справа № 2-175/2397/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої - судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу та
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, в якому просила
встановити факт належності померлій 05
жовтня 2012 року ОСОБА_2 Державного акту
на право приватної власності на землю,
виданого 28 січня 1997 року Кіровською
селищною радою на підставі рішення
виконкому Кіровської селищної ради від
18 грудня 1996 року за № 47 на ім’я
«Латишової Марії Кирилівни»; визнати
за нею право власності в порядку
спадкування за правом представлення
після смерті ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 0,1903 га, що знаходиться
за адресою: Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт.
Кіровське, пр. Кіровський, 21 та належить
їй на праві приватної власності на
землю на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
(ОСОБА_3 № 009877), виданого на ім’я ОСОБА_4,
зареєстрованої в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 319, цільове
призначення земельної ділянки: для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд -0,1500 га та особисте підсобне
господарство 0,0403 га.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала,
що вона народилася 23 травня 1978 року в
місті Дніпропетровську, її батьками є
ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Її батько ОСОБА_5
народився 19 червня 1950 року в смт.
Кіровське Дніпропетровського району
Дніпропетровської області. Його мати,
ОСОБА_7, народила його, маючи статус
одинокої матері. Інших дітей його мати,
а її бабуся ОСОБА_7, крім її батька не
мала. 22 вересня 1955 року ОСОБА_7
зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 в відділі
запису актів цивільного стану
Амур-Нижньодніпровського району міста
Дніпропетровська та прийняла прізвище
чоловіка «Латишева». 25 лютого 1983 року
ОСОБА_2 зробила заповіт, яким все своє
майно, де б воно не знаходилось и з чого
б воно не складалося, а також все те, що
буде їй належати на день смерті і на що
за законом вона буде мати право,
заповідала ОСОБА_5 Але ще до відкриття
спадщини після смерті своєї матері, її
батько ОСОБА_5 помер 21 березня 2007 року.
Її бабуся ОСОБА_2 померла 05 жовтня 2012
року. Вона у встановлений законом
шестимісячний термін звернулася до
державного нотаріуса
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2
ОСОБА_2 заповіт на її ім»я не залишила, а
тому відкрилась спадщина за законом.
Так як її батько помер ще до відкриття
спадщини після своєї матері, то вона на
підставі ст. 1266 ЦК України є її
спадкоємцем за правом представлення.
Те, що вона спадщину після смерті
ОСОБА_2 прийняла, підтверджується
виданим на її ім’я Дніпропетровською
районною державною нотаріальною
конторою 23 квітня 2013 року Свідоцтвом
про право на спадщину за законом на
належний спадкодавиці житловий
будинок, який знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт.
Кіровське по пров. Кіровському, 21.
Будинок находиться на земельній
ділянці площею 0,1903 гектарів, яка
передана ОСОБА_2 для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель - 0,1500 га та
особисте підсобне господарство — 0,403
га у власність на підставі Державного
ауту на право приватної власності на
землю (ОСОБА_3 ДПД н № 009877), виданого 28
січня 1997 року Кіровською селищною
радою на підставі рішення Виконкому
Кіровської селищної ради від 18 грудня
1966 року за № 47. Даний державний акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 319. Постановою
від 23 квітня 2013 року за № 1138/02-31
державним нотаріусом
Дніпропетровської районної державної
нотаріальної контори їй було
відмовлено у вчиненні нотаріальної дії
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом на дану земельну
ділянку. В даній постанові вказано про
те, що видати свідоцтво про право на
спадщину неможливо, оскільки у
Державному акті на право приватної
власності на земельну ділянку є
помилка і неможливо встановити
належність правовстановлюючого
документу спадкодавці, так як її
прізвище «ЛАТИШЕВА», а в державному
акті вказано помилково її прізвище
«ЛАТИШОВА». Так як встановлення факту
належності Державного акту на право
приватної власності спадкодавиці
необхідно для визнання за нею права на
земельну ділянку, позивачка звернулася
до суду з данним позовом.

Позивачка надала суду заяву в якій
вказала, що позовні вимоги підтримує та
просить їх задовольнити в повному
обсязі, просила розглядати справу без
її участі.

Представник Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області у судове
засідання не з'явився, але надав суду
заяву в якій просив слухати справу без
їх присутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовна заява підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України,
спадкування здійснюється за законом
або за заповітом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_5
(а.с.7), який помер 21 березня 2007 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії 1-КИ № 143998 від 23 березня 2007 року
(а.с.9). Померлий ОСОБА_5, як вбачається з
матеріалів справи був сином ОСОБА_2, яка
померла 05 жовтня 2012 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії 1-КИ № 475992 від 08 жовтня 2012 року
(а.с.10), тобто позивачка є онукою ОСОБА_2.

За часи свого життя, 25 лютого 1983 року
ОСОБА_2 склала заповіт, за яким все своє
майно, де б воно не знаходилось и з чого
б воно не складалося, а також все те, що
буде належати їй на день смерті і на що
за законом вона буде мати право,
заповідала ОСОБА_5 (батьку позивачки).
Заповіт було посвідчено секретарем
виконавчого комітету Кіровської
селищної ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області
ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за №
46 (а.с.14). Але, ще до відкриття спадщини
після смерті своєї матері, 21 березня 2007
року ОСОБА_5 помер, що підтверджується
свідоцтвом про смерть виданим
Виконавчим комітетом Кіровської
селищної ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області
серія 1-КИ № 143998, актовий запис за № 28
(а.с.9).

05 жовтня 2012 року померла бабуся
позивачки ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про смерть виданим
Виконавчим комітетом Кіровської
селищної ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області
серія 1-КИ № 475992, актовий запис за № 117
(а.с.10).

Спадкоємцем першої черги після
померлої ОСОБА_2 є позивачка по праву
представлення - онука померлої ОСОБА_1,
інші спадкоємці відсутні. Після смерті
бабусі, позивачка звернулася з заявою
до Дніпропетровської районної
державної нотаріальної контори про
прийняття спадкового майна, та 23 квітня
2013 року отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на житловий
будинок, що знаходяться в смт.
Кіровське Дніпропетровського району
Дніпропетровської області пров.
Кіровський, буд. 21(а.с.13). Однак у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_2, померлої 05
жовтня 2012 року на земельну ділянку,
державним нотаріусом було відмовлено
оскільки у Державному акті на право
приватної власності на земельну
ділянку,що розташована за тією ж
адресою , є помилка і неможливо
встановити належність
правовстановлюючого документа
спадкодавиці, так як її прізвище
«ЛАТИШЕВА», а в державному акті вказано
помилково її прізвище «ЛАТИШОВА», що
підтверджується постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 23 квітня 2013 року (а.с.16).

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про
нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14,
4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
(№ 296/5 від 22.02.2012 р), нотаріус перевіряє
склад спадкового майна та видає на
нього свідоцтво про право на спадщину.
Для вчинення нотаріальних дій не
приймаються документи, які не
відповідають вимогам ст. 47 Закону
України «Про нотаріат».

Судом встановлено, що
правовстановлюючий документ на
земельну ділянку - Державний акт на
землю має помилку у прізвищі
спадкодавці.

Згідно п.2.9 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 04.05.1999 року № 43, виправлення у
державних актах на право власності на
земельну ділянку не допускаються.

В Постанові Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 31 березня 1995 року із
змінами, внесеними згідно з Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 15
від 25 травня 1998 року «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення»
вказано, що в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо встановлення
факту не пов’язується з наступним
вирішенням спору про право.

Тому, з огляду на вищевикладене, суд
вважає за необхідне встановити факт
належності вищевказаного державного
акту на земельну ділянку спадкодавиці
ОСОБА_2, померлої 05 жовтня 2012 року.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України,
спадкування здійснюється за законом
або за заповітом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Згідно зі ст. 116, 131 ЗК України, громадяни
набувають право власності на земельні
ділянки із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади в межах їх
повноважень; громадяни мають право
набувати у власність земельні ділянки
на підставі успадкування.

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 03.03.2004 р.
за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом
перевіряє факт смерті спадкодавця, час
і місце відкриття спадщини, наявність
підстав для закликання до спадкоємства
за законом осіб, які подали заяву про
видачу свідоцтва, склад спадкового
майна, на яке видається свідоцтво про
право на спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкоємців обов'язково
вимагаються відповідні документи.
Видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
провадиться нотаріусом після подання
правовстановлювальних документів про
належність цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Згідно ст.126 ЗК України право власності
на земельну ділянку посвідчується
державним актом.

Отже, з вищевикладених норм цивільного
законодавства вбачається, що ОСОБА_1
відноситься до першої черги
спадкоємців за законом після смерті
ОСОБА_2, померлої 05 жовтня 2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», за наявності умов для
одержання в нотаріальної конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Таким чином, встановлено неможливість
оформлення ОСОБА_1 спадкових прав на
земельну ділянку у позасудовому
порядку, оформлення яких не порушує
законних прав чи інтересів інших осіб,
тому суд вважає за необхідне визнати
за ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування за законом на земельну
ділянку площею 0,1903 га, що знаходиться в
смт. Кіровське Дніпропетровського
району Дніпропетровської області пров.
Кіровський, буд. 21.

На підставі викладеного, керуючись ст.
116, 131 ЗК України, ст. 1217, 1218, 1220, 1222, 1261, 1266,
1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 57-61, 74, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу та
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом – задовольнити.

Встановити факт належності
спадкодавиці ОСОБА_2, померлій 05 жовтня
2012 року державного акту на право
приватної власності на землю виданого
на ім»я ОСОБА_4 28 січня 1997 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер – НОМЕР_1,
паспорт серії АН № 358013 виданий
Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області 16
травня 2005 року, право власності в
порядку спадкування за законом (в
порядку спадкування за правом
представлення) після смерті баби
ОСОБА_2, померлої 05 жовтня 2012 року на
земельну ділянку площею 0,1903 га, що
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська області
Дніпропетровський район смт.
Кіровське, пр. Кіровський, 21, переданої
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель 0,1500 га та особистого
підсобного господарства – 0,0403 га,
розташованої на території Кіровської
селищної ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області, що
належала спадкодавцю на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ДП Дн № 009877,
виданого на підставі рішення
Виконкому Кіровської селищної Ради
народних депутатів від 18 грудня 1996 року
№ 47, і зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 319.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:
Озерянська
Ж.М.