Провадження по справі 2/122/2620/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року
м. Сімферополь

Залізничний районний суд м.
Сімферополя АР Крим у складі:

головуючого судді - Домнікової М.В.,

при секретарях - Шерет Ф.М.,
Іоновій А.О., Новікові В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сімферополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного Підприємства «Нива - В.Ш.» в
особі Філії 01 Приватного Підприємства
«Нива - В.Ш.», Київського відділу
державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим, ОСОБА_3, треті особи -
Публічне акціонерне товариство «Банк
Фінанси та кредит», про визнання
прилюдних торгів недійсними,
застосування наслідків недійсності
правочину, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною
заявою до Приватного Підприємства
«Нива - В.Ш.» в особі Філії 01 Приватного
Підприємства «Нива - В.Ш.», Київського
відділу державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим про визнання прилюдних
торгів недійсними, застосування
наслідків недійсності правочину,
мотивуючі позовні вимоги тим, що 27.08.2013
року Філією 01 ПП «Нива - В.Ш.» були
проведені прилюдні торги з реалізації
належної позивачці на праві власності
квартири АДРЕСА_1, що не є предметом
іпотеки або застави. Шляхом реалізації
вказаного майна було частково
задоволено вимогу ПАТ «Банк Фінанси та
кредит» щодо стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 1683052,48 грн. Позивачка вважає,
що вказані торги були проведені з
порушенням статей 203, 215, 655, 656 ЦК
України. Так, на виконанні в Київському
відділі державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим знаходиться виконавче
провадження ВП №41744 від 13.04.2012 року по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2-2799/11, виданого 05.03.2012 року
Центральним районним судом м.
Сімферополя на підставі рішення цього
ж суду від 16.11.2011 року. Судове рішення
щодо звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 не ухвалювалося. В ході
примусового виконання вказаного
рішення, держвиконавцем було
арештовано та описане майно, а саме
квартира АДРЕСА_1. