Справа № 755/4038/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" липня 2013 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді
Гончарука В.П.

при секретарі
Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва
цивільну справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про відшкодування
витрат в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Моторне (транспортне) страхове бюро
України звернулось до суду з позовом
про стягнення з ОСОБА_1 на його користь
коштів в розмірі понесених витрат,
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування, сплачених в порядку ЗУ
«Про обов»язкове страхування цивільно
- правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
потерпілій особі внаслідок ДТП, що мало
місце 02.10.2009 р. та сталось через
порушення відповідачем Правил
дорожнього руху України, оскільки його
цивільно - правова відповідальність на
момент ДТП застрахована не була.

Сума страхового відшкодування склала
5691,03 грн. та була виплачена власнику
автомобіля "Шевроле Лачетті" д/н НОМЕР_1,
який було пошкоджено внаслідок ДТП.

Таким чином, позивач просить суд
стягнути в порядку регресу з
відповідача вказану суму витрачену у
зв'язку з виплатою страхового
відшкодування, поклавши на нього
судові витрати, в тому числі витрати на
правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Представник позивача в судове
засідання надав заяву, в якій позов
підтримав в повному обсязі та просив
розглянути справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про місце, час та дату
слухання справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів що у даному
випадку вбачається за доцільне.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, суд приходить
до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02
жовтня 2009 року в місті Києві мала місце
дорожньо - транспортна пригода за
участю автомобіля «Шевроле Авео» д/н
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та
автомобіля «Шевроле Лачетті» д/н
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3

ДТП сталось в наслідок порушення ПДР
України водієм ОСОБА_1 Вказане
підтверджується постановою
Дарницького районного суду м. Києва від
16.11.2009 року по справі № 3-10565/09 про
притягнення останнього до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до частини третьої ст. 61
Цивільного процесуального кодексу
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

В результаті вказаної ДТП автомобіль
«Шевроле Лачетті» д/н НОМЕР_1 зазнав
механічних пошкоджень, сума шкоди за
якими виходячи зі звіту
автотоварознавчого дослідження ТОВ
«Гарант - АСІСТАНС» від 29.10.2009 р. № 35
становить 6061,24 грн.

Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідної за завдані збитки.

За нормою ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотньої вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо іншій розмір не
встановлено законом.

Оскільки цивільно - правова
відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП
застрахована не була, ОСОБА_4 в рамках
вимог пп. "а" п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про
обов»язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих позивачем було розраховано
та виплачено суму страхового
відшкодування в розмірі 5051,03 грн.

Окрім того, позивач просить стягнути
витрати на послуги аварійного комісара
щодо встановлення розміру збитків та
збору документів в сумі 640 грн., що
підтверджується Рахунком-фактурою №
СФ-0000037 від 06.04.2010 р.

Таким чином, загалом у зв»язку з
наведеним страховим випадком
позивачем було витрачено 5691,03 грн.,
відшкодування яких згідно наведених
положень законодавства покладається
на відповідача, виходячи з чого суд
приходить до висновку, що позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню в цій частині.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України,
окрім витрат на правову допомогу
виходячи з наступного.

Ст. 84 ЦПК України встановлено, що
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця
в галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза
судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Представником позивача на
підтвердження витрат на правову
допомогу в сумі 1500 грн. надано
розрахунок оплати за правову допомогу
у спр. 9254 згідно Додаткової угоди до
Контракту №71 від 28.09.2012 р. Також до
матеріалів справи долучено Платіжне
доручення №417 від 30.01.2013 р. про
передплату 50% за надання правової
дпомоги згідно Додаткової угоди №17 від
28.01.2013 р. до Контракту №71 від 28.09.2012 р. у
сумі 750 грн. Однак даних про те, що ці
кошти були сплачені за надання
правової допомоги саме у справі за
позовом до ОСОБА_1 і в розмірі 1500 грн.,
позивачем не надано.

Таким чином, представником позивача не
надано доказів в обґрунтування
заявленої суми отриманої правової
допомоги, виходячи з чого суд не вбачає
підстав для задоволення такої вимоги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 10, 58, 61,79,84, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України в порядку регресу 5691,03 грн.
матеріальної шкоди та 229,40 грн. суми
сплаченого судового збору, всього
стягнувши 5920 (п»ять тисяч дев»ятсот
двадцять) грн. 43 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

С у д д я