Справа № 459/3100/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2013 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судових
засідань
ОСОБА_1,

позивача
ОСОБ
А_2,

представника
позивача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Львіввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров’я при виконанні
трудових обов’язків внаслідок
професійного захворювання, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2013 року позивач
звернувся до суду з позовом, в якому
просить стягнути з відповідача на його
користь 60 000,00 грн. відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров’я при виконанні
трудових обов’язків внаслідок
професійного захворювання. В
обгрунтування позову послався на те, що
25.08.1965 року був прийнятий поверхневим
електрослюсарем хімлабораторії на
шахту №3 «Великомостівська»
виробничого об’єднання
«Укрзахідвугілля». 01.10.1967 року
переведений підземним електрослюсарем
II розряду на дільницю ОГМ-РМУ. 06.11.1967
року звільнений у зв’язку з призовом
на строкову військову службу. 16.02.1970
року прийнятий підземним
електрослюсарем на шахту №3
«Великомостівська» виробничого
об’єднання «Укрзахідвугілля». 20.09.1971
року звільнений у зв’язку із навчанням
у Червоноградському гірничому
технікумі. 28.01.1972 року прийнятий
підземним учнем електрослюсаря на
шахту №3 «Великомостівська»
виробничого об’єднання
«Укрзахідвугілля» на час проходження
виробничої практики. 11.03.1972 року
звільнений, у зв’язку із закінченням
виробничої практики. 24.07.1972 року
прийнятий підземним електрослюсарем III
розряду на шахту № 3
«Великомостівська» виробничого
об’єднання «Укрзахідвугілля» на час
проходження виробничої практики. 22.11.1978
року переведений підземним гірничим
майстром-електромеханіком. 06.03.1984 року
переведений помічником начальника
дільниці. 20.10.1984 року переведений
підземним заступником механіка
дільниці № 4. 02.01.1985 року переведений
підземним помічником начальника з
добувної дільниці № 4. 01.11.1986 року
переведений підземним гірничим
майстром. 08.07.1987 року переведений
підземним помічником начальника
дільниці № 4. 25.08.1987 року переведений
підземним гірничим майстром. 17.03.1995
року переведений підземним механіком
дільниці № 4. 24.06.1996 року звільнений
згідно з п.2 ст.40 КЗпП України, у зв’язку
з виявленою невідповідністю
виконуваній роботі по стану здоров’я.
У зв’язку з тривалою роботою в
особливо шкідливих та тяжких умовах
праці в нього значно погіршився стан
здоров’я, внаслідок чого останній
неодноразово був змушений звертатися
за медичною допомогою. Довідкою МСЕК №
885/3 від 16.07.1996 року позивачу встановлено
40% втрати професійної працездатності.
Довідкою МСЕК від 16.06.2001 року
останньому встановлено безтерміново III
групу інвалідності та 40% втрати
професійної працездатності. Згідно з
довідкою МСЕК від 16.06.2001 року позивачу
встановлено безтерміново III групу
інвалідності та 60% втрати
працездатності пожиттєво.

25.06.2013 року представник
відповідача подав заперечення на
позовну заяву, в якій посилаючись на
статті 71, 80 ЦК УРСР (1963 року) щодо
пропущення позивачем трирічного
строку для звернення до суду із даним
позовом, просить повністю відмовити
позивачу у задоволенні позову.

Позивач та його представник
в судовому засіданні позов підтримали.
Позивач пояснив, що нормально ходити не
може, робив операцію на серце. Це все
наслідки роботи на шахті. Просять позов
задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов заперечив в
повному обсязі. Просить повністю
відмовити позивачу у задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення
сторін, з’ясувавши обставини справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на таке.

Згідно з трудовою книжкою
позивача останній 25.08.1965 року був
прийнятий поверхневим електрослюсарем
хімлабораторії на шахту №3
«Великомостівська» виробничого
об’єднання «Укрзахідвугілля». 01.10.1967
року переведений підземним
електрослюсарем II розряду на дільницю
ОГМ-РМУ. 06.11.1967 року звільнений у
зв’язку з призовом на строкову
військову службу. 16.02.1970 року прийнятий
підземним електрослюсарем на шахту №3
«Великомостівська» виробничого
об’єднання «Укрзахідвугілля». 20.09.1971
року звільнений у зв’язку із навчанням
у Червоноградському гірничому
технікумі. 28.01.1972 року прийнятий
підземним учнем електрослюсаря на
шахту №3 «Великомостівська»
виробничого об’єднання
«Укрзахідвугілля» на час проходження
виробничої практики. 11.03.1972 року
звільнений, у зв’язку із закінченням
виробничої практики. 24.07.1972 року
прийнятий підземним електрослюсарем III
розряду на шахту №3 «Великомостівська»
виробничого об’єднання
«Укрзахідвугілля» на час проходження
виробничої практики. 22.11.1978 року
переведений підземним гірничим
майстром-електромеханіком. 06.03.1984 року
переведений помічником начальника
дільниці. 20.10.1984 року переведений
підземним заступником механіка
дільниці №4. 02.01.1985 року переведений
підземним помічником начальника з
добувної дільниці № 4. 01.11.1986 року
переведений підземним гірничим
майстром. 08.07.1987 року переведений
підземним помічником начальника
дільниці №4. 25.08.1987 року переведений
підземним гірничим майстром. 17.03.1995
року переведений підземним механіком
дільниці №4. 24.06.1996 року звільнений
згідно з п.2 ст.40 КЗпП України, у зв’язку
з виявленою невідповідністю
виконуваній роботі по стану здоров’я.

У зв’язку з тривалою
роботою в особливо шкідливих та тяжких
умовах праці позивач був змушений
звертатися за медичною допомогою,
зокрема, в період з 16.05.2001 року по 25.05.2001
року та в період з 05.02.2008 року по 19.02.2008
року, що підтверджується копіями
наявних у справі медичних документів.

Згідно з довідкою МСЕК серії
2-18 МАА № 016576 від 16.07.1996 року ОСОБА_2
встановлено 40% втрати професійної
працездатності.

Довідкою МСЕК серії 2-18 АД №
022306 від 16.07.1996 року позивачу
встановлено III групу інвалідності.

Відповідно до довідки серії
ЛВА-1 № 070234 від 16.06.2001 року позивачу
встановлено III групу інвалідності
безтерміново.

Згідно з довідкою МСЕК серії
ЛВА-2 № 023372 від 26.08.2008 року останньому
встановлено 60% втрати професійної
працездатності безтерміново.

Вирішуючи спір, суд виходить
з наступного.

Відповідно до частини 2
статті 153 Кодексу законів про працю
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Згідно статті 237-1 Кодексу
законів про працю України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Згідно до частин 2, 3 статті 23
ЦК України моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або і інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК
України установлено, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168
ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я, може
бути відшкодована одноразово або
шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини третьої статті 34
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування), ухваленого
27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно
до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу
України (435-15) моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв’язку
з каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров’я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення таких особистих
немайнових прав, як право на життя,
право на охорону здоров’я тощо.
Ушкодження здоров’я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов’язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

Вищенаведені обставини
справи та правові положення, на думку
суду, свідчать про доведення факту
спричинення позивачеві відповідачем
моральної шкоди унаслідок ушкодження
його здоров’я при виконанні трудових
обов’язків, що потягло за собою
професійне захворювання, а отже, про
право позивача на її відшкодування.

Факт спричинення позивачеві
моральної шкоди підтверджується також
наявними у справі копіями медичних
документів та знаходить своє пояснення
згідно із вищевказаними положеннями
Рішення Конституційного Суду України
від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004.

Вирішуючи питання про
розмір відшкодування моральної шкоди
(суму її компенсації), судом ураховано
тяжкість завданої позивачеві
моральної шкоди, глибину, тривалість та
характер моральних та фізичних
страждань, стан його здоров’я,
тяжкість професійного захворювання,
настання у зв'язку з цим негативних
змін у його житті, необхідність
лікування, втрату у зв'язку з цим
життєвих зв'язків, істотність
вимушених змін у його життєвих
стосунках, що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, вперше встановлений обсяг
втрати позивачем працездатності
унаслідок професійного захворювання,
що становив 40% та у подальшому зріс до
60%. При цьому суд виходить із засад
розумності, виваженості та
справедливості, що відповідає вимогам
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Посилання представника
відповідача на пропуск позивачем
строку позовної давності є
безпідставними, оскільки відповідно до
п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю (тобто і на вимогу про
відшкодування моральної шкоди) позовна
давність не поширюється. Аналогічні
роз'яснення надані у п. 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди».

Тому суд вважає, що сума
компенсації спричиненої позивачеві
моральної шкоди повинна складати 8000,00
грн.

Щодо вимоги про стягнення
60000,00 грн. на компенсацію моральної
шкоди, то, на думку суду, така належним
чином не вмотивована, є завищеною і не
відповідає тяжкості та характеру
завданої позивачеві шкоди.

Таким чином, позов
задовольняється частково у межах,
зазначених вище.

Керуючись: ст.ст. 10, 60, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Державного
підприємства «Львівугілля» на користь
ОСОБА_2 8000 (вісім тисяч),00 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров’я при
виконанні трудових обов’язків
внаслідок професійного захворювання.

У задоволенні решти
позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

В. В.
Грабовський

Повний текст рішення
виготовлено 30.09.2013 року.