Справа № 342/1644/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2013 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання
Петруняк Н.А.,

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Городенка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить стягувати з
відповідача аліменти на утримання
малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі по
800 грн., але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини певного віку
щомісячно і до досягнення дитиною
повноліття. В позовній заяві зазначила,
що 16.08.2013 року розірвано шлюб між нею та
відповідачем. Від спільного
подружнього проживання в них народився
син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
з позивачкою та знаходиться на її
утриманні. В даний час відповідач в
добровільному порядку матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає,
не цікавиться станом здоров’я сина,
його вихованням та матеріальним
становищем. Син росте, розвивається,
навчається в школі, тому потребує
значних фінансових затрат на навчання,
харчування, лікування та одяг.
Відповідач працює неофіційно, тому
позивачка не може надати довідку про
його доходи. Він є молодою, здоровою та
працездатною людиною, на утриманні у
нього немає інших непрацездатних осіб,
а тому він взмозі сплачувати аліменти
на утримання малолітньої дитини у
твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн.
щомісячно, але не менше 30 відсотків від
прожиткового мінімуму, встановленого
законодавством на одну дитину.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги з наведених
в позові підстав. Суду пояснила, що
відповідач неофіційно працює в м.
Київ, має заробіток по 180 грн. в день,
тому вважає, що він має можливість
сплачувати аліменти в розмірі,
вказаному в позовній заяві, на
утримання сина, який навчається в
першому класі,

Відповідач позовні вимоги визнав
частково. Суду пояснив, що стабільної
роботи не має, тому він не має
можливості сплачувати аліменти у
такому великому розмірі. Не згідний з
тим, що він взагалі не надає
матеріальної допомоги на утримання
сина. Реально може сплачувати аліменти
на утримання дитини в розмірі по 300 грн.
в місяць.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно представленої копії рішення
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області від 16.08.2013
року по справі № 342/1097/13-ц шлюб між
ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище
Федорів) ОСОБА_4, який був
зареєстрований 14 серпня 2006 року у
виконкомі Виноградської сільської
ради Городенківського району
Івано-Франківської області, актовий
запис № 5 - розірвано. Від шлюбу
сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження серії І-НМ № 057090,
виданого 01 лютого 2007 р. виконкомом
Виноградської сільської ради
Городенківського району
Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що дитина проживає
разом з позивачкою. Відповідач в
достатній кількості коштів на
утримання дитини не надає, не сплачує
аліменти на утримання інших дітей чи
непрацездатних батьків.

Конституцією України визначено
основні права й обов’язки держави та
громадян щодо забезпечення захисту
дітей. Зокрема ч.2 ст.51 Основного Закону
визначено, що батьки зобов’язані
утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до положень Конвеції ООН
про права дитини від 20 листопада 1989 р.
(ратифікована Україною 27 лютого 1991р.)
дитина, враховуючи її фізичну й
розумову незрілість, потребує
спеціальної охорони та турботи,
включаючи належний правовий захист, як
до, так і після народження. Відповідно
до положень ч.8 ст.7 Сімейного кодексу
України регулювання сімейних відносин
має здійснюватися з максимально
можливим урахуванням інтересів
дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України " Про
охорону дитинства" кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку.

Відповідно до положень ст.141 СК України
мати і батько мають рівні права та
обов’язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов’язків щодо дитини.

Обов’язок батьків утримувати дітей до
досягнення останніми повноліття
визначено статтею 180 СК України. Згідно
з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду
аліменти на утримання дитини
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі і виплачується
щомісячно.

Статтею 184 Сімейного кодексу України
передбачено визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу
одержує в натурі, а також за наявності
інших обставин, що мають істотне
значення.

Даних про те, що відповідач працює та
має регулярний дохід, - суд не має. Отже,
є підстави для стягнення з нього
аліментів на утримання дитини в
твердій грошовій сумі.

Врахувавши стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, те, що він не має на
утриманні іншої сім’ї, інших дітей чи
непрацездатних батьків, що
прожитковий мінімум для дитини віком
від 6 до 18 років згідно ст. 7 Закону
України “Про державний бюджет України
на 2013 рік” становить 1210 гривень, тому
суд приходить до переконання, що
відповідач спроможний сплачувати
аліменти на дитину у твердій грошовій
сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно,
така сума для нього є реальною.

Разом з тим, суд враховує те, що
відповідно до ч.2 ст.182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу, яка передбачає визначення
розміру аліментів у твердій грошовій
сумі. Виходячи з наведеного, відсутні
підстави для встановлення судом
мінімального розміру аліментів у
відсотках до прожиткового мінімуму
для дитини певного віку, тому позов в
цій частині не підлягає до
задоволення.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову. Позивачка
звернулася до суду з позовом 09.10.2013
року, тому з цього дня слід розпочати
стягнення аліментів і проводити до
досягнення дитиною повноліття.

Питання судових витрат суд вирішує
згідно вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного
кодексу України, керуючись ст. ст. 60, 61,
209, 214-215, 218, 367 ЦПК України суд

В И Р І Ш И
В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_1
аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно
на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Стягнення аліментів розпочати з 09.10.2013
р. і проводити до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального
фонду Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 229,4 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає обов’язковому негайному
виконанню в межах суми платежу за один
місяць.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Ничик Г.І.