Справа № 115/2463/13-ц
Провадження № 2/115/1044/2013
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" липня 2013 р.
м. Саки

Сакський міськрайонний суд
Автономної Республіки Крим у складі:
судді Смолія А.М., за участю секретаря
Якуніна А.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Постійно діючого Третейського суду при
Торгівельно-промисловій палаті Криму,
Реєстраційна служба Сакського
міськрайонного управління юстиції АР
Крим про скасування рішення
третейського суду,

Встановив:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідачів про
скасування рішення третейського суду.
Свої вимоги мотивує тим, що рішенням
Постійно діючого Кримського
третейського суду при
Торгівельно-промисловій палаті Криму
(далі - третейський суд) від 19 липня 2007
року № 79-52/2007 за ОСОБА_2 визнано право
власності на земельну ділянку та
незавершений будівництвом житловий
будинок, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. У подальшому, на виконання
зазначеного рішення третейського суду,
04 жовтня 2007 року Євпаторійським
міським судом було видано виконавчий
лист, на підставі якого КРП «Бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації м. Євпаторії» було
зобов'язано провести державну
реєстрацію права власності на житловий
будинок. Вважає рішення незаконним з
тих підстав, що 13 березня 2007 року між
нею та ОСОБА_2, з одного боку, як
забудовників, та ОСОБА_5, з іншого боку,
як власника земельної ділянки, було
укладено договір про будівництво
житлового будинку за кошти
забудовників, та компенсацією власнику
земельної ділянки її вартості. У свою
чергу власник земельної ділянки
зобов'язалася здійснити юридичне
оформлення на своє ім'я житлового
будинку та після закінчення
будівництва та повного розрахунку
укласти договір купівлі-продажу
земельної ділянки та зазначеного
житлового будинку. У зв'язку із тим, що
діючим законодавством не
передбачалася процедура оформлення
самовільно побудованих об'єктів
нерухомості було прийнято рішення
зачекати доки не буде прийнята
процедура введення до експлуатації
самовільного будівництва. У лютому 2013
року позивач запропонувала ОСОБА_3
зайнятися оформленням документів на
будинок, проте остання повідомила, що
це питання вже вирішено через
третейський суд. На сьогодні попередні
домовленості не можуть бути
реалізовані у зв'язку із тим, що рішення
третейського суду не є підставою для
виникнення права власності на житловий
будинок та земельну ділянку. Своїм
рішенням третейський суд зобов'язав
органи земельних ресурсів та БТІ
оформити державний акт на право
власності на земельну ділянку та
провести державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, які не
були сторонами у справі, чим вирішив
питання стосовно їх прав та обов'язків.
Третейським судом також не було
враховано, що до завершення
будівництва особа вважається
власником матеріалів, обладнання тощо,
які були використанні в процесі цього
будівництва. Позивачу належить частина
матеріалів, які були використанні для
будівництва будинку. Зважаючи на
викладене у відповідача ОСОБА_3 не
могло виникнути право на незавершений
будівництвом житловий будинок. Крім
того, діюче законодавство не
передбачало можливості визнання
дійсним правочину, якій підлягає
нотаріальному посвідченню.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 підтримав позовні
вимоги свого довірителя у повному
обсязі та пояснив, що третейський суд
ухвалив рішення стосовно прав та
обов'язків осіб, які не були сторонами у
справі. Суд визнав в цілому право
власності на житловий будинок як за
позивачем, так і за відповідачем, що є
неприпустимим. Визнаючи договір
купівлі-продажу житлового будинку
дійсним суд не встановив наявність у
продавця правовстановлюючого
документу на це майно, як наслідок
можливості розпоряджатися ним. Його
довіритель дізналася про спірне
рішення у лютому 2013 року.

Представник відповідача ОСОБА_2-ОСОБА_7
проти задоволення позову не
заперечував та пояснив, що обставини
викладені у позовній заяві та
поясненнях представника відповідають
дійсності. Її довіритель вважала, що
рішення третейського суду щодо
визнання права власності на нерухоме
майно буде і на користь позивачу. На
даний час не можливо провести
переоформлення права власності на
позивача та її довірителя.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не
прибула, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином.

Відповідач - третейський суд у судове
засідання не прибув, про час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. 03 червня 2013 року до суду надійшло
клопотання від третейського суду про
виключення суду із числа відповідачів
та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач Реєстраційна служба
Сакського міськрайонного управління
юстиції АР Крим до суду не прибула,
проте начальник служби 10 червня 2013 року
падав заяву з проханням справу
розглянути у їх відсутності та
ухвалити рішення згідно діючого
законодавства.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до наступного.|находить|

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 51 ЗУ «Про третейські
суди» рішення третейського суду може
бути оскаржене сторонами, третіми
особами, а також особами, які не брали
участь у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, у випадках,
передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ. Рішення
третейського суду може бути оскаржене
та скасоване лише з таких підстав: 1)
справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону; 5) третейський суд вирішив
питання про права і обов'язки осіб, які
не брали участь у справі. Заяву про
скасування рішення третейського суду
може бути подано до компетентного суду
сторонами, третіми особами протягом
трьох місяців з дня прийняття рішення
третейським судом, а особами, які не
брали участь у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, - протягом трьох
місяців з дня, коли вони дізналися або
повинні були дізнатися про прийняття
рішення третейського суду.

Судом встановлено, що рішенням
Постійно діючого Третейського суду при
Торгівельно-промисловій палаті Криму
від 19 липня 2007 року (справа № 79-52/2007)
повністю задоволено позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу незавершеного
будівництвом житлового будинку і
земельної ділянки дійсним, визнання
права приватної власності на придбані
об'єкти нерухомості та проведення
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно. Визнано право
приватної власності ОСОБА_3 на
незавершений будівництвом житловий
будинок АДРЕСА_1. Визнано дійсним
договір купівлі-продажу незавершеного
будівництвом житлового будинку та
земельної ділянки, розташованих по
АДРЕСА_1, укладеного 07 липня 2007 року між
ОСОБА_3 і ОСОБА_2, визнано право
власності на зазначене майно за ОСОБА_2,
припинено право власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку. Зобов'язано: КРП
«Бюро реєстрації і технічної
інвентаризації м. Євпаторії» провести
державну реєстрацію права власності на
незавершений будівництвом житловий
будинок; уповноваженим органам по
земельним ресурсам Сакського району
оформити державний акт на право
власності на садибну земельну ділянку.

Як слідує із матеріалів справи 13
березня 2007 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_8, з
одного боку, як забудовників, та ОСОБА_5,
з іншого боку, як власника земельної
ділянки, було укладено договір про
будівництво житлового будинку за кошти
забудовників, та компенсацією власнику
земельної ділянки її вартості. Об'єкти
нерухомості знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

Як слідує із позовної заяви та пояснень
представника позивача спірний
житловий будинок спільними зусиллями
було збудовано ОСОБА_2 і ОСОБА_8, також
була виплачена грошова компенсація
вартості земельної ділянки її
власнику, що також підтверджується
розпискою без дати.

Зважаючи, що позивач дізналася про
порушення свого права лише у травні 2013
року вона з огляду на вимоги ст. 51 ЗУ
«Про третейські суди» позов
пред'явлений у строк визначений
Законом.

З огляду на пояснення сторін, фактичні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що третейський суд вирішив
питання про права осіб, які не брали
участь у справі, а саме майнові права
позивача у сенсі ст. 331 ЦК України, як
власника матеріалів, обладнання тощо,
які були використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Також, зобов'язав особу, яка не приймала
участь у справі - Сакський районний
відділ земельних ресурсів оформити
державний акт на право власності на
земельну ділянку.

Відповідно зі ст. 331 ЦК України право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Особа, яка виготовила
(створила) річ зі своїх матеріалів на
підставі договору, є власником цієї
речі. Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Третейський суд визнав право власності
на незавершений будівництвом житловий
будинок, що не передбачено ЦК України.
При цьому не звернув уваги на те, що при
вирішенні спорів щодо визнання права
власності на новостворене майно
відповідачем (співвідповідачем) по
зазначеній справі має бути і орган
місцевого самоврядування.

Згідно з п.п6,7 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про
третейські суду» (в редакції від
14.04.2006р.) третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком: справ, однією із сторін в яких
є орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, державна
установа чи організація, казенне
підприємство; інших справ, які
відповідно до закону підлягають
вирішенню виключно судами загальної
юрисдикції або Конституційним Судом
України.

Відповідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 114 ЦПК
України суди загальної юрисдикції у
межах своєї компетенції розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо: 1) захисту порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, що виникають із цивільних,
житлових, земельних, сімейних, трудових
відносин. Позови, що виникають з
приводу нерухомого майна,
пред'являються за місцезнаходженням
майна або основної його частини.

Отже, третейський суд, розглянув спір
не підвідомчий йому справу, та
безпідставно не врахував ці положення
закону.

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у п. 13
постанови № 9 від 06.11.2009 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
вирішуючи спір про визнання
правочину, який підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, судам необхідно
враховувати, що норма частини другої
статті 220 ЦК ( 435-15 ) не застосовується
щодо правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до статей
210 та 640 ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін. При розгляді таких справ суди
повинні з'ясувати, чи підлягає правочин
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, чому він не був
нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

Таким чином, рішення Постійно діючого
Кримського третейського суду при
Торгівельно-промисловій палаті Криму
від 19 липня 2007 року (справа № 79-52/2007) за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі-продажу
незавершеного будівництвом житлового
будинку та земельної ділянки дійсним,
визнання права приватної власності на
придбані об'єкти нерухомості і
проведення державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного, відповідно зі
ст.ст. 210, 220, 331, 376 ЦК України, ст.ст. 3, 51 ЗУ
«Про третейські суди», керуючись ст.ст.
3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати рішення Постійно діючого
Кримського третейського суду при
Торгівельно-промисловій палаті Криму
від 19 липня 2007 року (справа № 79-52/2007) за
позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа
Кримське республіканське підприємство
«Бюро реєстрації і технічної
інвентаризації м. Євпаторії» про
визнання договору купівлі-продажу
незавершеного будівництвом житлового
будинку і земельної ділянки дійсним,
визнання права приватної власності на
придбані об'єкти нерухомості і
проведення державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно.

Скасувати державну реєстрацію
права власності за ОСОБА_2 на
незавершений будівництвом житловий
будинок літ. «А», приміщення №№ 1, 2, 3, 4,
5, 6, 7, 8, 9, загальною площею 1 327,0 кв.м по
АДРЕСА_1 в цілому.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Сакський міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Смолій А. М.