Єдиний унікальний номер 205/9562/13-ц
Справа №2/205/4290/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої
судді Шавули В.С.

при секретарі
Давиденко Я.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26 вересня 2013 року звернувся до
Самарського районного суду
м.Дніпропетровська із позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором (а.с.1-3).

Ухвалою Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 05 листопада 2013
року цивільну справу передано за
підсудністю до Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська (а.с.34).

Ухвалою суду від 28 листопада 2013 року
прийнято справу до свого провадження
та призначено справу до судового
розгляду (а.с.36).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до укладеного
договору №SAMDN7462 від 11 січня 2005
року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6
000,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає дії картки.

Позивач свої зобов'язання виконав,
кредит надав, але станом на 31 серпня 2013
року заборгованість відповідача перед
банком складає 20 355,15 грн., з якої:

- заборгованість за кредитом - 5 988,80
грн.;

- заборгованість по процентам - 14
366,35 грн.;

Оскільки відповідач здійснювати
погашення заборгованості за кредитним
договором не бажає, позивач змушений
був звернутись до суду, в якому просив
суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь
суму заборгованості у розмірі 20 355,15
грн. та судові витрати по справі.

В судове засідання представник
позивача, діючий за довіреністю -
Демарчук М.В., не з'явився. Про час, місце
та день судового засідання був
сповіщений у встановленому законом
порядку. До суду надав письмову заяву, в
якій просив суд справу розглядати без
своєї присутності. Позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити
(а.с.38).

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Про день, час і місце судового
засідання повідомлявся у
встановленому законом порядку. Про
причини своєї неявки не повідомив.
Письмових заяв про розгляд справи без
своєї присутності до суду не надавав.

Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.

Підставою звернення позивача до суду є
захист права сторони за майновим
правовідношенням, що виникло в силу
укладеного кредитного договору, на
вимогу повернення грошових коштів у
зв'язку із порушенням його виконання.

Суд, з'ясувавши обставини справи,
перевіривши їх наданими доказами,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Поряд із
засобами заохочення, виконання
цивільних обов'язків забезпечується
відповідальністю, яка встановлена
договором або актом цивільного
законодавства. Будь-яка особа не може
бути примушена до дій, вчинення яких не
є обов'язковим для неї.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», банківський
кредит - будь-яке зобов'язання банку
надати певну суму грошей, будь-яка
гарантія, будь-яке зобов'язання
придбати право вимоги боргу, будь-яке
продовження строку погашення боргу,
яке надано в обмін на зобов'язання
боржника щодо повернення заборгованої
суми, а також на зобов'язання на сплату
процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у
зобов'язанні має одночасно і права, і
обов'язки, вона вважається боржником у
тому, що вона зобов'язана вчинити на
користь другої сторони, в одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що 11 січня 2005 року між
ОСОБА_1 та Закритим акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк») було
укладено кредитний договір №
SAMDN7462, відповідно до умов якого
банком відкрито картковий рахунок та
видано платіжну картку, сума ліміту
якого складає 6 000,00 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (а.с.10-11).

Однак, в порушення умов договору,
відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконав, допустив
прострочення повернення кредитних
коштів та сплати процентів за
користування кредитом, в наслідок чого
заборгованість ОСОБА_1 перед банком,
станом на 31.08.2013 року складає 20 355,15 грн.,
з якої:

- заборгованість за кредитом - 5 988,80
грн.;

- заборгованість по процентам - 14
366,35 грн.. (а.с.4-9).

Згідно статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, аналізуючи в сукупності
наявні по справі докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача є
обґрунтованим, в повному обсязі
доведеними з його боку та підлягають
задоволенню, внаслідок чого слід
стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача
суму заборгованості за кредитним
договором № SAMDN7462 від 11 січня 2005
року в розмірі 20 355,15 грн.

Крім того згідно статті 88 ЦПК України,
оскільки позивачем при подачі позову
були сплачені судові витрати, і його
вимоги задоволені, з відповідачки
належить стягнути на користь позивача
понесені судові витрати по справі, а
саме судовий збір у розмірі 229,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 209, 212, 213-215, 222,224-226
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН:НОМЕР_1, уродженця м.
Дніпропетровська, громадянина України,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором №SAMDN7462 від 11
січня 2005 року в сумі 20 355,15 грн. (Двадцять
тисяч триста п'ятдесят п'ять гривень 15
копійок), з якої: заборгованість за
кредитом - 5 988,80 грн.; заборгованість по
процентам - 14 366,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН:НОМЕР_1, уродженця м.
Дніпропетровська, громадянина України,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк», судовий збір у сумі 229,40
грн. (Двісті двадцять дев'ять гривень 40
копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
В. С. Шавула