Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/6787/13-ц
Провадження № 2/270/2646/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
області в складі:

головуючого судді Попшой М.О.

при секретарі Славінській Л.В.

заочно розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Макіївці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Макіїввугілля» «Про
відшкодування моральної шкоди»

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013р. ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом про стягнення з ДП
«Макіїввугілля» моральної шкоди в
розмірі 30000грн., заподіяної внаслідок
нещасного випадку і професійного
захворювання на виробництві.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
з 20.07.1987р. по 28.10.2013р. працював на різних
шахтах підприємства вугільної
промисловості ДП «Макіїввугілля». За
час роботи на ВП «Шахта ім.. ОСОБА_2» він
ушкодив здоров’я внаслідок нещасного
випадку, який стався 29.07.2009р. та полягав
у травмуванні правої кісті при
виконанні наряду. Було проведено
розслідування нещасного випадку і
складені акти за формою Н-1 №52 і формою
Н-5, затверджені директором
підприємства 01.09.2009р. відповідно до п.9
Акту про нещасний випадок йому був
встановлений діагноз – закритий
перелом нігтівої фаланги ІУ пальця та
відкритий перелом нігтівої фаланги У
пальця правої кісті. Згідно довідки
МСЕК 29.09.2011р. йому безстроково
встановлена стійка втрата професійної
працездатності на 5% без надання групи
інвалідності, але з потребою у
фізіолікуванні. Пізніше, під час роботи
на ВП «Шахта «Бутовська» йому медичним
висновком лікарсько-експертної
комісії КЛПУ «Обласна клінічна лікарня
профзахворювань» №2016/1835 від 04.10.2013р.
вперше встановлено професійний
характер захворювання з діагнозом:
хронічна вертеброгенна
попереково-крижова радикулопатія з
помірним больовим, мьязово-тонічним,
лівобічним корінцевим синдромами, про
що складений акт розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання по формі П-4 від 29.10.2013р.
Згідно висновків Обласної
профпатологічної МСЕК від 06.11.2013р. йому
первісно за сукупністю встановлена
стійка втрата професійної
працездатності у розмірі 55%, з яких 5% -
за травмою та 50% - за професійним
захворюванням, а також його визнано
інвалідом 3 групи з наступним
переоглядом 06.11.2015р., з потребою у
санаторно-курортному та
медикаментозному лікуванні,
протипоказана тяжка фізична праця,
праця в підземних умовах. Внаслідок
цього він був змушений тривалий час
знаходитись на лікарняному, проходити
медичні огляди та обстеження, чим було
порушені його нормальні життєві
зв’язки, він був позбавлений
можливості реалізовувати свої звички
та бажання, в нього постійно виникають
складнощі у зв’язку з біллю в поясниці,
загальною слабістю, втомою при ходьбі
та незначних навантаженнях.
Перебуваючи на лікуванні, він не міг
вести повноцінний образ життя,
відчував фізичні страждання, фізичну
біль, обґрунтовану важкістю
захворювання та особливостями її
лікування, психологічний дискомфорт.
порушення душевної рівноваги,
вираженої у почуттях розпачу, тривоги,
дратівливості, у почуттях страху,
поганому сні на фоні сильних больових
відчуттів. Все це постійно і негативно
позначалося і позначається сьогодні на
його душевному стан. Залишившись без
заробітку, змінилися його нормальні
життєві уклади, що вимагає від нього
здійснювати додаткові зусилля для
організації свого життя. Викладені
обставини спричинили йому моральну
шкоду, яка підлягає відшкодуванню в
розмірі 30000грн.

Позивач у судове засідання не
з’явився, просив розглянути справу в
його відсутності.

Відповідач до судового засідання не
з’явився, про день, час і місце
судового розгляду повідомлений
належним чином.

Суд, дослідив представлені у справі
докази, вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

29 липня 2009р. ОСОБА_1 отримав виробничу
травму, про що був складений акт по
формі Н-1 №52 від 01.08.2009р. /а.с. 6-7/

Висновком МСЕК №034390 від 29.09.2011р.
первинно ОСОБА_1 встановлено 5% втрати
професійної працездатності. /а.с.9/

Медичним висновком
лікарсько-експертної комісії КЛПУ
«Обласна клінічна лікарня
профзахворювань» №2016/1835 від 04.10.2013р.
ОСОБА_1 вперше встановлено професійний
характер захворювання з діагнозом:
хронічна вертеброгенна
попереково-крижова радикулопатія з
помірним больовим, мьязово-тонічним,
лівобічним корінцевим синдромами, про
що складений акт розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання по формі П-4 від 29.10.2013р.
/а.с.10,11-12/

Згідно висновків Обласної
профпатологічної МСЕК від 06.11.2013р.
ОСОБА_1 первісно за сукупністю
встановлена стійка втрата професійної
працездатності у розмірі 55%, з яких 5% -
за травмою та 50% - за професійним
захворюванням, а також його визнано
інвалідом 3 групи. /а.с. 13-14/

Травма і професійне захворювання – є
страховим випадком, з настанням якого
зобов’язує відшкодувати грошову суму
за моральну шкоду.

Тому, позивачу внаслідок ушкодження
здоров’я заподіяна моральна шкода, яка
полягає у моральних стражданнях у
зв’язку з ушкодженням здоров’я, що
порушило його нормальні життєві
зв’язки , та потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Згідно зі ст.. 12 Закону України «Про
охорону праці» від 14 жовтня 1992 року /в
редакції від 05.06.1996р./ відшкодування
моральної шкоди провадиться власником,
якщо небезпечні або шкідливі умови
праці призвели до моральної втрати
потерпілого, порушення його нормальних
життєвих зв’язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Право на відшкодування моральної шкоди
по травмі виникло у позивача 14.02.2013р.,
тобто після набрання чинності Закону
України №717 від 23.02.2007р. «Про внесення
змін до Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві и професійних
захворювань, що стали причиною втрати
працездатності» від 23.09.1999р. /з
наступними змінами і доповненнями/,
котрим виключена обов’язковість Фонду
по сплаті моральної шкоди.

Відповідно до ст.. 255 КЗпП України види
матеріального забезпечення та
соціальних послуг за
загальнообов’язковим державним
соціальним страхуванням працівника, а
в деяких випадках і членам їх сімей,
умови їх надання та розміри
визначаються законами України з
окремих видів загальнообов’язкового
державного соціального страхування,
іншими нормативно-правовими актами,
які містять норми щодо
загальнообов’язкового державного
соціального страхування.

Оскільки відділення Фонду на час
виникнення спірних правовідносин у
зв’язку зі зміною спеціального закону
не може відповідати за завдану
моральну шкоду, то в разі отримання
працівником виробничої травми чи
професійного захворювання в цей період
він набуває права на відшкодування
моральної шкоди на загальних
підставах, встановлених законом.

Згідно з ч.2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у випадку, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв’язків та потребують від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Оскільки підприємство не забезпечило
безпечних умов праці своєму робітнику
ОСОБА_1, у зв’язку з чим він отримав
виробничу травму, професійне
захворювання та встановлено втрату
професійної працездатності, моральну
шкоду необхідно стягнути з відповідача
– підприємства.

В п.9 постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодуванні моральної
/немайнової/ шкоди» №4 від 31.03.1995р. /з
змінами і доповненнями/ вказано, що
розмір моральної /немайнової/ шкоди
визначається в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань. Зокрема,
враховується характер і тривалість
страждань, стан здоров’я потерпілого,
тяжкість заподіяної травми, наслідки
тілесних ушкоджень, істотність
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках.

Судом встановлено, що втрата
працездатності та здоров’я порушило
нормальні життєві стосунки позивача,
потребує від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, який
відчуває фізичні болі, не може
продовжувати активне особисте життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, та
керуючись ст.. 41 Конвенції про захист
прав людини та основних свобод, суд
враховує характер та обсяг фізичних та
душевних страждань, яких зазнав
позивач, їх тривалість, його стан
здоров’я, що потребує подальшого
лікування і не може бути відновлений,
неможливість у зв’язку з чим
виконувати роботу за професією в шахті
і в повній мірі забезпечувати себе,
наслідки ушкодження здоров’я, засади
розумності, виваженості та
справедливості, і вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги, частково,
стягнув з підприємства 17000грн.

Враховуючи вимоги ст.. 88 ЦПК України,
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір в сумі 229грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,212-215,225-226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ДП «Макіїввугілля» на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 17000грн.

Стягнути з ДП «Макіїввугілля» на
користь держави судовий збір у сумі
229грн.40коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення –
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя
М.О.
Попшой