АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Дубас В.А.
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючої судді
Музичко С.Г.

суддів
Кравець В.А., Семенюк Т.А.
при секретарі
Круглику В.В.

за участю представника
позивача Мухоїд Г.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» - Лапшикової Олени
Георгіївни на заочне рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 07 червня 2013 року у цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:
Комунальне підприємство «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
Дарницький районний відділ Головного
управління ДМС у м. Києві про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 07.06.2013 позов
ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»
задоволено частково; у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 330-06-И від 21.12.2006 (який
укладено між ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит», правонаступником якого є ПАТ
«Банк «Фінанси та кредит», та ОСОБА_3) у
сумі 2 328 570,09 грн., звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме: двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві
власності на підставі рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25.06.2010 ОСОБА_4 та яка раніше належала
ОСОБА_3 шляхом надання ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» права на продаж
будь-якій особі-покупцеві предмета
іпотеки з початковою ціною продажу у 459
000,00 грн. із застосуванням процедури
продажу, встановленої ст. 38 Закону
України «Про іпотеку»; зобов'язано
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передати ПАТ «Банк
«фінанси та Кредит» зазначений предмет
іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 із ключами
від неї, правовстановлюючі документи
на квартиру, технічну документацію по
акту прийому-передачі протягом 10-ти
днів з дня набрання рішенням законної
сили; передати квартиру АДРЕСА_1 в
управління ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» на період до моменту
реалізації; стягнуто солідарно з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» витрати по сплаті
судового збору в сумі 2823,00 грн. та в сумі
94,10 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит»
(правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит») та ОСОБА_3 21.12.2006
було укладено кредитний договір №
330-06-И, згідно з умовами якого
відповідач отримав від позивача кредит
у сумі 103 300 доларів США для придбання
двохкімнатної квартири на строк до
18.12.2026 зі сплатою 12% річних за
користування кредитом. ОСОБА_3 умови
договору належним чином не виконував, у
зв'язку з чим станом на 16.09.2011
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 2 328 570,09 грн., з яких:
791 910,39 грн. - заборгованість за кредитом,
261 184,82 грн. - несплачені відсотки, 32 708,28
грн. - заборгованість по нарахованій
щомісячній комісії, 1 242 766,60 грн. -
несплачена пеня.

Крім того, 21.12.2006 між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 з метою
забезпечення договору кредиту
укладено іпотечний договір, згідно з
яким відповідач передав в іпотеку
нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, яка
належить відповідачу на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
21.12.2006. Відповідно до рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
25.06.2010 право власності на вказану
квартиру у порядку поділу майна
подружжя визнано за ОСОБА_4

Керуючись вимогами ст.ст. 23, 38 Закону
України «Про іпотеку», суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
підлягає задоволенню позовна вимога з
приводу стягнення на предмет іпотеки в
рахунок погашення наявної
заборгованості за договором кредиту.
Враховуючи, що банком не дотримано
порядок добровільного виселення, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що не підлягають задоволенню вимоги
банку про виселення. Також суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог про одержання
дублікатів правовстановлюючих
документів на квартиру, дублікатів
технічної документації, оскільки судом
були задоволені вимоги про
зобов'язання відповідачів передати
ключі від квартири з
правовстановлюючими документами та
технічною документацією.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» ЛапшиковаО.Г.
просить змінити заочне рішення
Дарницького районного суду м. Києва,
яким позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» задовольнити у повному
обсязі. Посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача Мухоїд Г.В.
просила задовольнити позов.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явились, про поважність
причин неявки суд не повідомили.
Відповідач ОСОБА_4 належним чином
повідомлена про дату, час та місце
розгляду справи. З огляду на наведене,
керуючись вимогами ст. 305 ЦПК України,
колегія суддів вирішила за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
які не з'явились в судове засідання.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України визначено,
що іпотекою є застава нерухомого майна,
що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.

Іпотека виникає на підставі договору,
закону або рішення суду. До іпотеки,
яка виникає на підставі закону або
рішення суду, застосовуються правила
щодо іпотеки, яка виникає на
підставі договору, якщо інше не
встановлено законом. Іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору (ч.ч. 1, 5 ст. 3 Закону України
«Про іпотеку»).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Звернення стягнення
на предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку»).

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку»
передбачено право іпотекодержателя на
продаж предмета іпотеки будь-якій
особі - покупцеві на підставі рішення
суду.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
іпотеку» у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки. Якщо
право власності на предмет іпотеки
переходить до спадкоємця фізичної
особи - іпотекодавця, такий
спадкоємець не несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
виконання основного зобов'язання, але
в разі його порушення боржником він
відповідає за задоволення вимоги
іпотекодержателя в межах вартості
предмета іпотеки. У разі видачі
заставної перехід права власності на
предмет іпотеки не допускається до
повного задоволення вимоги за
заставною, крім переходу права
власності на предмет іпотеки в порядку
спадкування чи правонаступництва.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, у зв'язку з неналежним
виконанням зобов'язань за кредитним
договором у відповідача ОСОБА_3 перед
позивачем виникла заборгованість в
сумі 2 328 570,09 грн. Виконання кредитного
договору було забезпечено, шляхом
укладання між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 договору іпотеки
нерухомого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1, яка належала на підставі
договору купівлі-продажу ОСОБА_3, а
згідно з рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 25.06.2010 право
власності на вказану квартиру у
порядку поділу майна подружжя перейшло
до ОСОБА_4

З огляду на наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення вимог банку
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення наявної
заборгованості за договором кредиту,
оскільки дана іпотека є дійсною і для
набувача квартири ОСОБА_4 та, керуючись
ст. 38 Закону України «Про іпотеку» і
умов укладених між сторонами
договорів, вірно визначив початкову
ціну предмету іпотеки в сумі 459 000,00 грн.
відповідно до висновку по аналізу та
оцінці забезпечення кредиту від 13.10.2011.

Вірним є висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
виселення, оскільки банком не
дотримано порядок добровільного
виселення, визначений ст. 40 Закону
України «Про іпотеку», а матеріали
справи не містять доказів про
отримання відповідачами письмової
вимоги іпотекодержателя добровільно
звільнити житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання такої
вимоги.

Також правильним є висновок суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні вимог позивача про
одержання дублікатів
правовстановлюючих документів на
квартиру, дублікатів технічної
документації, оскільки судом були
задоволені вимоги про зобов'язання
відповідачів передати ключі від
квартири з правовстановлюючими
документами та технічною
документацією.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
письмових доказів, висновки суду
першої інстанції відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження у судовому
засіданні, не спростовують висновків
суду першої інстанції, не впливають на
їх правильність та не можуть бути
прийняті до уваги.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні та наявними в матеріалах
справи доказами, і, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне і обґрунтоване рішення.
Підстав для його скасування не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» - Лапшикової
Олени Георгіївни відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 07 червня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді