Провадження №2/751/2046/2013
Рішення

Іменем України

24 грудня 2013 року

м.
Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк
Н. В.

при
секретарі
Чвірова О. О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача приватного
нотаріуса Чернігівського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, третьої
особи ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.
Чернігова цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до приватного нотаріуса
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання незаконною
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, зобов’язання видати
свідоцтво про право на спадщину,

В с т а
н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
приватного нотаріуса Чернігівського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання незаконною постанови від
25.07.2013 року про відмову ОСОБА_5 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_6;
зобов’язання відповідача видати
ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину
– 4/5 частин житлового будинку № 6 по
вул.Радіо у м.Чернігові, що належали
ОСОБА_6, яка померла 23.09.2009 року.

Свої вимоги мотивує тим, що після
смерті його бабусі ОСОБА_6 відкрилась
спадщина на 4/5 частини житлового
будинку №6 по вул. Радіо у м. Чернігові.
Після звернення до нотаріальної
контори було встановлено, що на ім’я
ОСОБА_3 від імені ОСОБА_6 оформлено
заповіт. Рішенням Апеляційного суду
Чернігівської області від 11.03.2013 року
даний заповіт визнано нікчемним. Після
повторного звернення з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті бабусі,
приватним нотаріусом ОСОБА_2
постановою від 25.07.2013 року було
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії. Вважає постанову нотаріуса
незаконною, оскільки відмова у
вчиненні нотаріальних дій з підстав
неоднозначного розуміння рішень суду в
цивільних справах не передбачена
Законом України «Про нотаріат».

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити, при цьому
посилалась на обставини, викладені в
позові.

Відповідач - приватний нотаріус
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти заявленого позову заперечував,
просить в позові відмовити в повному
обсязі з підстав викладених у
письмових запереченнях (а.с.18-19).

ОСОБА_3, яка ухвалою суду від 24.12.2013 року
залучена до участі у розгляді справи в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, та її представник в
судовому засіданні позов не визнали і
просили відмовити відповідно до
письмових заперечень, які долучено до
матеріалів справи (а.с .105-106).

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно витягу комунального
підприємства «Чернігівське МБТІ» від
18.03.2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право власності належить
житловий будинок №6 по вул. Радіо в м.
Чернігові у відповідних частках 1/5 та 4/5
(а.с.48).

Згідно свідоцтва про смерть 23 жовтня 2009
року померла ОСОБА_6 (а.с.31).

09 листопада 2009 року ОСОБА_3 звернулася
до нотаріуса Чернігівського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою
про прийняття спадщини за заповітом
(а.с.27).

03 березня 2010 року ОСОБА_5 також
звернувся до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, в подальшому 26.03.2013
року із заявою про видачу свідоцтва про
право на спадщину (а.с.10).

Рішенням Деснянського районного суду
м.Чернігова від 29.06.2011 року у
задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним –
відмовлено повністю. Ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 18.01.2012 року вказане рішення
залишено без змін (а.с.34-36).

Рішенням Апеляційного суду
Чернігівської області від 11.03.2013 року
заповіт складений від імені ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 визнано нікчемним
(а.с.55-57).

Згідно зі статтею 1 Закону
України «Про нотаріат» нотаріат в
Україні - це система органів і
посадових осіб, на які покладено
обов'язок посвідчувати права, а також
факти, що мають юридичне значення, та
вчиняти інші нотаріальні дії,
передбачені цим Законом, з метою
надання їм юридичної вірогідності.

У відповідності до норм п.1
ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат»
нотаріус або посадова особа, яка
вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у
вчиненні нотаріальної дії, якщо
вчинення такої дії суперечить
законодавству України.

Постановою приватного нотаріуса від
25.07.2013 року позивачу ОСОБА_5 відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_6 з підстав того, що кожним із
спадкоємців надано нотаріусу два різні
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 18.01.2012 року
та 11.03.2013 року, у яких зроблені
протилежні висновки, але які мають
однакову назву «по визнання заповіту
недійсним» і які були винесені у спорі
між тими самими сторонами, про той
самий предмет, із тих самих підстав.
Таким чином, нотаріус вважає одне із
названих рішень апеляційного суду
Чернігівської області є неправосудним,
яке відповідно до законодавства
України підлягає скасуванню за позовом
(скаргою) зацікавленої особи (а.с.5-6).

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України
суд вирішує цивільний спір на засадах
змагальності із застосуванням
принципу диспозитивності в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідачем не надано суду доказів
про постановлення апеляційним судом
Чернігівської області рішення суду з
тих самих підстав, не надано суду
доказів того, що одне із названих
рішень апеляційного суду
Чернігівської області від 18.01.2012 року
та 11.03.2013 року є неправосудним. Крім
того, слід зазначити, що рішення у
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним
постановлено Деснянським районним
судом м.Чернігова від 29.06.2011 року.

Таким чином, у вчиненні
нотаріальної дії, шляхом винесення
відповідної постанови від 25.07.2013 року,
відповідачем було відмовлено без
достатніх правових підстав, а тому
позов в частині визнання постанови
незаконною підлягає задоволенню.

Позовні вимоги про
зобов’язання нотаріуса видати ОСОБА_5
свідоцтво про право на спадщину не
підлягають задоволенню, оскільки за
відсутності правовстановлюючого
документа на нерухоме майно нотаріус
не вправі вчиняти нотаріальні дії щодо
цього майна за наявності чи за
відсутності судового рішення, яким
його зобов’язано до вчинення дій, а
позивачем нотаріусу не надано
правовстановлюючого документу на
спадкове майно, що не заперечується
представником позивача.

Позивачем понесені та документально
підтверджені судові витрати (а.с.1), які
згідно ст. 88 ЦПК України підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.10,11, 57-60, 88, 213-215, 218, 292 ЦПК України,
ЦК України, ст.ст. 49, 50 Законом України
“Про нотаріат”, суд,–

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_5 –
задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову
приватного нотаріуса Чернігівського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
від 25 липня 2013 року про відмову ОСОБА_8 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_6.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_5 – відмовити.

Стягнути з приватного нотаріуса
Чернігівського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 229
(двісті двадцять дев’ять) грн. 40 коп.
судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд міста Чернігова, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. В. Маслюк