ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-4275/12
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова
М.Л., при секретарях Скирута К.В.,
Кругляк О.В., Степанишиній (Цвігун) Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особи - ОСОБА_4,
Головне управління юстиції у м. Києві,
Відділ державної реєстрації актів
цивільного стану Дарницького
районного управління юстиції в м. Києві
про встановлення факту батьківства та
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 03.02.2012 року звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, 3 особи - ОСОБА_4,
Головне управління юстиції у м. Києві,
Відділ державної реєстрації актів
цивільного стану Дарницького
районного управління юстиції в м. Києві
про встановлення факту батьківства та
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_2 зазначав, що його
батьками є: матір - ОСОБА_4 (3 особа),
батько - ОСОБА_5, які протягом 12 років - у
період з 1991 року по 2001 рік проживали
однією сім»єю, вели спільне
господарство та підтримували фактичні
подружні стосунки, але шлюб між ними не
було зареєстровано в органах РАЦС; саме
під час їхнього спільного проживання -
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився Позивач.

Після народження позивача - його батько
ОСОБА_5 спочатку відмовився подати до
органів реєстрації актів цивільного
стану спільну заяву щодо визнання
батьківства відносно Позивача, тому
інформація про батька дитини була
зазначена зі слів матері; в подальшому
ОСОБА_5 виявляв бажання зареєструвати
сина на своє прізвище, але постійно
відкладав цей момент; не зважаючи на це,
позивач завжди вважав ОСОБА_5 своїм
батьком, з яким він (позивач) та його
мати тривалий час разом проживали у
квартирі бабусі позивача - АДРЕСА_2.

ОСОБА_5 також визнавав себе батьком
Позивача, виховував та піклувався про
нього, як під час спільного проживання,
так і після того як переїхав від них.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер,
після смерті останнього залишилася
спадщина - ? частина квартири АДРЕСА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачеві виповнилося 18
років, тому він (позивач) вимушений був
звернутися до суду з даним позовом та
просить суд постановити судове
рішення, яким - встановити факт
батьківства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2; зобов»язати Відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану Дарницького районного
управління юстиції в м. Києві внести
зміни до актового запису про
народження за №109 від 26.01.1993 року в
частині запису про батька дитини; та
визнати за ОСОБА_2 (позивачем) право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
- в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6, а
також -

ОСОБА_4, як 3 особа на стороні позивача,
позовні вимоги в редакції уточнених
вимог від 21.11.2013 року підтримали та
просили позов задовольнити у повному
обсязі - з підстав, зазначених у позові;
відповідач ОСОБА_3 (рідний брат
померлого ОСОБА_5) та його представник
ОСОБА_7 позов не визнали, просили в
задоволенні позову відмовити, вважаючи
вимоги позивача безпідставними та
недоведеними в судовому засіданні.

Представники 3-х осіб - Головного
управління юстиції у м. Києві, Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Дарницького районного
управління юстиції в м. Києві - в судове
засідання не з"явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, своїми заявами просили
справу розглядати у відсутність їхніх
представників.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх
представників в судовому засіданні,
допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
те, що позов ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу (підстави звільнення від
доказування).

В судовому засіданні встановлено:
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, у віці 40
років, в м. Києві (а.с.61, 87-88); на день
смерті ОСОБА_5 проживав та був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1
(а.с.51).

ОСОБА_3 (відповідач) є рідним братом
померлого ОСОБА_5, даний факт не
заперечується сторонами.

ОСОБА_4 (3 особа) є матір»ю позивача
ОСОБА_2 (а.с.8-10).

Згідно копії запису акта про
народження №109 від 26.01.1993 року,
складеного Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дарницького районного управління
юстиції в м. Києві, батьком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивача) було зазначено
зі слів матері «ОСОБА_5» (а.с.38).

Як стверджують позивач ОСОБА_2 та 3
особа ОСОБА_4, остання в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 ніколи
не перебувала; за життя ОСОБА_5, у тому
числі станом до дати досягнення
Позивачем повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_4),
питання щодо визнання батьківства
ОСОБА_5 відносно ОСОБА_2 (позивача) або
встановлення батьківства - у
встановленому порядку не вирішувалось;
в період з 2001 року і по день смерті
ОСОБА_5 шлюбно-сімейних стосунків між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не існувало, тощо.

Відповідно до положень ч.3 ст.136 СК
України (діє з 01.01.2004 року) оспорювання
батьківства можливе лише після
народження дитини і до досягнення нею
повноліття.

Згідно ч.1 ст.130 СК України у разі
смерті чоловіка, який не перебував у
шлюбі з матір»ю дитини, факт його
батьківства може бути встановлений за
рішенням суду. Заява про встановлення
факту батьківства приймається судом,
якщо запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (відповідач)
звернулися до 16-ої Київської державної
нотаріальної контори із заявами від
24.02.2012 року та від 23.03.2012 року
(відповідно) про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_5 (а.с.48 зв., 51); інших
осіб, які претендують на спадщину, не
встановлено; заповіту ОСОБА_5 не
залишив (а.с.35).

Будь-яких письмових доказів на
підтвердження факту особистого
визнання ОСОБА_5 свого батьківства
відносно ОСОБА_2 (позивача) судові не
надано.

З показань свідків ОСОБА_13, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_14 вбачається, що за життя
ОСОБА_5 ніколи не казав, що в нього є син
ОСОБА_2; що ОСОБА_5 також в різні періоди
проживав з іншими жінками, в тому числі
- з ОСОБА_9, що також підтвердила остання
в судовому засіданні як свідок.

Заперечення відповідача ОСОБА_3 по суті
заявлених позивачем вимог також
підтверджуються відсутністю
будь-якого спільного майна, набутого
разом ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що не
заперечується сторонами та
підтверджується показаннями усіх
свідків, допитаних в судовому
засіданні.

За встановлених обставин, суд
приходить до висновку про те, що
показання свідків ОСОБА_10 (матері
ОСОБА_4.), ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_15 - в
частині тверджень щодо визнання ОСОБА_5
свого батьківства відносно сина
ОСОБА_2; а також надані

фотокартки (фототаблиці - а.с.15-17, 64-71);
сторінки амбулаторної картки на ім»я
ОСОБА_2 (а.с.72-76 - копії) в частині
зазначення батька дитини «ОСОБА_5»; а
також - довідка ЖБК «Либідь» від 27.06.2012
року про те, що «в квартирі АДРЕСА_2
проживав ОСОБА_5 разом зі своєю
цивільною дружиною ОСОБА_4 та їхнім
сином ОСОБА_2 на протязі з 1991 року по 2001
рік», не можуть бути покладені в основу
рішення суду по даній справі, оскільки
зазначене не є беззаперечним
підтвердженням позовних вимог
позивача ОСОБА_2

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні обставини справи та надані
сторонами докази у їх сукупності, суд
вважає, що ствердження відповідача
ОСОБА_3 про те, що його брат ОСОБА_5 «на
початку 90-х років мав стосунки із
ОСОБА_4, яка є мамою позивача; до самого
позивача ОСОБА_5 відносився як до
рідного сина, оскільки він є дитиною
жінки, із якою у нього протягом певного
часу були стосунки, але жодного разу не
говорив, що позивач є його рідним
сином», не спростовані в судовому
засіданні; позовні вимоги ОСОБА_2 не
доведені в судовому засіданні, тому в
задоволенні позову має бути відмовлено
у повному обсязі.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК
України, на підставі ст.53 КпШС України,
ст.128, 130 СК України, 1261, 1262 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3
особи - ОСОБА_4, Головне управління
юстиції у м. Києві, Відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
Дарницького районного управління
юстиції в м. Києві про встановлення
факту батьківства ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та внесення змін до
актового запису про народження; про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Парамонов М.Л.