Єдиний унікальний номер 267/2363/13-ц
Справа № 2/267/1195/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року Гірницький
районний суд міста Макіївки Донецької
області

у складі :
головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при секретарі _ Хорхордіної О.О.

з участю
представника

позивача
ПАТ«Приватбанк»- Дудниченко К.Ю.

з участю
відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача -

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Макіївки
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» ( ПАТ КБ «Приватбанк»
) міста Дніпропетровська до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в
и в :

В листопаді 2012 року ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та стягнення судових витрат,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідно до укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_3 кредитного
договору б/н від 09.02.2006 року, ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 5000 гривень у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення , що відповідає
строку дії картки. Проте, відповідач
належним чином не виконував
зобов'язання за кредитним договором,
внаслідок чого утворилась
заборгованість станом на 13.09.2012 року в
розмірі 27589,65 гривень, яка складається
із заборгованості за кредитом у сумі
4122,96 гривень, заборгованості по
процентам за користування кредитом у
сумі 21676,71 гривень, а також штрафу(
фіксована частина) - 500 гривень і штрафу
(процентна складова ) - 1289,98 гривень, яку
просили стягнути з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк».

Після скасування
постановленого у справі заочного
рішення від 29 січня 2013 року відповідно
до ухвали суду від 10 квітня 2013 року,
справа розглядається місцевим судом у
загальному порядку.

В судовому засіданні
представник позивача - ПАТ КБ
«Приватбанк» міста Дніпропетровська
Дудниченко К.Ю., діюча на підставі
довіреності ( а.с. 71-72 ), підтримала
позовні вимоги та пояснила, що 09.02.2006
року між ПАТ КБ «Приватбанк» та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір за умовами
кредитування за програмою
«Експрес-Розстрочка» у вигляді
встановленого кредитного ліміту 5000
гривень на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою,
Тарифами банку, складає між ним та
Банком договір про надання
банківських послуг і це
підтверджується його особистим
підписом на заяві від 09.02.2006 року.
Відповідно до пункту 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін. Оскільки відповідач
у порушення вимог ст. ст. 526,527,530 ЦК
України не виконував належним чином
зобов'язання за договором , то
утворилась заборгованість за
зазначеним кредитним договором, яка
станом на 13.09.2012 року, коли Банк вперше
звернувся до суду з цим позовом,
становить 27589,65 гривень і ця
заборгованість складається з
заборгованості за кредитом - 4122,96
гривень, заборгованості по процентам
за користування кредитом 21676,71 гривень,
а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов
та правил надання банківських послуг:
500 гривень - штраф ( фіксована частина ) і
1289,98 гривень - штраф ( процентна
складова ). Зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином (
ст. 599 ЦК України ), тому просить
стягнути з відповідача на користь ПАТ
КБ «Приватбанк» вказану суму
заборгованості за кредитним договором
, а саме 27589,65 гривень і понесені судові
витрати у вигляді судового збору 275, 90
гривень.

Відповідач ОСОБА_3 позов не
визнав і в судовому засіданні пояснив,
що він підписував 09.02.2006 року в ПАТ КБ
«Приватбанк», в якому на той час він
отримував і заробітну плату і в нього
були інші кредити, заяву на отримання
банківського кредиту у вигляді картки
з лімітом в 5000 гривень, але саму картку
він не отримував і не користався
грошовими коштами за цим договором. З
того часу пройшло багато років і Банк
ніколи не повідомляв його про будь-які
грошові зобов'язання щодо цього
кредитного договору. Картка в нього
відсутня. Якщо вважати, що строк дії
карти був визначений до грудня 2008 року,
то вже в грудні 2011 року закінчився
строк позовної давності. Він ніколи не
погашав ніяких сум заборгованості за
цим кредитним договором, були випадки,
коли він помітив, що у 2006 році з його
банківської картки по заробітній платі
списували гроші, але сума була незначна
і він не розбирався в цій ситуації, а
перейшов в іншу банківську установу.
Просив відмовити у задоволенні позову
Банку до нього як необґрунтованого.

