Красилівський районний суд
Хмельницької області
Справа № 677/1598/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2013 року м.Красилів

Красилівський районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Федишина І.В.,

при секретарі Коломієць Л.В.,

з участю відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Красилові цивільну
справу за позовом ТОВ «Кредитні
Ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ТОВ «Кредитні
Ініціативи» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

На обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що 17.10.2007 між Акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним
банком та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 1357-07/01, відповідно
до умов якого Первинний кредитор
зобов'язується надати відповідачеві
(за Договором - Позичальникові) кредит у
сумі 34890 дол. США. У відповідності до
кредитного договору відповідач
зобов'язався в порядку та на умовах, що
визначені Кредитним договором,
повертати кредит, виплачувати проценти
за користування кредитом, сплачувати
неустойку та інші передбачені платежі
в сумі, строки та на умовах, що
передбачені кредитним договором та
додатком № 1 до нього - графіком
платежів. Первинний кредитор свої
зобов'язання за кредитним договором
виконав, надавши відповідачеві-1 кредит
у сумі 34890 дол. США. В свою чергу
відповідач-1 неналежно виконує взяті на
себе зобов'язання, чим грубо порушує
істотні умови кредитного договору, в
результаті чого станом на 30.06.2013 має
прострочену заборгованість у розмірі
120407,51 грн., у тому числі: за кредитом - 14
067,02 дол. США, що в еквіваленті становить
112437,68 грн; по відсотках - 462,12 дол. США, що
в еквіваленті становить 3693,73 грн.; пеня -
534,98 дол. США, що в еквіваленті складає
4276,10 грн. З метою забезпечення
дотримання вимог кредитного договору
17.10.2007 між банком та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки, відповідно
до якого ОСОБА_2 поручилася за
виконання боржником умов кредитного
договору власними коштами. Позивач
просить стягнути з відповідачів
солідарно вищезазначену
заборгованість та судові витрати.

У судове засідання представник
позивача не прибув, надіслав заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі та їх представник ОСОБА_3
позов не визнали, зазначивши, що
рішенням Красилівського районного
суду у вигляді судового наказу в справі
№ 2-н-148/2009 з них вже стягнуто
заборгованість по кредиту. Також
вважають, що позовні вимоги до ОСОБА_2
задоволенню не підлягають тому, що
позивач пропустив строк на
пред'явлення вимог до поручителя в
зв'язку з припиненням зобов'язань. Крім
того, відповідачі та їх представник
просили суд у зв'язку з тим, що, як вони
вважають, повністю погасили
заборгованість по кредиту, визнати
явку представника позивача в судове
засідання обов'язковою та зобов'язати
його надати розрахунок їх
заборгованості по кредитному договору
з детальним помісячним описом
складових частин цього розрахунку.
Судом клопотання задоволене, винесено
з цього приводу ухвалу від 29.11.2013, однак
представником позивача ухвалу суду не
виконано, в судове засідання він не
прибув, розрахунку заборгованості
відповідачів по кредитному договору,
як того вимагав суд, не надав, що дає
підстави суду вирішувати справу на
підставі наявних доказів.

Згідно наданих доказів судом
установлено, що 17 жовтня 2007 року
відповідно до укладеного договору №
1357-07/01 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі
34890 доларів США строком по 16.10.2012 зі
сплатою за користування кредитом
відсотків з розрахунку 9,50 % річних.
Відповідно до пп. 2.2, 2.3, 2.4, 3.2-3.9, 6.2
кредитного договору ОСОБА_1
зобов'язалася повернути одержаний
кредит, погасити заборгованість по
кредиту в повній сумі, сплатити
нараховані за весь період користування
кредитом відсотки; за несвоєчасну
сплату кредиту та/або процентів за
користування кредитом сплачувати пеню,
яка обчислюється від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що діє
в період прострочення та нараховується
щоденно; згідно п. 6.3 кредитного
договору за кожний випадок невиконання
або неналежного виконання зобов'язань
сплачувати штраф у розмірі 15% річних
від суми кредиту за кожний випадок
невиконання.

У забезпечення виконання всіх
зобов'язань за кредитним договором
позивачем було укладено з ОСОБА_2
договір поруки від 17.10.2007, згідно якого
у випадку невиконання боржником взятих
на себе зобов'язань по кредитному
договору поручитель несе солідарну
відповідальність перед кредитором у
тому ж обсязі, що і боржник, включаючи
сплату кредиту, процентів, нарахованих
за користування кредитом, штрафів, пені
та інших платежів, відшкодування
збитків.

ОСОБА_1 не виконувала взяті на себе
зобов'язання з повернення грошових
коштів, внаслідок чого станом на 14
жовтня 2009 року мала прострочену
заборгованість у розмірі: 14067,02 доларів
США - заборгованість за кредитом, 22,01
доларів США - заборгованість за
відсотками по кредиту, а всього 14089,03
доларів США. 12.10.2009 Акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним
банком, правонаступником якого є ТОВ
''Кредитні ініціативи'' до
Красилівського районного суду подано
заяву, яка неодноразово уточнювалась,
про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 вищевказаної
заборгованості по кредитному договору
договору № 1357-07/01 від 17.10.2007. Рішенням
Красилівського районного суду у
вигляді судового наказу від 15.10.2009, який
набрав законної сили 26.11.2009, стягнуто з
ОСОБА_1 заборгованість по кредитному
договору договору № 1357-07/01 від 17.10.2007 у
розмірі 14089,03 доларів США.

Незважаючи на вищевказане рішення
суду, позивачем ТОВ «Кредитні
Ініціативи» у вересні 2013 року до
Красилівського районного суду подано
позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, яка є поручителем,
заборгованості по вказаному вище
кредитному договору № 1357-07/01 від 17.10.2007
у розмірі: заборгованості за кредитом -
14 067,02 дол. США, заборгованості по
відсотках - 462,12 дол. США, пені - 534,98 дол.
США. При цьому в доданому до позовної
заяви розрахунку заборгованості за
кредитом позивачем зазначено, що
заборгованість за кредитом виникла у
період часу з 17.10.2007 по 30.06.2013, тобто не
враховано стягнення цієї ж суми
заборгованості за кредитом, що
відбулось відповідно до судового
наказу Красилівського районного суду.
Враховуючи зазначене, ухвалою суду від
19.12.2013 закрито провадження в справі
щодо вказаних позовних вимог.

Ці обставини підтверджуються
кредитним договором № 1357-07/01 від 17.10.2007,
додатком № 1 до кредитного договору №
1357-07/01 від 17.10.2007, договором поруки №
1360-07/06 від 17.10.2007, заявою-анкетою
позичальника на отримання кредиту від
17.10.2007, договором відступлення прав
вимоги від 17.12.2012, витягом з Реєстру
позичальників (додаток №1) до договору
про відступлення прав вимоги від 17.12.2012,
розрахунком заборгованості за
кредитним договором, повідомленням про
усунення порушень від 28.08.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

У ч. 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
належних йому процентів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно стст. 610, 611 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання; у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від нього, або
розірвання договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу, а
також встановлені договором проценти.

Згідно стст. 546, 549 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком;
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. Пеня
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Враховуючи, що зобов'язання ОСОБА_1 по
сплаті заборгованості за кредитом
залишилося невиконаним, суд вважає, що
нараховані позивачем відсотки за
користування кредитними коштами
підлягають до сплати за виключенням
відсотків у розмірі 22,01 доларів США,
стягнутих судовим наказом від 15.10.2009.
Тобто, підлягає стягненню з ОСОБА_1 сума
заборгованості по відсотках у розмірі
440,11 доларів США (462,12-22,01) та 534,98 доларів
США пені, а всього заборгованість по
кредитному договору станом на 30.06.2013 у
загальній сумі 975,09 доларів США.

Щодо твердження відповідачів та їх
представника про те, що позовні вимоги
до ОСОБА_2 задоволенню не підлягають
тому, що позивач пропустив строк на
пред'явлення вимог до поручителя в
зв'язку з припиненням зобов'язань слід
зазначити наступне.

Статтями 509, 530, 546, 553, 559 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку; якщо в зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню в
цей строк (термін); виконання
зобов'язання може забезпечуватися
порукою; за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку; порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання; порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки; у разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Враховуючи те, що в п. 5.4 договору поруки
№ 1360-07/06 від 17.10.2007, укладеного між
Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком та
ОСОБА_2 зазначено, що він діє до повного
погашення зобов'язання за кредитним
договором, тобто строк дії договору
поруки не визначений, а передбачений у
кредитному договорі строк виконання
основного зобов'язання є 16 жовтня 2012
року, тому позивач зобов'язаний був
пред'явити вимоги до поручителя
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання, тобто до 16 квітня 2013 року.
Позов же ТОВ «Кредитні Ініціативи» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості подало 16 вересня 2013
року, тобто пропустило шестимісячний
строк пред'явлення вимоги до ОСОБА_2, у
зв'язку з чим поруку слід вважати
припиненою.

Аналогічна правова позиція міститься в
постановах Верховного Суду України від
12.09.2012 в справі 6-98цс12, від 13.02.2013 в справі
6-3цс13, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковими для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права та для всіх судів
України, які зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність із
рішенням Верховного Суду України.

Так, у постанові від 12.09.2012 в справі
6-98цс12 Верховним Судом України
зазначено: ''Банк посилається на те, що
судам під час розгляду справи слід було
виходити з того, що строк пред'явлення
вимоги до поручителя повинен був
розпочати свій перебіг з листопада 2008
року - першого випадку прострочення
боржником внесення чергового платежу,
від якого до дати пред'явлення вимоги
до поручителя сплило одинадцять
місяців, тобто більше шести місяців,
визначених ч. 4 ст. 559 ЦК України.
Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодилися й суди
апеляційної та касаційної інстанцій,
виходив із того, що договором поруки не
визначено строку припинення поруки, а
тому повинна застосовуватися ч. 4 ст. 559
ЦК України, відповідно до якої порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Строк
виконання ТОВ «ТД «Макротрейд»
основного зобов'язання визначено
кредитним договором - до 7 серпня 2015
року. Оскільки вказаний строк ще не
настав, то позивач не пропустив
визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України строку
пред'явлення вимоги до поручителя."

Зазначені правові позиції знайшли своє
підтвердження й у п. 24 постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 ''Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин'',
в якому зазначено, що в разі
пред'явлення вимоги до поручителя
кредитор може звернутися до суду
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено,
що сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості; кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень; особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.
Однак позивачем у ході судового
розгляду справи проігноровано ухвалу
суду про визнання явки представника
позивача в судове засідання
обов'язковою та зобов'язання його
надати розрахунок заборгованості
відповідачів по кредитному договору з
детальним помісячним описом складових
частин цього розрахунку, в зв'язку з чим
суд розцінює такі дії представника
позивача як відсутність будь-яких
інших доказів, крім тих, що додані до
позовної заяви.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати; якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи, що до задоволення
підлягають 6,47 % вимог позивача (975,09 дол.
США х 100 % / 15064.12 дол. США), з відповідача
на користь позивача підлягають
стягненню 77 гривень 90 копійок (1204,08 грн.
х 6,47 % /100 %) судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись стст.
509, 526, 530, 546, 549, 553, 554, 559, 610, 611, 612, 625, 1046, 1048,
1050, 1054 ЦК України, стст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 294
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» заборгованість за
кредитним договором № 1357-07/01 від 17.10.2007,
яка виникла станом на 30 червня 2013 року в
розмірі 975 (дев'ятсот сімдесят п'ять)
доларів 09 (дев'ять) центів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
Ініціативи» судовий збір у розмірі 77
(сімдесят сім) гривень 90 (дев'яносто)
копійок.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Хмельницької області
через Красилівський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: І. В. ФЕДИШИН