овадження №2/748/16/13
Єдиний унікальний № 2523/1904/2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013
року

м.
Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючої судді Хоменко Л.В.,

при секретарі Сидор А.В.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ земельної
ділянки в натурі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, у
якому просить провести розподіл
земельної ділянки в натурі по вул.
Попудренка, 113 в с.Киселівка
Чернігівського району та області.
Вимоги мотивує тим, що йому належить 29/50
частин, а відповідачу 21/50 частина
житлового будинку за зазначеною
адресою, також в порядку спадкування їм
належить по ? частині земельної ділянки
, площею 0, 40 га. Сторони не дійшли згоди
щодо порядку поділу зазначеної
земельної ділянки.

У судовому засіданні
сторони надали мирову угоду, згідно
умов якої :

1.          Сторони погоджуються на
розподіл земельної ділянки площею 0,4000
га, що розташована за адресою:
Чернігівська область, Чернігівський
район, село Киселівка, вул. Попудренка,
113 у відповідності до плану-схеми
поділу земельної ділянки (Додаток №1)
який є невід’ємною частиною мирової
угоди, у відповідності до якого:

·          ОСОБА_1 отримує у власність
земельні ділянки межі яких позначені
на плані-схемі точками – П-М-Л-Н-О-С та
С-У-Ф-И-Я-А-Д, загальною площею 0,2000 га;

·          ОСОБА_3 отримує у власність
земельні ділянки межі яких позначені
на плані-схемі точками Ж-Д-З-Е-К-М-С та
О-Ю-Я-Ф-У-С, загальною площею 0,2000 га;

2.          Сторони погоджуються на
встановлення безоплатного сервітуту
на користь ОСОБА_3 площею 0,0005 га,
позначеному на плані червоним кольором
та точками П-Р-Т-С (розміром 3,5 м х 1,5 м);

3.          ОСОБА_3 за власний кошт
встановлює паркан між точками «Ж» та
«Д» які позначені на плані та погоджені
сторонами на місцевості.

4.          ОСОБА_3 сплачує ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 4400,00 грн. в якості
компенсації за ? частину погребу
позначеному на плані літ. Г-1, вартості
матеріалів та робіт необхідних для
встановлення окремих воріт та хвіртки
для проходу з боку вулиці на земельну
ділянку позивача, а також судових
витрат понесених позивачем.

5.          ОСОБА_3 зобов’язується
демонтувати належні йому літній душ та
туалет з земельної ділянки, що
переходить до ОСОБА_1 і встановити їх на
своїй земельній ділянці на відстані
від будинку не менше 15 метрів.

6.          ОСОБА_1 за власний кошт
здійснює перенесення вхідних дверей до
належної йому частини сараю на
протилежний бік;

7.          Сторони домовилися, що
зобов’язуються в майбутньому не
чинити жодних перешкод один одному та
допускати один одного на належні їм
земельні ділянки з метою
обслуговування та ремонту належних їм
надвірних споруд.

8.          Після підписання мирової
угоди сторони стверджують, що не мають
один до

одного жодних претензій майнового
або немайнового характеру.

У судовому засіданні
позивач, відповідач та їх представники
просили посвідчити мирову угоду та
закрити провадження по справі.

З’ясувавши викладене, суд
виходить з того, що відповідно до ст.. 31
ЦПК України сторони можуть укласти
мирову угоду на будь-якій стадії
цивільного процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК
України мирова угода укладається
сторонами з метою врегулювання спору
на основі взаємних поступок і може
стосуватись лише прав та обов'язків
сторін та предмета позову. Частиною 5
зазначеної статті передбачено, що суд
постановляє ухвалу про відмову у
визнанні мирової угоди, якщо умови
мирової угоди суперечать закону чи
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

За таких обставин,
вислухавши пояснення сторін, суд
вважає, що в посвідченні мирової угоди
слід відмовити, оскільки предмет угоди,
а саме встановлення сервітуту для
сторін та поділ господарської споруди
– погреба- виходить за межі предмета
позову. Статтею 41 Конституції України
передбачено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. А статтею 202 ЦК України
встановлено право особи розпорядитись
своєю власністю, шляхом вчинення
правочинів. Крім того, в угоді не
зазначено у який строк повинні бути
добровільно виконані дії позивачем та
відповідачем, передбачені угодою, що
унеможливить її примусове виконання у
разі невиконання добровільно.

На основі викладеного, керуючись ст.ст.
І75, 206,208-210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у визнанні мирової
угоди від 30 грудня 2013 року, укладеної
між ОСОБА_1 до ОСОБА_3, оскільки вона
виходить за межі предмета позову та
суперечить закону.

Ухвала окремому оскарженню
не підлягає.

Суддя

Л.В. Хоменко