Представник відповідача -
адвокат ОСОБА_4, діюча на підставі
договору № 329 від 22.04.2013 року про
надання юридичних послуг ( а.с. 53-54 ),
заперечуючи проти задоволення позову
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, в
інтересах останнього, додала, що саме
позивач має довести ті обставини, на
які він посилається як на підставу
своїх вимог. На неодноразові запити
суду, позивач так і не надав належним
чином завірені та затверджені
документи, які складають кредитний
договір, а саме відсутні Умови та
правила надання банківських послуг та
Тарифи банку, які діяли на період
укладання договору з відповідачем.
Тарифи взагалі суд не надані, а Умови та
правила надання банківських послуг
надані у декількох варіантах і їх
неможливо ідентифікувати, що саме з
цими Умовами погодився відповідач,
підписуючи заявку та анкету на
отримання кредиту у вигляді відкриття
кредитної картки. Більш того, з цієї
анкети та заяви відповідача не
вбачається, що він отримав банківську
картку і що банківський рахунок було
відкрито. Ніяких документів на
підтвердження цього позивач не надав,
незважаючи на неодноразові запити.
Позивач також не підтвердив факту, що
відповідач знімав грошові кошти з
карткового рахунку з лімітом в 5000
гривень, не надавши суду меморіального
ордеру. Також позивач не надав доказів
яким чином ОСОБА_3 погашав
заборгованість по кредиту, а саме
шляхом поповнення терміналу, шляхом
внесення грошових коштів через касу,
шляхом списання грошових сум з
дебетної картки тощо. Оскільки
заявлені банком позовні вимоги до
ОСОБА_3 нічим не підтверджені, тому
зрозуміло чому протягом майже семи
років, банк не пред'являв до
відповідача жодних претензій за цим
кредитним договором. Просила відмовити
ПАТ КБ «Приватбанку» у задоволенні
позову по суті пред'явлених вимог, які є
необґрунтованими.

Суд, вислухавши пояснення
сторін та їх представників, дослідивши
надані докази, приходить до висновку,
що позов ПАТ КБ «Приватбанк» м.
Дніпропетровська до ОСОБА_3
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 06
лютого 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір б/н, за яким банк зобов'язався
відкрити ОСОБА_3 картковий рахунок з
встановленням кредитного ліміту 5000
гривень на платіжну картку, а ОСОБА_3
мав отримати кредитну карту і
користуватися нею,шляхом отримання
грошових коштів в банку за допомогою
виданого ПІН, або шляхом здійснення
оплати покупки.

Згідно заяви, яка містить з
одного боку анкетні данні про
відповідача, а з другого - умови
отримання банківських послуг,
вбачається, що відповідач ознайомився
і згоден з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою і Тарифами банку.
Відповідач погодився з тим, що заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою і Тарифи складають
між ним та Банком договір про надання
банківських послуг. Вказана заява
датована 09.02.2006 року і підписана
відповідачем ОСОБА_3, проти чого
останній не заперечує ( а.с. 6 )

У вказаній Заяві зазначено, що
ПАТ КБ «Приватбанк» надає ОСОБА_3
банківські послуги шляхом видачі
кредитної картки за типом НОМЕР_1 Visa Event
Credit у валюті: гривня, за типом
кредитного ліміту: фінансовий
фіксований, сума кредитного ліміту 5000
гривень,базова процентна ставка: 4
відсотки в місяць. Строк дії кредитного
ліміту відповідає строку дії картки.
Порядок погашення заборгованості:
щомісячними платежами у розмірі 7 % від
суми трат. Погашення заборгованості за
кредитним лімітом може проводитися як
шляхом внесення коштів на картку
клієнтом, так і списанням Банком коштів
з Дебетної картки № НОМЕР_2. ( а.с. 6 )

У Заяві від 09.02.2006 року також
зазначено номер картки НОМЕР_1, однак,
відсутні відомості про дату відкриття
карткового рахунку і дату видачі
картки відповідачу, про строк дії
картки,який співпадає зі строком дії
кредитного ліміту, відсутній підпис
відповідача про отримання картки.

Відповідач стверджує, що він
не отримував банківську картку за цим
договором і не користувався послугами
банку про надання йому кредитного
ліміту в сумі 5000 гривень.

Відповідно до приписів ст. 60
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини , на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом за клопотанням
представника відповідача, були
витребувані відомості у ПАТ КБ
«Приватбанк» про дату відкриття
карткового рахунку, про надання
журналу з підписом відповідача про
отримання картки, копію цієї картки із
зазначенням строку її дії,
меморіальний ордер про перерахування
на картковий рахунок відповідачу
вказаної суми 5000 гривень.

Проте, позивачем вказані
письмові докази не були надані. Із
пояснень представника позивача в
судовому засіданні, з'ясовано, що в ПАТ
КБ «Приватбанк» відсутні будь-які
документи на підтвердження того факту,
що відповідачем була отримана платіжна
карта № НОМЕР_1.

Попереднім представником
ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5, якого на
теперішній час звільнено,власноруч
була виготовлена довідка про строк дії
картки НОМЕР_1 ОСОБА_3 до 12 2008 року. ( а.с.
60 )

Однак, вказана довідка не
завірена печаткою банку, а тому не
приймається судом до уваги як
неналежний доказ.

Отже, зазначена у Заяві
картка № НОМЕР_1 відсутня і не може бути
досліджена судом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа (
кредитодавець ) зобов'язується надати
грошові кошти ( кредит ) позичальникові
у розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За приписами ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу , інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обігу, вимог розумності та
справедливості.

Аналіз наведених норм дає
підстави для висновку, що актами
цивільного законодавства України
надано право сторонам договору самим
обирати спосіб та порядок врегулювання
спірних питань щодо виконання вимог
договору.

Судом встановлено і це
зазначено у заяві підписаній
сторонами, що договір про надання
банківських послуг складається саме із
заяви, Умов надання банківських послуг,
Правил користування платіжною карткою
та Тарифів банку.

Позивач на неодноразові
вимоги суду про надання повного пакету
- складових договору про надання
банківських послуг, щодо якого виник
спір, надав заяву, яка зазначена вище (
а.с. 6 ), пам'ятку, яка за поясненням
представника Банку і є Правилами
користування кредитною карткою ( а.с. 61).

Тарифи банку взагалі суду не
надані.

Щодо Умов надання
банківських послуг, то суду були надані
декілька варіантів Умов і правил
надання банківських послуг, жодний з
яких не має дати їх прийняття,
затвердження правлінням Банку, а тому
неможливо їх ідентифікувати щодо
належності саме до заяви від 09.02.2006
року.

Таким чином,підстав вважати,
що Банком отримана згода від
відповідача на укладення кредитного
договору з урахуванням вказаних Умов і
правил надання банківських послуг, на
які посилається позивач, немає, а тому
правовідносини між сторонами з приводу
кредитування регулюються тільки
Заявою позичальника від 09.02.2006 року.

Згідно наявних у справі
доказів, позивач не надав суду
документів, будь-яких інших відомостей
, як то номер та дата відкриття
карткового рахунку, меморіальний ордер
про переказ грошових коштів, платіжне
доручення, термінальну виписку по
картці № НОМЕР_1 із зазначенням де саме
проводилось списання коштів з цієї
картки і де проводилось її поповнення
і яким саме способом, шляхом поповнення
цієї картки чи шляхом списання з
дебітного рахунку відповідача №
НОМЕР_2.

Наявні у справі розрахунок
заборгованості за договором б/н від
09.02.2006 року та виписка з карткового
рахунку від 09.02.2006 року не співпадають
за датами та сумами поповнення рахунку,
не відображають спосіб погашення
кредиту, де зазначено лише «Погашення
боргів по кредитному договору REF SAMDN
1695» - переклад кредитна частина,
що не співпадає із зазначеними даними у
заяві від 09.02.2006 року. ( а.с. 4-7, 80-85 )

Тому вважати, що ці
повернення кредиту мали місце саме за
цим кредитним договором б/н від 09.02.2006
року немає підстав.( а.с. 4-7,80-85 )

Зокрема, у розрахунку зазначена
заборгованість за кредитом 4122,96
гривень, а у виписці по картковому
рахунку знята сума становить 4995,50
гривень, а повернута -1730,38 гривень,
різниця між якими складає 3265,12 гривень.

Ці розбіжності позивач у
судовому засіданні не усунув, не
надавши жодних пояснень та доказів.

Представник ПАТ КБ
«Приватбанк» в судовому засіданні
пояснила, що відомості щодо погашення
боргів за вказаним кредитним договором
шляхом списання коштів з депозитного
рахунку відповідача відсутні,
підтвердити яким чином погашались
певні суми не змогла.

Відповідач припустив, що
Банк міг списувати грошові кошти з його
картки по заробітній платі,але доказів
цьому не надано.

При цьому,слід зауважити, що
за наданою суду випискою з карткового
рахунку, останнє погашення боргів за
кредитним договором

Отже, позивач не надав
безспірних доказів на підтвердження
того, що відповідач отримав кредитну
картку № НОМЕР_1, яка зазначена у Заяві
від 09.02.2006 року про отримання кредиту, а
також позивачем не надано доказів того,
що відповідач скористався кредитним
лімітом за цією карткою у розмірі 5000
гривень, що він отримував по цій картці
грошові кошти і що частково погашав
борг за цим кредитним договором.

За таких умов, суд приходить
до висновку, що у відповідача не
виникло обов'язку повернути грошові
кошти за кредитним договором та
сплатити проценти за користування цими
грошовими коштами.

Таким чином, аналізуючи всі
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення з
нього заборгованості за кредитним
договором б/н від 09.02.2006 року у розмірі
27589,65 гривень, де 4122,96 гривень -
заборгованість за кредитом, 21676,71
гривень - заборгованість по процентам
за користування кредитом, 500 гривень -
штраф ( фіксована частина ), 1289,98 гривень
- штраф ( процентна складова ), не є
обґрунтованими і доведеними, а тому
зазначений позов задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, ст.
ст. 251,252,256,257,258,267,525,526, 527,530, 1050, 1054 ЦК
України, керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК
України, суд

в и р і
ш и в :

Відмовити у задоволенні
позову Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» ( ПАТ КБ «Приватбанк» )
міста Дніпропетровська до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором б/н від 09 лютого 2006 року у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Донецької області через Гірницький
районний суд міста Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги ,
рішення суду , якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: