№ справи:4-с/122/42/13 Головуючий суду
першої інстанції:Шильнов М.О. №
провадження:22-ц/190/6797/13Доповідач суду
апеляційної інстанції:Даніла Н. М.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2013 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Даніла Н.М.
суддів:Куриденка О.С., Сінані О.М. при
секретарі:Рижих М.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за скаргою ОСОБА_6 на дії
старшого державного виконавця
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Сімферопольського
міського управління юстиції АР Крим
Некрасова С.М., заінтересовані особи -
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на
ухвалу Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 17 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду зі скаргою на дії старшого
державного виконавця Залізничного
відділу ДВС Сімферопольського
міського управління юстиції АР Крим
Некрасова С.М., заінтересовані особи -
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, мотивуючи тим,
що держвиконавцем Залізничного ВДВС
Сімферопольського МУЮ АР Крим 25 травня
2012 року винесено постанови про
закінчення виконавчих проваджень за
виконавчими листами: №2-57/2011 про
усунення ОСОБА_6 перешкоди у
користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_8 без надання іншого
житлового приміщення; №2-57/2011 про
усунення ОСОБА_6 перешкоди у
користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_9 без надання іншого
житлового приміщення; №2-57/2011 про
усунення ОСОБА_6 перешкоди у
користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_10 без надання іншого
житлового приміщення. Вважає, що
постанови винесені з порушенням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», без достатніх підстав
для закінчення виконавчого
провадження, виконавчі дії проведені
формально. Так, зазначає, що у будинку
залишилася собака боржників; боржники
не були попереджені про заборону
користуватися домоволодінням в
подальшому; відсутній акт опису майна
та відомості про передачу майна на
зберігання, тощо. Просив скасувати
постанови, замінити державного
виконавця та зобов'язати державного
виконавця прийняти виконавчі листи до
провадження та виконати їх у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 17 вересня 2013
року скаргу задоволено частково:
скасовано постанову старшого
держвиконавця Залізничного ВДВС
Сімферопольського МУЮ АР Крим
Некрасова С.М. від 25 травня 2012 року про
закінчення виконавчого провадження за
виконавчим листом №2-57/2011 про усунення
ОСОБА_6 перешкоди у користуванні 56/100
частками домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_8 без надання іншого
житлового приміщення; скасовано
постанову старшого держвиконавця
Залізничного ВДВС Сімферопольського
МУЮ АР Крим Некрасова С.М. від 25 травня
2012 року про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2-57/2011 про усунення ОСОБА_6 перешкоди у
користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_9 без надання іншого
житлового приміщення; скасовано
постанову старшого держвиконавця
Залізничного ВДВС Сімферопольського
МУЮ АР Крим Некрасова С.М. від 25 травня
2012 року про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2-57/2011 про усунення ОСОБА_6 перешкоди у
користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_10 без надання іншого
житлового приміщення; зобов'язано
держвиконавця Залізничного ВДВС
Сімферопольського МУЮ АР Крим
Некрасова С.М. виконати всі передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» дії, щодо належного
примусового виконання, виконавчого
листа №2-57/2011 про усунення ОСОБА_6
перешкод у користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_8 без надання іншого
житлового приміщення; зобов'язано
держвиконавця Залізничного ВДВС
Сімферопольського МУЮ АР Крим
Некрасова С.М. виконати всі передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» дії, щодо належного
примусового виконання, виконавчого
листа №2-57/2011 про усунення ОСОБА_6
перешкод у користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_9 без надання іншого
житлового приміщення; зобов'язано
держвиконавця Залізничного ВДВС
Сімферопольського МУЮ АР Крим
Некрасова С.М. виконати всі передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» дії, щодо належного
примусового виконання, виконавчого
листа №2-57/2011 про усунення ОСОБА_6
перешкод у користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_10 без надання іншого
житлового приміщення; в решті скарги
відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою
суду, ОСОБА_8 надіслав до суду
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу суду скасувати та справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права. Зокрема, зазначає, що заява
ОСОБА_6 про скасування постанов про
закінчення виконавчого провадження не
відповідає вимогам ст.ст.119,120 ЦПК
України; ухвала суду не була
проголошена у встановленому
процесуальним законом порядку, а форма
судового рішення не відповідає вимогам
п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду сулами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_6 частково
та скасовуючи постанови про закінчення
виконавчого провадження, суд першої
інстанції виходив з доведеності
доводів заявника щодо невідповідності
дій держвиконавця при виконанні
судового рішення приписам Закону
України « Про виконавче провадження».

З такими висновками суду погоджується
колегія суддів, оскільки вони
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням Апеляційного суду АР Крим
від 26 травня 2011 року скасовано рішення
Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 07 лютого 2011
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_6 та в цій частині ухвалено
нове рішення про усунення ОСОБА_6
перешкод у користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1, шляхом
виселення ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 без
надання іншого житлового приміщення.
Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9
солідарно на користь ОСОБА_6 судові
витрати у сумі 16 грн.

