Провадження № 2/0182/4499/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.12.2013 року
м. Нікополь

Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади
Нікопольського виконавчого комітету
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадок в
порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до
суду з позовною заявою про визнання за
нею права власності на ? частину
домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
бабусі та дідуся.

В обгрунтування своїх
вимог позивач посилається на наступні
обставини.

У 1928 році її бабка ОСОБА_2 та її
дід ОСОБА_3 побудували житловий будинок
з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. У
ІНФОРМАЦІЯ_1 її дід ОСОБА_3 загинув в
боях близько м.Біла Церква, про що
свідчила повістка, яку бабуся ще за
радянських часів загубила. Інших
відомостей про те, що дідусь загинув, в
них не було. 26.12.1950 року її бабуся
оформила право власності на вказаний
будинок, але оскільки документів, які б
свідчили про те, що дідусь ОСОБА_3
загинув на війні в неї не було, то
будинок був оформлений на обох з
подружжя: по 1/2 частині на ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 Після смерті діда бабуся ОСОБА_2
фактично прийняла спадщину на вказаний
будинок, оскільки продовжувала там
проживати до моменту смерті, була там
зареєстрована, доглядала за будинком.
10.09.1991 року її бабуся ОСОБА_2 склала
заповіт, посвідчений державним
нотаріусом Першої Нікопольської
державної нотаріальної контори
Пахомовською Ж.М., на користь своїх
дітей ОСОБА_5 (яка є її мамою) та ОСОБА_6.
В зв'язку зі станом здоров'я її бабусі,
її мати і вона доглядали за нею,
проживаючи, але не будучи
зареєстрованими з нею, по день смерті
за її адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2 її бабуся
ОСОБА_2 померла. Її спадкоємці ОСОБА_5
(її мати) та ОСОБА_6 (її дядько) до Першої
Нікопольської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті матері не
звертались, оскільки вважали, що
фактично прийняли спадщину: доглядали
за домом, проводили капітальний і
поточний ремонти, сплачували
комунальні послуги тощо. Так і не
звернувшись за прийняттям спадщини, її
мати ОСОБА_5 та дядько ОСОБА_6 померли.
Згідно заповіту її мами ОСОБА_5,
посвідченого Державним нотаріумом
Другої Нікопольської Державної
нотаріальної контори 19.02.1979 року,
зареєстрованого у реєстрі за № 2-419,
єдиним спадкоємцем є вона, її донька,
ОСОБА_1. За оформленням спадщини вона у
2012 році звернулась до приватного
нотаріуса Нікопольського міського
нотаріального округу по АДРЕСА_2, але
через відсутність правовстановлюючих
документів на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
спадкоємицею яких є ОСОБА_5, їй було
рекомендовано звернутись до суду з
заявою про визнання права власності на
спадкове майно. На сьогоднішній день
вказана будівля майже зруйнована,
потребує перепланування, встановлення
опалення нового типу, реконструкції,
чого неможливо зробити без
перереєстрації прав на нерухомість на
неї. Оскільки її мати ОСОБА_5
успадкувала за заповітом від своєї
матері ОСОБА_2 1/2 частину вказаного
будинку по АДРЕСА_1, а вона є єдиною
спадкоємицею своєї матері ОСОБА_5, то
вказані 1/2 частки домоволодіння по
АДРЕСА_1 за законом мають перейти до
неї, як до єдиного спадкоємця.
Відповідно до ч.1 ст.1262 ЦК України, у
першу чергу на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо
спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини переходить до його
спадкоємців (спадкова трансмісія). За
таких обставин вимушені звертатись до
суду.

В судове засідання
позивач не прибула, надала заяву про
розгляд справи у її відсутність, позов
підтримала і на позовних вимогах
наполягала.

Відповідач в судове
засідання не прибув, про день та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином, заперечень на позов
суду не надав, про причину неявки в
судове засідання суд не повідомив.
Справа розглядалась в його
відсутність.

Вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в
судовому засіданні, У 1928 році бабуся
позивачки ОСОБА_2 та її дідусь ОСОБА_3
побудували житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1. У
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 загинув в боях
близько м.Біла Церква, про що свідчила
повістка, яку ОСОБА_2 ще за радянських
часів загубила. 26.12.1950 року ОСОБА_2
оформила право власності на вказаний
будинок, але оскільки документів, які б
свідчили про те, що ОСОБА_3 загинув на
війні в неї не було, то будинок був
оформлений на обох з подружжя: по 1/2
частині на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Після
смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 фактично прийняла
спадщину на вказаний будинок, оскільки
продовжувала там проживати до моменту
смерті, була там зареєстрована,
доглядала за будинком. 10.09.1991 року
бабуся позивачки ОСОБА_2 склала
заповіт, посвідчений державним
нотаріусом Першої Нікопольської
державної нотаріальної контори
Пахомовською Ж.М., на користь своїх
дітей ОСОБА_5 - матері позивачки (а.с.9) та
ОСОБА_6 (а.с.10). В зв'язку зі станом
здоров'я ОСОБА_2, ОСОБА_5 та позивачка
доглядали за нею, проживаючи, але не
будучи зареєстрованими з нею, по день
смерті за її адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_2 померла (а.с.6). Її спадкоємці
ОСОБА_5 - мати позивачки та ОСОБА_6 -
дядько позивачки до Першої
Нікопольської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті матері не
звертались, оскільки вважали, що
фактично прийняли спадщину: доглядали
за домом, проводили капітальний і
поточний ремонти, сплачували
комунальні послуги тощо. ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7). Згідно
заповіту ОСОБА_5, посвідченого
Державним нотаріусом Другої
Нікопольської Державної нотаріальної
контори 19.02.1979 року, зареєстрованого у
реєстрі за № 2-419, єдиним спадкоємцем є
позивачка. За оформленням спадщини
позивачка у 2012 році звернулась до
приватного нотаріуса Нікопольського
міського нотаріального, але через
відсутність правовстановлюючих
документів на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, їй
було рекомендовано звернутись до суду
з заявою про визнання права власності
на спадкове майно. На інше майно, що
залишилось після смерті матері,
позивачка прийняла (а.с.11-18). На
сьогоднішній день вказана будівля
майже зруйнована, потребує
перепланування, встановлення опалення
нового типу, реконструкції, чого
неможливо зробити без перереєстрації
прав на нерухомість на позивачку.
Оскільки мати позивачки ОСОБА_5
успадкувала за заповітом від своєї
матері ОСОБА_2 1/2 частину вказаного
будинку по АДРЕСА_1, а позивачка є
єдиною спадкоємицею своєї матері
ОСОБА_5, то право власності на вказану 1/2
частину домоволодіння по АДРЕСА_1 за
законом суд вважає за необхідне
визнати за позивачкою.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частину домоволодіння по
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, бабусі ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та діда ОСОБА_3,
загиблого під час Великої Вітчизняної
війни у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на
рішення суду першої інстанції
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів після отримання через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал