Справа № 459/5350/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2013 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судових
засідань
ОСОБА_1,

позивача

ОСОБА_2,

представника
позивача
ОСОБА_3,

представника
відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров’я при виконанні
трудових обов’язків внаслідок
професійних захворювань, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом, у якому
просить стягнути з відповідача на його
користь 30 000,00 грн. відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров’я при виконанні
трудових обов’язків внаслідок
професійного захворювання. На
обгрунтування вимоги послався на те, що
01.10.1978 року прийнятий підземним
прохідником V розряду на шахту
«Червоноградська». 06.06.2002 року
звільнений з роботи по п.2 ст.40 КЗпП
України по стану здоров’я. У зв’язку з
тривалою роботою в особливо шкідливих
та тяжких умовах праці у позивача
погіршився стан здоров’я, внаслідок
чого останній неодноразово був
змушений звертатися за медичною
допомогою. Довідкою МСЕК від 16.07.2002 року
позивачу вперше встановлено III групу
інвалідності та 50% втрати професійної
працездатності. Довідкою МСЕК від
13.06.2003 року останньому встановлено III
групу інвалідності та 50% втрати
професійної працездатності. Довідкою
МСЕК від 21.06.2005 року позивачу
безтерміново встановлено 50% втрати
професійної працездатності. Довідкою
МСЕК від 21.06.2005 року останньому
безтерміново встановлено III групу
інвалідності.

Позивач та його представник
в судовому засіданні позов підтримали,
позивач пояснив, що після роботи на
шахті у нього значно погіршився стан
здоров’я, є задишка, кашель, працювати
не може. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнала,
посилаючись на те, що позивач знав на
яку роботу влаштовувався, тому знав про
її наслідки. Просить відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення
сторін, з’ясувавши обставини справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на таке.

Згідно з трудовою книжкою
позивача останній 01.10.1978 року прийнятий
підземним прохідником V розряду на
шахту «Червоноградська». 06.06.2002 року
звільнений з роботи по п.2 ст.40 КЗпП
України по стану здоров’я.

У зв’язку з тривалою
роботою в особливо шкідливих та тяжких
умовах праці позивач був змушений
звертатися за медичною допомогою в
період з 27.05.2002 року по 05.06.2002 року, в
період з 20.05.2003 року по 30.05.2003 року, в
період з 29.09.2003 року по 17.10.2003 року, в
період з 10.03.2004 року по 02.04.2004 року, в
період з 27.10.2004 року по 15.11.2004 року, в
період з 29.11.2004 року по 24.12.2004 року, в
період з 06.06.2005 року по 15.06.2005 року, що
підтверджується копіями наявних у
справі медичних документів.

Відповідно до довідки МСЕК
серії ЛВА-2 № 007299 від 16.07.2002 року
позивачу встановлено 50 % втрати
працездатності у зв’язку з
профзахворюванням.

Згідно з довідкою МСЕК серії
ЛВА-2 № 005293 від 13.06.2003 року останньому
встановлено 50 % втрати працездатності у
зв’язку з профзахворюванням.

Відповідно до довідки МСЕК
серії ЛВА-2 № 015771 від 21.06.2005 року
позивачу встановлено безтерміново 50 %
втрати працездатності у зв’язку з
профзахворюванням, з яких: 30% -
вібраційна хвороба, 20% - силікоз.

Довідкою МСЕК серії ЛВА-1 №
236421 від 21.06.2005 року останньому
безтерміново встановлено III групу
інвалідності.

Вирішуючи спір, суд виходить
з наступного.

Відповідно до частини 2
статті 153 Кодексу законів про працю
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Згідно статті 237-1 Кодексу
законів про працю України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Порядок відшкодування
моральної шкоди визначається
законодавством.

Відповідно до частин 2, 3
статті 23 ЦК України моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або і інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК
України установлено, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168
ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я, може
бути відшкодована одноразово або
шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини третьої статті 34
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування), ухваленого
27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно
до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу
України (435-15) моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв’язку
з каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров’я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення таких особистих
немайнових прав, як право на життя,
право на охорону здоров’я тощо.
Ушкодження здоров’я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов’язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

Вищенаведені обставини
справи та правові положення, на думку
суду, свідчать про доведення факту
спричинення позивачеві відповідачем
моральної шкоди унаслідок ушкодження
його здоров’я при виконанні трудових
обов’язків, що потягло за собою
професійні захворювання, а отже, про
право позивача на її відшкодування.

Факт спричинення позивачеві
моральної шкоди підтверджується також
наявними у справі копіями медичних
документів та знаходить своє пояснення
згідно із вищевказаними положеннями
Рішення Конституційного Суду України
від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004.

Вирішуючи питання про
розмір відшкодування моральної шкоди
(суму її компенсації), судом ураховано
тяжкість завданої позивачеві
моральної шкоди, глибину, тривалість та
характер моральних та фізичних
страждань, їх інтенсивність та
довготривалість, стан його здоров’я,
тяжкість професійного захворювання,
настання у зв'язку з цим негативних
змін у його житті, необхідність
лікування, втрату у зв'язку з цим
життєвих зв'язків, істотність
вимушених змін у його життєвих
стосунках, що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обсяг втрати позивачем
працездатності унаслідок
профзахворювання, що становить 50 %, з
яких: 30% - вібраційна хвороба, 20% -
силікоз. При цьому суд виходить із
засад розумності, виваженості та
справедливості, що відповідає вимогам
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Тому суд вважає, що сума
компенсації спричиненої позивачеві
моральної шкоди повинна складати 10000,00
грн.

Щодо вимоги про стягнення
30000,00 грн., то суд вважає, що така
належним чином не вмотивована, є
завищеною і не відповідає тяжкості та
характеру завданої позивачеві шкоди.

Решта доводів представника
відповідача стосовно заперечення
факту завдання позивачеві моральної
шкоди спростовуються вищенаведеними
висновками суду.

Таким чином, позов
задовольняється частково у межах,
зазначених вище.

Керуючись: ст.ст. 10, 60, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_2
10000 (десять тисяч),00 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров’я при
виконанні трудових обов’язків
внаслідок професійних захворювань.

У задоволенні решти
позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

В. В.
Грабовський