На виконання судового рішення видані
виконавчі листи: 16 серпня 2011 року
№2-57/2011 про усунення ОСОБА_6 перешкоди у
користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_8 без надання іншого
житлового приміщення; 16 серпня 2011 року
№2-57/2011 про усунення ОСОБА_6 перешкоди у
користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_10 без надання іншого
житлового приміщення; від 05 вересня 2011
року №2-57/2011 про усунення ОСОБА_6
перешкоди у користуванні 56/100 частками
домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_9 без надання іншого
житлового приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Постановами державного виконавця
Залізничного ВДВС Сімферопольського
МУЮ АР Крим від 25 серпня 2011 року та 10
жовтня 2011 року були відкриті виконавчі
провадження по примусовому виконанню
виконавчих листів від 16 серпня 2011 року
та 05 вересня 2011 року відповідно.

13 вересня 2011 року виконавчі
провадження відповідно до пункту 1
частини 1 статті 38 Закону України «Про
виконавче провадження» зупинені, у
зв'язку зі зверненням держвиконавця до
суду про роз'яснення способу та порядку
виконання рішення.

03 лютого 2012 року виконавче провадження
по примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-57/2011, виданого 16 серпня 2011 року
відновлено.

21 травня 2012 року ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9
державним виконавцем направлено
повідомлення про проведення 25 травня
2012 року о 12.00 годині виконавчих дій по
примусовому виконанню судового
рішення про їх виселення.

25 травня 2012 року державним
виконавцем складено акти про виконання
судового рішення по виселенню ОСОБА_8,
ОСОБА_10, ОСОБА_9 з належних ОСОБА_6 56/100
часток будинку АДРЕСА_1

Зі змісту актів вбачається, що на
момент проведення виконавчих дій
боржники за адресою: АДРЕСА_1 відсутні,
речі відсутні; рішення суду виконане
фактично у повному обсязі.

Того ж дня державним виконавцем
винесені постанови про закінчення
виконавчих проваджень за виконавчими
документами № 2-57/2011 про виселення
ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 у зв'язку з їх
виконанням.

Порядок примусового виконання
судового рішення про виселення
боржника регламентовано приписами
статті 78 Закону України «Про виконавче
провадження».

Виходячи з системного аналізу
зазначеної статті та пояснень
боржників щодо добровільного
виселення зі спірної частини
домоволодіння, слід зазначити, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що дії
визначені Законом України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем в повному обсязі вчинені не
були.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_6 перебуває в місцях позбавлення
волі за злочин, яким ним здійснено по
відношенню до боржників з приводу
спору про право власності на 56/100 часток
домоволодіння АДРЕСА_1

ОСОБА_8 до теперішнього часу не визнає
та оспорює право власності ОСОБА_6 на
спірну частку домоволодіння.

Саме зі спірного будинку, боржники
повинні бути виселені за судовим
рішенням.

В засіданні суду апеляційної інстанції
боржник ОСОБА_8 пояснив, що він зі своєю
сім'єю добровільно виселився з
домоволодіння та вивіз своє майно.

Однак, в матеріалах виконавчого
провадження відсутні відомості щодо
попередження боржників в подальшому
користуватись вказаним
домоволодінням; відсутній опис майна;
відомості щодо зняття показників з
приладів обліку (газ, вода, електрична
енергія); приміщення з яких було
виселено боржників не опечатані,
незважаючи на те, що стягувач перебуває
в місцях позбавлення волі, та існує
необхідність щодо вжиття державним
виконавцем заходів забезпечення
збереження вказаного майна; на
території домоволодіння залишився
собака, але питання про належність його
боржникам не з'ясовувалось і
відповідних документів про це не
складалось.

З урахуванням невідповідності дій
державного виконавця вимогам Закону
України «Про виконавче провадження»,
відсутні підстави вважати судове
рішення виконаним.

Доводи скарги ОСОБА_6 про невиконання
судового рішення, узгоджуються з
поясненнями ОСОБА_8, який визнав у
судовому засіданні апеляційного суду
факт проживання у спірному будинку
інших громадян саме з його дозволу та
договором оренди будинку, який уклав
ОСОБА_8 ( а.с.107 т.2).

Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності вимогам
процесуального закону форми
оскарженого судового рішення колегія
суддів не приймає, оскільки відповідно
до ч.1 ст.387 ЦПК України за результатами
розгляду скарги на дії чи
бездіяльність державного виконавця
суд постановляє ухвалу.

За огляду на наведене, оскільки ухвалу
суду першої інстанції постановлено з
додержанням вимог закону та обставинам
справи, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312
ЦПК України, апеляційну скаргу слід
відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.
ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 17 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Судді: