Провадження №2/761/7962/2013
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті
особи: Перша Київська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
про визнання права власності на
Позивач звернувся до суду із позовом до
Київської міської ради, згідно якого
просив визнати за ним право власності
на земельну ділянку, площею 0,0641 га,
кадастровий номер 91436008, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 (с/т
«Жасмін») (надалі - земельна ділянка).
Свої вимоги обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько
ОСОБА_4. Після його смерті залишилось
спадкове майно, до складу якого входить
зазначена земельна ділянка.
Спадкоємцем на той час була мати
позивача - ОСОБА_5, яка і прийняла
спадщину від батька.
Також, позивач зазначає, що після
укладення договору купівлі-продажу
земельної ділянки її батько не оформив
належним чином всіх документів та не
отримав державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку. При цьому, мати позивача,
також, після прийняття спадщини, не
оформила своїх спадкових прав на дану
земельну ділянку, а ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5
Разом з тим, позивач та його сестра
ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги
після смерті ОСОБА_5 і в порядку
визначеному законодавством вони
звернулись до Першої Київської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Проте, у
зв'язку тим, що у них немає державного
акту на право власності на землю,
державним нотаріусом Першої Київської
державної нотаріальної контори їм було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право власності на земельну ділянку.
На підставі викладеного, позивач
просив позов задовольнити та визнати
за ним право власності на земельну
Представник позивача ОСОБА_6 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила позов
Відповідач у судове засідання свого
представника не направив, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про причини неявки
представника суд не повідомив.
Третя особа - Перша Київська державна
нотаріальна контора у судове засідання
свого представника не направила, про
час та місце розгляду справи
повідомлялась належним чином, про
причини неявки представника суд не
Третя особа - ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов підтримала та просила
позовні вимоги задовольнити.
Третя особа - ОСОБА_7 у судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224
Цивільного процесуального кодексу
України (надалі - ЦПК України) у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
обов'язки сторін та те, що представник
позивача проти заочного розгляду
справи не заперечує, суд, на підставі ч.
1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК
України, постановив ухвалу про заочний
розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача та третьої особи ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, судом
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 15
вересня 2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4
було укладено Договір купівлі-продажу
земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_4
придбав у ОСОБА_7 земельну ділянку
площею 0,0641 га, кадастровий номер 91436008,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (с/т
«Жасмін») (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується копією Свідоцтва про
смерть Серії НОМЕР_1 від 07 жовтня 2010
року (а.с. 8) і як встановлено в судовому
засіданні, після смерті ОСОБА_4 його
дружиною ОСОБА_5 було прийнято
спадщину, до складу якої увійшла і
вищезазначена земельна ділянка.

Разом з тим, відповідно до Свідоцтва
про смерть Серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_5 померла (а.с. 9).

Згідно з вимогами ст. 1223 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у ст.ст.
1261-1265 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні,
заповіту щодо розпорядження майном на
випадок своєї смерті ОСОБА_5 складено
не було.

Згідно положень ч. 1 ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями
першої черги за законом після померлої
ОСОБА_5 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є її
дітьми, що підтверджується копіями
Свідоцтв про народження Серії НОМЕР_3
від 22 грудня 1958 року, Серії НОМЕР_4 від 20
січня 1964 року та Свідоцтвом про
укладання шлюбу Серії НОМЕР_5 (а.с. 51, 52,
66).

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 1269 та ч. 1
ст. 1270 ЦК України встановлено, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

Як встановлено судом, позивачем та
ОСОБА_2 було подано заяви до Першої
Київської державної нотаріальної
контори про прийняття спадкового майна
після смерті спадкодавця (а.с. 40, 62).

Також, 03 грудня 2012 року позивач та його
сестра ОСОБА_2 звернулись до Першої
Київської державної нотаріальної
контори з заявою про видачу їм свідоцтв
про право на спадщину за законом, серед
яких, і на земельну ділянку площею 0,0641
га, кадастровий номер 91436008, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 (с/т
«Жасмін») (а.с. 120).

Разом з тим, листом Першої Київської
державної нотаріальної контори від 03
грудня 2012 року позивачу та ОСОБА_2
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину після померлої
ОСОБА_5 на земельну ділянку, яка
належить ОСОБА_4, спадкоємцем якого
після його смерті була ОСОБА_5, у зв'язку
з відсутністю правовстановлюючого
документу на вказану земельну ділянку,
а саме: державного акту на право
приватної власності. Також, їм було
рекомендовано для визнання права
власності звернутись до суду (а.с. 161).

На підставі зазначеного та з огляду те,
що ОСОБА_2 відмовилась від оформлення
свідоцтва про право власності на
земельну ділянку, ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом про визнання за
ним в порядку спадкування права
власності на земельну ділянку площею
0,0641 га, кадастровий номер 91436008, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 (с/т
«Жасмін»).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, положеннями ст. 1225 ЦК України
та п. 10 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року № 7 встановлено, що право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Відповідно до п.п. «а», «г» ч. 1 ст. 81
Земельного кодексу України (надалі - ЗК
України) право власності на землю
громадяни України набувають на
підставі придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами та
на підставі прийняття спадщини.

Крім того, ст. 125 ЗК України визначено,
що право власності на земельну ділянку
виникає з моменту державної реєстрації
цього права.

Разом з тим, судом достовірно
встановлено, що після смерті ОСОБА_5 її
спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли
спадщину у тому числі в частині спірної
земельної ділянки, чим набули права
отримати у власність дану земельну
ділянку. При цьому, суд вважає, що
обставина не отримання спадкоємцями
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку не припиняє існування
підстав набуття ними права власності у
порядку спадкування.

Так, після смерті ОСОБА_4 його право на
набуття у власність земельної ділянки
не припинило існувати і перейшло до
складу спадщини, яку прийняла його
дружина ОСОБА_5, також, після смерті
ОСОБА_5 її право на набуття у власність
земельної ділянки перейшло до складу
спадщини, яку прийняли її діти ОСОБА_1
та ОСОБА_2 Однак, реалізувати набуте
право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 так і не змогли,
у зв'язку з відсутністю у спадкодавця
правовстановлюючих документів на
спадкове майно.

Проте, суд вважає, що право спадкоємців
на набуття у власність земельної
ділянки у порядку спадкування після
смерті своєї матері ОСОБА_5 є похідним
від її нереалізованого права на
набуття у власність даної земельної
ділянки у порядку спадкування після
смерті свого чоловіка ОСОБА_4 та
похідним від його нереалізованого
права на набуття у власність земельної
ділянки на підставі Договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
15 вересня 2004 року.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач
як на підставу для задоволення позову,
знайшли своє підтвердження у судовому
засіданні, а його позовні вимоги є
такими, що ґрунтуються на вимогах
закону, суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_1 до Київської міської ради,
треті особи: Перша Київська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
про визнання права власності на
земельну ділянку підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.
81, 125 Земельного кодексу України, ст.ст.
16, 1216, 1218, 1223, 1224, 1225, 1258, 1261, 1269, 1270, 1274 ЦК
України та керуючись ст.ст. . 10, 11, 57-60, 64,
88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на
земельну ділянку, площею 0,0641 га,
кадастровий номер 91436008, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 (с/т
«Жасмін»).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в
разі закінчення вищезазначених
строків або після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

СУДДЯ: