НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 грудня 2013 рокуСправа № 322/1190/13-ц

Новомиколаївський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання
Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за позовом:          ОСОБА_1

до:          ОСОБА_2

про:          стягнення аліментів.

02 грудня 2013 року до
Новомиколаївського районного суду
Запорізької області надійшов
вищезазначений цивільний позов, в
якому позивач просить суд: розірвати
шлюб, зареєстрований між позивачем та
ОСОБА_2 15 лютого 2013 року Сторчівською
сільською радою Новомиколаївського
району Запорізької області, актовий
запис № 1; стягнути на її користь з
ОСОБА_2 аліменти на утримання
малолітньої доньки – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх
видів його доходу (заробітку)
щомісячно, починаючи з дня подання
позову до суду і до досягнення донькою
повноліття, але не менше, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку; стягнути на користь
позивача з ОСОБА_2 аліменти на
утримання позивача в розмірі 1/4 частини
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з дня подання
позову до суду і до досягнення донькою
ОСОБА_3 трьох років.

Ухвалою судді від 18.12.2013 позовну заяву в
частині вимог про розірвання шлюбу
було повернуто позивачу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив наступне.

15.02.2013 між сторонами був укладений шлюб,
зареєстрований Сторчівською сільською
радою Новомиколаївського району
Запорізької області, актовий запис № 01.
28.05.2013 від шлюбу народилася донька –
ОСОБА_3. Одруження з відповідачем
виявилося невдалим, шлюбні відносини
між сторонами фактично припинилися з
серпня 2013 року, через відсутність
взаєморозуміння та різні погляди на
сімейне життя. З того часу сторони
разом не проживають. Донька проживає з
позивачем та знаходиться повністю на
її утриманні. Відповідач ухиляється
від матеріального забезпечення та
утримання своєї малолітньої доньки,
він працює має стабільний заробіток,
але ніякої матеріальної допомоги не
надає.

Виходячи з наведеного та посилаючись
на ст.ст. 84, 180, 181 СК України, позивач
просив задовольнити її вимоги у
повному обсязі та підтримав їх у
судовому засіданні.

Відповідач письмових заперечень проти
позову не надав, у судовому засіданні
позову не визнав, зазначивши, що він
відмовляється надавати позивачу
будь-яку допомогу, оскільки ОСОБА_3, не є
його дитиною, у зв’язку з чим, на думку
відповідача, він не має обов’язків
щодо її утримання.

У судовому засіданні 27.12.2013 судом було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та
з’ясувавши обставини цивільної
справи, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

встановив:

15.02.2013 між сторонами було укладено шлюб,
що підтверджується свідоцтвом про шлюб
від 15.02.2013 серію 1-ЖС № 109902.

Сторони є батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження від 03 червня
2013 року серії І-ЖС № 217499.

ОСОБА_3 проживає спільно з
позивачем, що підтверджується довідкою
Сторчівської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області від 21.11.2013 № 359. Відповідач
спільно з позивачем не проживає, ця
обставина визнана сторонами у судовому
засіданні.

У судовому засіданні
відповідачем визнано, що як під час
укладення шлюбу, так і під час
реєстрації народження дитини, яка
проводилась спільно позивачем та
відповідачем, йому було відомо, що він
не є батьком дитини. Цей факт також
визнається позивачем.

Крім цього, відповідачем
визнано, що він працює неофіційно та
має нестабільний заробіток біля 2000,00
грн. на місяць або менший.

Вирішуючи питання про
наявність підстав для задоволення
позову в частині стягнення аліментів
на утримання дитини, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини першої статті 180
СК України батьки зобов’язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти) можуть
присуджуватися у частині від доходу її
батька.

За правилом частини другої статті 182 СК
України, мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
кодексу (визначення розміру аліментів
у твердій грошовій сумі).

Відповідно до ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Частиною першою статті 191 СК України
визначено, що аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред’явлення позову.

Заперечення відповідача щодо того, що
він не є батьком дитини не заслуговують
на увагу з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України права та
обов’язки матері, батька і дитини
ґрунтуються на походженні дитини від
них, засвідченому органом державної
реєстрації актів цивільного стану в
порядку, встановленому статтями 122 та 125
цього Кодексу.

Частиною першою статті 122 СК України
визначено, що дитина, яка зачата і (або)
народжена у шлюбі походить від
подружжя. Походження дитини від
подружжя визначається на підставі
свідоцтва про шлюб та документа
закладу охорони здоров’я про
народження дружиною дитини.

Відповідач не надав суду доказів
оспорювання ним батьківства ОСОБА_3
станом на день розгляду справи.

Отже, відповідач є батьком ОСОБА_3, а
відтак несе обов’язок з утримання
дитини до досягнення нею повноліття.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про те, що заявлений позов в
цій частині є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про
наявність підстав для задоволення
позову в частині стягнення аліментів
на утримання позивача, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України
дружина, чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного.

Згідно з частиною другою статті 77 СК
України, за рішенням суду аліменти
присуджуються одному з подружжя, як
правило у грошовій формі, а частиною
першою статті 79 цього Кодексу
визначено, що аліменти присуджуються
за рішенням суду від дня подання
позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України,
аліменти присуджуються одному з
подружжя у частці від заробітку
(доходу) другого з подружжя і (або) у
твердій грошовій сумі.

За правилами ст. 84 СК України, дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка – батька дитини
до досягнення дитиною трьох років,
незалежно від того, чи вона працює, та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Разом з цим, згідно з частиною першою
статті 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов’язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що
відповідач має можливість утримувати
її, сплачуючи аліменти саме в розмірі 1/4
частини всіх видів його заробітку
(доходу). Як зазначено вище,
відповідачем визнано отримання ним
певного доходу, а відтак цей факт не
підлягає доказуванню в силу положень ч.
1 ст. 61 ЦПК України.

Проте, враховуючи обов’язок
відповідача утримувати його дитину,
який є безумовним, мінливість рівня
його доходів, суд визнає позовні вимоги
в частині стягнення аліментів на
утримання дружини такими, що
підлягають частковому задоволенню, а
саме в розмірі 1/6 частини доходів
відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 88
ЦПК України, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Позивача, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір», звільнено
від сплати судового збору.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК
України, ціна позову у позовах про
стягнення аліментів визначається
сукупністю всіх виплат, але не більше
ніж за шість місяців.

Отже, виходячи з мінімальної ставки
судового збору за подання до суду
позовної заяви майнового характеру, що,
відповідно до підпункту 1 пункту 1
частини другої статі 4 Закону України
«Про судовий збір», становить 0,2
розміру мінімальної заробітної плати,
розмір судового збору, що підлягає
стягненню з відповідача на користь
держави становить 229,40 грн.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст.ст. 88, 208, 209, 212 – 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК
України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити
частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2)
аліменти на утримання його доньки –
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу)
ОСОБА_2, але не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 02 грудня 2013 року, до
повноліття ОСОБА_3.

3. Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2) аліменти на
її утримання в розмірі 1/6 частини всіх
видів заробітку (доходу) ОСОБА_2
щомісячно, починаючи з 02 грудня 2013 року,
до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трьох років.

4. В задоволенні решти вимог відмовити.

5. Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) на користь держави
судовий збір в розмірі 229,40 грн. (двісті
двадцять дев’ять гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Новомиколаївський районний суд
Запорізької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення у повному обсязі складено
30.12.2013.

Суддя

С.С. Гасанбеков