Справа № 444/3249/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/8218/13
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді
- Ніткевича А.В.

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.

секретаря Гацій
І.І.

з участю позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 19 листопада 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів у
зв'язку з навчанням дитини, -

встановила:

Позивач ОСОБА_2 23.10.2013 року звернулася в
суд із позовною заявою до ОСОБА_3,
просила суд ухвалити рішення, яким
стягувати на її користь аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
сумі 700 грн. з часу подачі заяви і до
липня 2016 року.

В обґрунтування зазначеної вимоги
покликається на те, що 12.01.1994 р. з
відповідачем уклали шлюб, який згодом
розірвали. За час спільного життя у
сторін народилась дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час продовжує
навчання на денній формі навчання.

Навчання дочки потребує значних
матеріальних затрат, які здійснювати
їй одній дуже важко, тому просила позов
задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця
АДРЕСА_1, не працюючого, аліменти на
утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
користь її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
мешканки АДРЕСА_2, працює вчителем, в
твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн.,
00 коп. щомісячно, починаючи з 23.10.2013 року
і до закінчення навчання ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_3 229,4 грн. судового
збору в дохід держави.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_3

Вважає, що оскаржуване рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без повного з»ясування обставин
справи, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що за
вироком суду 27.06.2013 року був звільнений
з роботи з позбавленням права
працювати на посадах пов'язаних з
організаційно-розпорядчими функціями
строком на один рік, при цьому
продовжує сплачувати аліменти на
утримання молодшої дочки в розмірі 30%
прожиткового мінімуму встановленого
для певного віку дитини, а саме 380 грн.,
що не взяв до уваги суд при ухваленні
оскаржуваного рішення. На даний час
хворіє, переніс дві операції на хребті,
згідно довідки
лікувально-консультативної комісії в
нього порушено опорно-рухову функцію
хребта, відтак не може працювати на
роботі пов'язаній з важким фізичними
навантаженнями, витрачає значні кошти
на лікування.

Стверджує, що дочка навчається за
рахунок коштів держбюджету, а мати
ОСОБА_2 працює вчителем та має
постійний дохід.

Просить змінити рішення районного суду
та ухвалити нове, яким зменшити
визначений районним судом розмір
аліментів у зв'язку з навчанням дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача на підтримання доводів
апеляційної скарги та пояснення
позивачки на заперечення таких,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів
приходить до переконання, що подану
апеляційну скаргу слід відхилити
виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Статтями 10 і 60 ЦК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості і що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить висновку, що
оскаржуване рішення районного суду в
повній мірі відповідає зазначеним
вимогам закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги
районний суд виходив з того, що дочка
відповідача навчається на денній формі
навчання, що потребує значних
матеріальних затрат, з урахуванням
положень ст. 199 СК України та хвороби
відповідача дійшов до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_5, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою
відповідача ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1
(а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Згідно довідки № 252 від 05.09.2013 р. ОСОБА_5
є студенткою другого курсу денної
форми навчання факультету економіки та
менеджменту Львівського національного
університету ветеринарної медицини та
біотехнологій ім. С.З. Гжицького. Денну
форму навчання за рахунок коштів
держбюджету закінчує в липні 2016 року.

Частиною 3 ст. 199 СК України передбачено,
що право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів має
той з батьків, з ким проживає дочка, син,
а також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

Аналогічні роз'яснення викладені в абз.
2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року " Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів".

З копією паспорта вбачається, що
зареєстроване місце проживання ОСОБА_5
є АДРЕСА_2, що співпадає з місцем
проживання позивачки (а.с. 5,6 звороти).

В свою чергу, відповідно до п. 20
зазначеної вище постанови обов'язок
батьків утримувати повнолітніх дочку,
сина, які продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Судом встановлено, що вироком
Жовківського районного Львівської
області від 07 травня 2013 року, який
набрав законної сили ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,
призначено покарання у виді штрафу в
розмірі 850,00 грн. в дохід держави та
позбавлено права обіймати посади
пов'язані з організаційно-розпорядчими
функціями строком на один рік.

Відтак, згідно із Наказу директора ТзОВ
«Росана-Галичина» № 10 від 27.06.2013 р.
відповідач звільнений із посади
адміністратора торгового залу
товариства за п. 7 ст. 36 КЗпП України у
зв'язку з набранням законної сили
вироком суду (а.с. 24 трудова книжка).

Крім цього, відповідно до довідки № 786
від 22.11.2013 року ЛКК поліклінічного
відділу Жовківської ЦРЛ ОСОБА_3 по
стану здоров"я протипоказана робота,
пов"язана з важким фізичним
навантаженням та переохолодженням.

Суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України (ч. 1 ст. 200 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров»я та матеріальне
становище дитини, стан здоров»я та
матеріальне становище платника
аліментів, інші обставини, що мають
істотне значення (ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
покликається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
на підставі належних та допустимих
доказів не доведено того, що він не в
змозі сплачувати аліменти у розмірі,
визначеному судом першої інстанції,
оскільки окрім протипоказань до важкої
фізичної праці та строкового обмеження
обіймати певні посади, інших обмежень
у працевлаштуванні у нього немає.

З такими висновками районного суду
погоджується і колегія суддів,
оскільки суд першої інстанції при
визначенні розміру аліментів врахував
заперечення відповідача та докази,
якими такі обґрунтовувались, правильно
застосував правові норми та ухвалив
правильне по суті і справедливе
рішення, дійшовши його на основі повно
з'ясованих обставин.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч.
1ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 19 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді:
Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин