Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3598/13
Головуючий у суді І-ї інстанції
УХВАЛА

Іменем України

26.12.2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді - Фомічова
С.Є.

суддів Кривохижа
В.І.

Карпенко
О.Л.

при секретарі - Ткаченко
Т.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до засновника
та редактора газети
«Громадсько-політичний вісник» ОСОБА_4
про захист честі, гідності та ділової
репутації, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Олександрійського
міськрайонного Кіровоградської
області від 29 жовтня 2013 року і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
засновника та редактора газети
«Громадсько-політичний вісник» ОСОБА_4
про захист честі, гідності та ділової
репутації.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що на другій та третій сторінках
першого номера цієї газети від 08 січня
2013 року була опублікована стаття під
заголовком «Местечковые группировки и
их «авторитеты», автором якої є не
відома йому ОСОБА_5. У першому розділі
цієї статті під назвою «Кто кому кум,
брат и сват?» оприлюднена інформація
про існування в м. Олександрії
організованого злочинного угрупування
«Кумовское». Стаття супроводжується
надрукованою поряд з текстом схемою
під заголовком «Иерархия и иерархи», що
складається із фотографій вісьмох
осіб, які з'єднуються між собою
стрілками, серед яких знаходиться і
його фото, під яким є напис: «ОСОБА_3.
Безбашенный - стремящийся быть
полноценным членом команды». Така
інформація є неправдивою, бо він не
належить до жодного злочинного
угрупування і відносно нього ніколи з
цього приводу не порушувалися
кримінальні справи. Автор статті не
посилається на жодний доказ, щоб
підтверджували таку інформацію.
Висловлювання автора ганьбить його
гідність, підриває репутацію та
авторитет серед членів його родини,
близьких, знайомих та друзів.
Використані образливі і принизливі
висловлювання, що стосуються його
особисто, їх поширення порушують його
немайнові права. Відомості, поширені в
пресі, не були отримані від відповідних
джерел, що передбачені ст. 42 Закону
України «Про друковані засоби масової
інформації в Україні». Він, позивач,
відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України має
право на спростування цієї інформації.
Спростування має здійснюватися у такий
же спосіб, у який вона була поширена.
Оскільки редакція цієї газети не має
статусу юридичної особи, то належним
відповідачем має бути засновник та
редактор цього засобу масової
інформації ОСОБА_4

Просив суд визнати недостовірною
інформацію, поширену у статті під
заголовком «Местечковые группировки и
их авторитеты» першого номеру газети
«Громадсько-політичний вісник» від 08
січня 2013 року, зобов'язати відповідачку
спростувати недостовірну інформацію
шляхом опублікування в наступному
після набрання рішенням законної сили
номері газети «Громадсько-політичний
вісник», на другій сторінці, тим же
шрифтом, що й опублікована стаття, під
рубрикою «Спростування».

Рішенням Олександрійського
міськрайонного Кіровоградської
області від 29 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
засновника газети
«Громадсько-політичний вісник» про
захист честі, гідності та ділової
репутації відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить
питання про скасування рішення про
відмову в задоволенні позову та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі. Зазначає, що на його
думку, ухвалене рішення не відповідає
вимогам норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та в межах позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні
вказаного рішення відповідно до вимог
ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував
всі обставини справи та дав їм належну
оцінку.

Судом встановив, що 08 січня 2013 року в
першому номері інформаційного
тижневика газети
«Громадсько-політичний вісник», яка не
має статусу юридичної особи,
засновником якої є відповідачка
ОСОБА_4, опубліковано статтю
«Местечковые группировки и их
«авторитеты». Стаття супроводжується
надрукованою поряд з текстом схемою
під заголовком «Иерархия и иерархи», що
складається із фотографій вісьмох
осіб, які з'єднуються між собою
стрілками, серед яких знаходиться і
фото, під яким є напис: «ОСОБА_3.
Безбашенный - стремящийся быть
полноценным членом команды».

Стаття 32 Конституції України гарантує
судовий захист права спростувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї та права вимагати
вилучення будь-якої інформації, а також
право на відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
використанням та поширенням такої
недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на свободу
вираження поглядів. Це право включає
свободу дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

Конституція України кожному гарантує
право на свободу думки і слова, на
вільне вираження своїх поглядів і
переконань (ч.1 ст. 34 Конституції
України).

З урахуванням практики Європейського
суду з прав людини та законодавства
України у сфері цих правовідносин суд
має визначитися з характером поширеної
інформації: чи вона є фактичним
твердженням, чи оціночним судженням.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Згідно ч.2 ст.30 Закону України «Про
інформацію» оціночним судженням, за
винятком образи чи наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, критика, оцінка дій, а
також висловлювання, що не можуть
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, зокрема, з огляду на
характер використання
мовностилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Відповідно до статті 277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції.

Про це наголошується в постанові
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №
1.

Виходячи із зазначеного
конституційного положення, суди при
вирішенні справ про захист гідності,
честі та ділової репутації повинні
забезпечувати баланс між
конституційним правом на свободу думки
і слова, правом на вільне вираження
своїх поглядів та переконань, з одного
боку, та правом на повагу до людської
гідності, конституційними гарантіями
невтручання в особисте і сімейне життя,
судовим захистом права на спростування
недостовірної інформації про особу, з
іншого боку( п.1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року № 1).

Виходячи зі змісту першого розділу
статті «Местечковые группировки и их
«авторитеты» суд дійшов до висновку, що
вона не містить відносно ОСОБА_3
фактичних даних, які б свідчать про
приниження честі та гідності, з огляду
на застосовані мовні засоби,
«безбашенный - стремящийся быть
полноценным членом команды», може бути
витлумачена не інакше як застосування
алегорії та оцінка його дій.

Поняття «безбашений» відповідно до
молодіжного сленгу - це людина , яка
здатна на необдумані, ризиковані
вчинки, людина - екстремал.

Автор цієї статті у першому її розділі
під заголовком «Кто кому кум, брат и
сват?» припускає, що судячи з
повідомлень користувачів Інтернету,
вказане угрупування має всі шанси
називатися організованою структурою
та наводить схему під назвою «Иерархия
и иерархи».

Відповідно до тлумачення поняття
ієрархія - це поділ на вищі й нижчі
посади, чини; суворий порядок
підлеглості нижчих щодо посади або
чину осіб вищим.

Отже, автор статті виклав своє бачення
існуючих зв'язків між особами,
зображених на фото, що є оціночним

Крім того, суд першої інстанції дійшов
до висновку, що позивач позиціонує себе
як публічну особу: як зазначає сам
позивач, він займається громадською
діяльністю, приймаючи участь в акціях
проти влади, відстоюючи інтереси
пересічних громадян, має певний
авторитет, тобто несе на собі тягар
публічності на місцевому рівні.

Відповідно до ППВС України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №
1 ( пункт 21) при поширенні недостовірної
інформації стосовно приватного життя
публічних осіб вирішення справ про
захист їх гідності, честі чи ділової
репутації має свої особливості. Суди
повинні враховувати положення
Декларації про свободу політичних
дебатів у засобах масової інформації
(далі - Декларація), схваленої 12 лютого
2004 року на 872-му засіданні Комітету
Міністрів Ради Європи, а також
рекомендації, що містяться у Резолюції
1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради
Європи про право на недоторканість
приватного життя.

В названій Резолюції зазначається, що
публічними фігурами є особи, які
обіймають державні посади і (або)
користуються державними ресурсами, а
також усі ті, хто відіграє певну роль у
суспільному житті (у галузі політики,
економіки, мистецтва, соціальній сфері,
спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується,
що оскільки політичні діячі та
посадові особи, які обіймають публічні
посади або здійснюють публічну владу
на місцевому, регіональному,
національному чи міжнародному рівнях,
вирішили апелювати до довіри
громадськості та погодилися
"виставити" себе на публічне, політичне
обговорювання, то вони підлягають
ретельному громадському контролю і
потенційно можуть зазнати гострої та
сильної громадської критики у засобах
масової інформації з приводу того, як
вони виконували або виконують свої
функції. При цьому зазначені діячі та
особи не повинні мати більшого захисту
своєї репутації та інших прав
порівняно з іншими особами.

За таких обставин колегія суддів
дійшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ч. 1
ст. 308 ЦПК України, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, а тому підстав для
його скасування не має. Апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного Кіровоградської
області від 29 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді