Справа № 784/510/13 27.02.2013 27.02.2013 27.02.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/784/769/13
Головуючий у суді 1 інстанції
Суддя-доповідач апеляційного суду
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 лютого 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Леванчука
О.М.,

суддів: Вовненко Г.Ю., Кушнірової
Т.Б.

при секретарі судового засідання
Шпонарській О. Ю.

за участю:

позивача
ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

представника позивача
ОСОБА_5

представника відповідача
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 05 грудня 2012
року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення утримуваних нею без
відповідних правових підстав грошових
коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

08 травня 2012 року ОСОБА_3 пред'явив до
ОСОБА_4 зазначений позов, який
обґрунтовував наступним.

Відповідач є власником земельної
ділянки площею 0,40 га., що розташована по
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для
ведення особистого селянського
господарства.

29 березня 2011 року він та ОСОБА_4
домовилися про купівлю ним у
майбутньому названої ділянки за 20 000
доларів США.

На забезпечення виконання такої
домовленості він передав відповідачу 11
000 доларів США авансу, про що вони
склали письмовий документ.

Залишок суми він зобов'язався сплатити
при укладанні договору купівлі-продажу
в належній формі, а ОСОБА_4 -
зобов'язалася підготувати
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку.

В подальшому договір купівлі-продажу
земельної ділянки не відбувся з вини
ОСОБА_4

Не дивлячись на це, вона відмовляється
повернути авансовану ним грошову суму.

Посилаючись на вказане та відмову
відповідача повернути безпідставно
отримані кошти добровільно, позивач
просив стягнути з ОСОБА_4 87 842 грн. 70 коп.
безпідставно отриманих грошових
коштів, що є еквівалентом 11 000 доларів
США до курсу НБУ станом на 08 травня 2012
року, а також 878 грн. 43 коп. судових
витрат.

У подальшому позивач додав ще декілька
вимог і, пославшись на прострочку
виконання ОСОБА_4 грошових зобов'язань,
кінцево просив стягнути з ОСОБА_4 : 87 842
грн. 70 коп. безпідставно утримуваних
грошових коштів, 1 328 грн. 47 коп. три
проценти річних від простроченої суми
боргу, 790 грн. 58 коп. інфляційних
збитків, 10 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 1 093
грн. 03 коп. судового збору.

Рішенням Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 05 грудня 2012
року позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 87
482 грн. 70 коп. безпідставно утримуваних
грошових коштів, 1 328 гривень 47 копійок.
Що становить три проценти річних за
прострочку виконання грошового
зобов'язання, та 790
гривень 58 копійок інфляційних втрат.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. В іншій частині позову
відмовлено.

ОСОБА_4 подала на це рішення апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати, в
частині стягнення з неї грошових
коштів, і ухвалити нове рішення про
відмову у позові. Скаргу обґрунтовує
тим, що рішення суду, в частині
стягнення з неї на користь позивача
грошових коштів, є необґрунтованим,
ухваленим з врахуванням лише інтересів
позивача та з порушенням норм
процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення позивача, відповідача та їх
представників, обговоривши доводи
апеляційної скарги та з'ясувавши
обставини справи і перевірку їх
доказами, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково з
таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що грошова сума, яка була передана
позивачем відповідачу є авансом та
відповідач, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, зобов'язаний
сплатити суму богу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

У повній мірі з такими висновками
погодитися не можна.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Тобто завдаток це грошова сума або
рухоме майно, що передається боржником
кредиторові і є доказом факту
укладання договору.

Відповідно до положень ст.ст. 210, 638, 640, 657
ЦК України та ст. 132 Земельного кодексу
України угода купівлі-продажу
земельної ділянки вважається
укладеною, якщо сторони досягли згоди з
усіх суттєвих її умов, посвідчили її
нотаріально та здійснили її державну
реєстрацію.

До угод, які не укладені, не можуть
застосовуватися наслідки, передбачені
законом у разі визнання їх недійсними.

Все сплачене, передане чи набуте за
такими угодами підлягає поверненню як
безпідставно набуте за правилами ст.ст.
1212-1214 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, ОСОБА_4 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ № 611904 від 28
січня 2011 року є власником земельної
ділянки загальною площею 0,40 га., для
ведення особистого селянського
господарства, яка розташована по
АДРЕСА_1.

29 березня 2011 року сторони мали намір,
при наявності актів права власності на
землю, які видані відділом Держкомзему
у Новоодеському районі Миколаївської
області, на укладання договору
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,40 га. для ведення особистого
селянського господарства, яка
розташована по АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_4

В цей же день в забезпечення укладання
майбутнього договору купівлі-продажу
вказаної земельної ділянки, між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 було укладено договір
завдатку, згідно якого вартість
земельної ділянки була узгоджена ними
і склала 20 000 доларів США, на
підтвердження такої домовленості
ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 11 000 доларів США
в рахунок належних з нього за договором
платежів та в забезпечення виконання
договору (а.с. 7).

Договір купівлі - продажу вказаної
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
між сторонами укладений не був.

Натомість, рішенням виконавчого
комітету Новопетрівської сільської
ради Миколаївської області від 14
березня 2012 року за № 12, на підставі
заяви ОСОБА_4 про надання юридичної
адреси земельній ділянці у зв'язку з
розподілом земельної ділянки розміром
0,40 га. на дві земельні ділянки - 0,10 га. та
0,30 га., було присвоєно юридичну адресу
земельній ділянці площею 0,10 га. для
ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Оскільки договір купівлі-продажу
земельної ділянки, який повинен
укладатись у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, сторонами не
укладався, а завдаток є забезпеченням
виконання саме укладеного договору, то
в цьому випадку сума передана
позивачем відповідачу не є завдатком,
а вважається авансом.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 87 842 гривні 70
копійок, отриманих нею без відповідних
правових підстав, є вірним і не
підлягає скасуванню. Підстав для
задоволення апеляційної скарги в цій
частині не вбачається.

При вирішенні питання про стягнення з
відповідача інфляційних втрат та трьох
процентів річних за прострочку
виконання грошового зобов'язання судом
першої інстанції не в повній мірі
дотримано вимог закону.

Заявлені позивачем вимоги про
стягнення інфляційних втрат та трьох
процентів річних за прострочку
виконання грошового зобов'язання
задоволенню не підлягали з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що на момент передачі
грошей сторони не уклали угоду
купівлі-продажу земельної ділянки та
зазначена грошова сума є безпідставно
набутими коштами, які підлягають
поверненню в порядку визначеному ст.ст.
1212-1214 ЦК України.

Договір від 29 березня 2011 року (а.с 7) не є
грошовим зобов'язанням. Крім того, він
укладений з порушенням вимог ч. 1 ст. 635
ЦК України. За таких обстави
застосування судом першої інстанції
положень ст. 625 ЦК України є
неправомірним.

Враховуючи викладене, оскаржуване
рішення в цій частині підлягає до
скасування з ухваленням нового рішення
про відмову в позові в частині
вирішення вимог ОСОБА_3 про стягнення з
ОСОБА_4 інфляційних втрат та трьох
процентів річних за прострочку
виконання грошового зобов'язання та
зміни рішення в частині розподілу
судових витрат, зменшивши розмір
стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судових витрат з 1 093 гривень 03 копійок
до 878 гривень 43 копійок. (ст. 88 ЦПК
України).

Відмова у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди не
оскаржувалась, а тому колегією суддів
не переглядалась.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити
частково.

Рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 05 грудня 2012
року в частині вирішення вимог ОСОБА_3
про стягнення з ОСОБА_4 790 гривень 58
копійок на відшкодування інфляційних
втрат та 1 328 гривень 47 копійок трьох
процентів річних за прострочку
виконання грошового зобов'язання
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення, яким ОСОБА_3 у задоволенні
вказаних позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині розподілу
судових витрат змінити, зменшивши
розмір стягнутих з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 судових витрат з 1 093 гривень 03
копійок до 878 гривень 43 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає чинності з дня його
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: