біржового контракту
передбачено, що Покупець – ОСОБА_3
набуває право власності на вказаний
об’єкт з моменту його біржової
реєстрації, тобто з 26 червня 2002 року.
Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України
«Про товарну Біржу» передбачено, що
угоди, зареєстровані на біржі, не
підлягають нотаріальному посвідченню.
На теперішній час у позивача виникла
необхідність розпорядитися даною
нерухомістю, в зв’язку зі змінами в
законодавстві України 26 квітня 2013 року
була подана заява до Реєстраційної
служби Торезького міського управління
юстиції Донецької області. 15 травня 2013
року державним реєстратором прав на
нерухоме майно відмовлено в реєстрації
права власності на нерухоме майно, в
зв’язку з тим, що Біржовий контракт не
відповідає вимогам чинного
законодавства України, оскільки він
має бути нотаріально посвідченим. У
зв’язку з наведеним позивач не має
можливості розпорядитися своєю
власністю, що порушує надане, як
власнику, право розпорядження своїм
майном. Просить визнати дійсним
Біржовий контракт укладений 26 червня
2002 року між ОСОБА_4 та Державною
податковою інспекцією м.Тореза, щодо
купівлі-продажу нежилої будівлі,
розташованої у м.Торезі по вул.Чекістів
за № 8, зареєстрований Донецькою
товарною біржею «Партнер» в реєстрі
зареєстрованих біржових угод під №1-1/160
26 червня 2002 року; визнати за ОСОБА_3
право приватної власності на нежилу
будівлю, розташовану у м.Торезі по
вул.Чекістів, буд. за № 8.

До початку розгляду справи по суті
позивач уточнила позовні вимоги -
пред»явила позов до Торезької
об’єднаної державної податкової
інспекції за участю третьої особи
Донецької товарної біржі «Партнер»
про визнання біржового контракту
дійсним та визнання права власності.

Позивач в судове засідання не
з»явилася, хоча належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи. Представництво інтересів
здійснював ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав
позовні вимоги. Дав
пояснення,аналогічні викладеним у
позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 не
заперечував проти позовних вимог.
Пояснив, що на виконання повноважень,
передбачених чинним законодавством,
було реалізовано нежитлове приміщення
за адресою: м.Торез, вул.Чекістів, № 8.
При укладанні біржового контракту до
Донецької товарної біржі «Партнер»
надано всі необхідні документи,
зокрема, оригінал свідоцтва про право
власності на спірне нежитлове
приміщення, виданого на підставі
рішення № 129 від 22 травня 2002 року
виконавчого комітету Торезької
міської ради. Згідно ч.2 та ч.4 ст. 15
Закону України «Про товарну біржу»
угоди, зареєстровані на біржі
вважались укладеними з моменту їх
реєстрації на біржі та не підлягали
нотаріальному посвідченню. Тому
відповідач не ухилявся від
нотаріального посвідчення біржового
контракту.

Представник третьої особи Донецької
товарної біржи «Партнер» в судове
засідання не з»явився, хоча належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи. Причини неявки не
повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступні фактичні
обставини.

Згідно рішення виконавчого комітету
Торезької міської ради від 22 травня 2002
року за № 129 будова, що розташована за
адресою: м.Торез, вул.Чекістів, 8, була
визнана безхазяйною та передана у
власність держави. Цим рішенням
Державній податковій інспекції в
м.Торезі було доручено розпорядитися
даною будовою згідно діючого
законодавства (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право власності
на нежилу будівлю, виданого виконавчим
комітетом Торезької міської ради від 21
червня 2002 року, нежила будівля в цілому,
що розташована за адресою: м.Торез,
вул.Чекістів за №8, належить державі в
особі Верховної Ради України (в
оперативному управлінні Української
Державної податкової інспекції в
м.Торезі Донецької області) на праві
державної власності. Свідоцтво видане
на підставі рішення виконавчого
комітету Торезької міської ради від 22
травня 2002 року за № 129. (а.с.11).

Згідно реєстраційного напису на
правовстановлюючому документі, нежила
будівля по вул.Чекістів за №8
зареєстрована в Торезькому БТІ на
праві державної власності за державою
в особі Верховної Ради України (в
оперативному управлінні Української
Державної податкової інспекції в
м.Торезі Донецької області), та
записана в реєстрову книгу №3 за
реєстровим № 288 від 21 червня 2002 року
(а.с.11 зв.).

26 червня 2002 року між Державною
податковою інспекцією у м.Торезі та
ОСОБА_4, які діяли в рамках «Правил
біржової торгівлі» Донецької Товарної
Біржі «Партнер», було укладено договір
купівлі нежилої будівлі, що
розташована у м.Торезі по вулиці
Чекістів за номером 8.

Відповідно до п.3 договору, продаж
об’єкта, згідно з карткою вчинення
угоди №160 від 26 червня 2002 року,
здійснено на суму 5041 грн. 84 коп.

Відповідно до п.4 договору вартість
об’єкту, згідно із
довідкою-характеристикою Бюро
Технічної Інвентаризації м.Тореза № 995
від 26 червня 2002 року становить 5041 грн. 84
коп.

Згідно п.5 цього договору, покупець
набуває права власності на вказаний
об’єкт з моменту його біржової
реєстрації.

Згідно приміток, що маються в договорі,
відповідно до ст.15 Закону України «Про
товарну біржу» договір не підлягає
подальшому нотаріальному посвідченню.
Даний договір, відповідно до ст.227 ЦК
України, підлягає реєстрації у Бюро
технічної інвентаризації за місцем
знаходження зазначеного в ньому
об’єкту нерухомого майна.

26 червня 2002 року цей договір
зареєстровано Донецькою Товарною
Біржею «Партнер» в реєстрі
зареєстрованих біржових угод під №1-1/160
(а.с.8).

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_5
та ОСОБА_4 одружились 08 жовтня 2004 року,
після одруження присвоєно прізвище
дружині – ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно довідки, виданої Торезькою
об’єднаною державною податковою
інспекцією Донецької області від 29
травня 2013 року, позивачем було сплачено
до бюджету кошти за придбане
приміщення за адресою: м.Торез,
вул..Чекістів, 8,: 27 червня 2002 року – 3000
грн. 00 коп., 02 липня 2002 року – 1235 грн. 15
коп. Загальна перерахована сума
складає 4235 грн. 15 коп. (а.с.10).

Згідно рішення державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Торезького міського управління
юстиції Донецької області від 15 травня
2013 року, в задоволенні заяви про
державну реєстрацію прав (щодо права
власності), поданої уповноваженою
особою ОСОБА_5, було відмовлено (а.с.12).

Згідно висновків Приватного
підприємства «Донецько-Східний
Брокерський Торговий Дім», оціночна
вартість нежилої будівлі №8 по
вул.Чекістів в смт Розсипне м.Тореза
Донецької області складає 133686 грн. 96
коп. Датою оцінки прийнято – 03 жовтня
2013 року (а.с.13).

Дослідив добуті докази суд дійшов
наступного висновку.

Згідно з п.4 Розділу «Прикінцеві та
перехідні положення» Цивільного
кодексу України (в редакції 2003 року),
суд застосовує норми Цивільного
кодексу УРСР (в редакції 1963 року),
діючого на момент виникнення
правовідносин.

У відповідності до ст.224 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року) за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцю, а покупець
зобов'язується прийняти майно та
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.227 Цивільного
кодексу УРСР (в редакції 1963 року), яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин, договір купівлі-продажу
житлового будинку має бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недотримання цієї
вимоги тягне недійсність договору.
Також договір купівлі-продажу
житлового будинку підлягає реєстрації
у виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів.

Аналогічні положення містить чинний на
теперішній час ЦК України, згідно ст.657
якого, договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого
майна укладається у письмовій формі
і підлягає нотаріальному
посвідченню, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Однак, разом з тим, згідно ст.15 Закону
України «Про товарні біржі» в редакції,
яка діяла на час укладання договору
купівлі-продажу в 2002 році, угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягали
нотаріальному посвідченню. Угода
вважалась укладеною з моменту її
реєстрації на біржі.

ОСОБА_6 юстиції України за № 17-12-44 від
10квітня 1998 року, роз'яснює, що угоди
укладені на біржі не прирівняні до
нотаріально посвідчених, а тільки
підлягають подальшому нотаріальному
посвідченню.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року), який діяв на час
виникнення спірних правовідносин, якщо
одна з сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978
року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998
року «Про судову практику по справам
про визнання угод недійсними», з
підстав недодержання нотаріальної
форми визнаються недійсними тільки
угоди, які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, зокрема, договори
довічного утримання; застави,
купівлі-продажу. Якщо така угода
виконана повністю або частково однією
з сторін, а друга сторона ухиляється
від її нотаріального оформлення, суд на
підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони,
яка виконала угоду, її
правонаступників або прокурора вправі
визнати угоду дійсною.

Судом встановлено, що будь-які
перешкоди для нотаріального
посвідчення договору на час його
укладення були відсутні, що договір не
був посвідчений нотаріально в зв'язку
із неправильним тлумаченням на той час
ст.15 Закону України «Про товарну
біржу», згідно якого угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню, що не
виключало дотримання при його
укладенні вимог ст.227 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року).

Факт здійснення сторонами своїх
обов'язків за договором (виконання
договору) підтверджується самою
письмовою угодою біржовим контрактом
від 26 червня 2002 року та визнаний
сторонами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що угоду за біржовим контрактом,
укладену 26 червня 2002 року на Донецькій
Товарній Біржі «Партнер» між Державною
податковою інспекцією у м.Торезі та
ОСОБА_4 (нині ОСОБА_5) І.В. слід визнати
чинною.

Стосовно вимог позивача щодо визнання
за нею права приватної власності на
нежилу будівлю, розташовану у м.Торезі
по вул.Чекістів, буд. за № 8, суд дійшов
наступного висновку.

Згідно ст.16 ЦК України (в редакції 2003
року) кожна особа має право звернутися
до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права.

Такий спосіб захисту цивільних прав
був передбачений і ст.6 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до положень ст.386 ЦК України
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.
Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Частиною 3 статті 3 Закону України “Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень” від 01
липня 2004 року передбачено, що право на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 4 статті 3 цього
Закону права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх
обтяжень діяло законодавство, що не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав та їх обтяжень.

Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про
порядок реєстрації права власності на
нерухоме майно, затвердженим наказом
ОСОБА_6 юстиції України від 07 лютого 2002
року № 7/5(з наступними змінами)
передбачено, що Державна реєстрація
прав проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації у межах
визначених
адміністративно-територіальних
одиниць, обслуговування на території
яких здійснюється БТІ, створеними до
набрання чинності Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" та інших
законодавчих актів України" та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно. Проведення
державної реєстрації прав у межах
території однієї
адміністративно-територіальної
одиниці реєстраторами декількох БТІ не
допускається.

Згідно пункту 1.8. цього Положення
реєстр прав власності на нерухоме
майно є єдиною державною
інформаційною системою, що містить
відомості про зареєстровані права,
суб'єктів прав, об'єкти нерухомого
майна та незавершеного будівництва
(далі - об'єкти, права щодо яких
підлягають державній реєстрації),
правовстановлюючі документи та
документи, на підставі яких проведено
державну реєстрацію права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва.

Згідно ст. 392 цього Кодексу власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Судом встановлено, що 26 червня 2002 року
між Державною податковою інспекцією у
м.Торезі та ОСОБА_4 (нині – ОСОБА_5) І.В.,
які діяли в рамках «Правил біржової
торгівлі» Донецької Товарної Біржі
«Партнер», було укладено договір
купівлі нежилої будівлі, що
розташована у м.Торезі по вулиці
Чекістів за номером 8. Продаж об’єкта
здійснено на суму 5041 грн. 84 коп.
Вартість об’єкту, згідно із
довідкою-характеристикою Бюро
Технічної Інвентаризації м.Тореза №995
від 26 червня 2002 року, становить 5041 грн. 84
коп. За даним договором покупець
набуває права власності на вказаний
об’єкт з моменту його біржової
реєстрації. 26 червня 2002 року цей
договір зареєстровано Донецькою
Товарною Біржею «Партнер» в реєстрі
зареєстрованих біржових угод під
№1-1/160. Позивачем до бюджету було
сплачено кошти за придбане приміщення
за адресою: м.Торез, вул.Чекістів, 8: 27
червня 2002 року – 3000 грн. 00 коп., 02 липня
2002 року – 1235 грн. 15 коп. Загальна
перерахована сума складає 4235 грн. 15 коп.
Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Торезького міського управління
юстиції Донецької області від 15 травня
2013 року, в задоволенні заяви про
державну реєстрацію прав (щодо права
власності), поданої уповноваженою
особою ОСОБА_5, було відмовлено. Станом
на 03 жовтня 2013 року оціночна вартість
нежилої будівлі №8 по вул.Чекістів в
смт Розсипне м.Тореза Донецької
області складає 133686 грн. 96 коп.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є такими, що
ґрунтуються на законі та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись Закону України “Про товарні
біржі”, Законом України “Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень”, ст.6, ч.2 ст.47, ст.227
Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963
року), ст.ст.16, 386, 392, 657 Цивільного
кодексу (в редакції 2003 року), Тимчасовим
Положенням про порядок реєстрації
права власності на нерухоме майно,
затвердженим наказом ОСОБА_6 юстиції
України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і
зареєстрованим в ОСОБА_6 юстиції 18
лютого 2002 року за № 157/6445 (зі змінами),
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 28.04.1978 року, зі змінами №
15 від 15.05.1998 року “Про судову практику
по справам про визнання угод
недійсними”, ст.ст.10, 11, 60, 79, 80, 84, 88, 174, 197,
209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,

В и р і
ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Торезької
об’єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області за
участю третьої особи Донецької
товарної біржі “Партнер” про визнання
біржового контракту дійсним та
визнання права власності
задовольнити повністю.

Визнати дійсним біржовий контракт,
укладений 26 червня 2002 року між ОСОБА_4 (у
теперішній час ОСОБА_3) ОСОБА_7 та
Державною податковою інспекцією у
м.Торезі щодо купівлі-продажу
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: м.Торез, вул.Чекістів, б.8,
зареєстрований Донецькою Товарною
Біржею “Партнер” в реєстрі
зареєстрованих біржових угод 26 червня
2002 року за №1-1/160 .

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
приватної власності на нежитловуу
будівлю, розташовану за адресою:
м.Торез, вул.Чекістів, б.8.

Повний текст рішення виготовлений 31
грудня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через Торезький
міський суд шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. У разі якщо
судове рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Н. Є. Арапіна