Справа
№ 271/5097/13-ц
Провадження № 2/271/2217/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року

Червоногвардійський районний суд м.
Макіївки Донецької області в складі:

головуючого судді

Кононихіної Н.Ю.,

при секретарі
Кулініч Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Макіївки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської Ради про
визнання спільної сумісної власності,
про визнання права власності на ?
частину за кожним, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3 міської ради про
ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської Ради про
визнання спільної сумісної власності,
мотивуючи свої вимоги тим, що 12 березня
1983 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_2

В період спільного життя
ОСОБА_2 працювала у ОСОБА_3 Державному
Проектному інституті. За клопотанням
працівників даного закладу виконавчим
комітетом був організований гаражний
кооператив «МГПІ». Рішенням
виконавчого комітету
Червоногвардійської районної Ради
народних депутатів м. Макіївки № 561/1
від 24 жовтня 1990 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було надано право на забудову гаражу,
яку родина здійснила на протязі року.
По закінченню будівництва виконавчий
комітет надав ордер на заняття боксу №
64, тобто побудованого гаражу. Таким
чином позивач з відповідачкою стали
членами кооперативу «МГПІ», який потім
перестав існувати, та на підставі ЗУ
«Про власність», а в подальшому на
підставі Цивільного кодексу України,
майно перейшло у власність бувшим
членами кооперативу. Таким чином
просить визнати право спільної
сумісної власності на гараж № 64, який
розташований по вул. Фонтанна у м.
Макіївці за ним та за ОСОБА_2 Та визнати
за кожним право спільної сумісної
власності по ? частині на гараж № 64 по
вул. Фонтанна у м. Макіївці.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
пояснив, що гараж не введений в
експлуатацію, Управління архітектури
та проектування не давало дозволу на
будівництво, не був затверджений
проект, не надано дозволу на земельні
роботи, в нього немає документів про
право власності на гража, немає
документів про відповідність
санітарно технічним та протипожежним
нормам, будівництво є самовільним.
Просив визнати право спільної сумісної
власності на гараж № 64, який
розташований по вул. Фонтанна у м.
Макіївці за ним та за ОСОБА_2 Та визнати
за кожним право спільної сумісної
власності по ? частині на гараж № 64 по
вул. Фонтанна у м. Макіївці.

Відповідач ОСОБА_2 у
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог.

Представник Відповідача ОСОБА_3
міської Ради до судового засідання не
з’явися, хоча був попереджений про час
та місце судового розгляду належним
чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, третьої особи дослідивши
матеріали справи, вважає, що в позовних
вимогах необхідно відмовити у
повному обсязі з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 3 статті 10 та частинами 1,4
статті 60 ЦПК України, передбачено, що
кожна із сторін зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК
України, належним є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути визнано за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Статтею 28 Закону України «Про
архітектурну діяльність» передбачено,
що власники та користувачі об’єктів
архітектури зобов’язані отримувати в
установленому законодавством порядку
дозвіл на виконання робіт. Статтею 9
цього Закону передбачено, що
будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об?єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів.

Таким чином позивачем не були надані
документи, які підтверджують право
власності або право користування
земельною ділянкою під самочинно
збудованим гаражем № 64, розташованим
за адресою: м. Макіївка, вул. Фонтанна,
гараж не введений в експлуатацію,
відсутній дозвіл Управління
архітектури та проектування на
будівництво, не затверджений проект,.
Рішенням виконкому
Червоногвардійської районної ради
народних депутатів № 561/1 від 24.10.1990 року
позивачу з відповідачкою було надано
дозвіл на будівництво гаражу, але не
зазначено про надання та розмір
земельної ділянки для будівництва,
тобто відсутні висновки відділу
містобудування і архітектури про
відповідність об’єктів самочинного
будівництва будівельним нормам. Також,
позивачем не надана проектна
документація на будівництво об’єкта,
яка розробляється згідно з вихідними
даними на проектування з дотриманням
вимог державних стандартів, норм і
правил, дозвіл на виконання
будівельних робіт. Крім того, позивачем
не надано акти компетентних органів,
які підтверджують відповідність
самочинно збудованих споруд
санітарним та протипожежним нормам.

На підставі викладеного, враховуючи
дослідженні документи у судовому
засіданні, суд вважає, що у задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 328, ст. 331, ст. 355-357, ч. 3
ст. 375, ч. 3 ст. 376 ЦК України, ст. 30-1 Закону
України «Про планування і забудову
територій», ст.ст. 10,11, 58, 60, 158, 209, 212-215 ЦПК
України, суд –

в и р і ш и в:

У задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської Ради
про визнання спільної сумісної
власності, про визнання права
власності на ? частину за кожним -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

СУДДЯ: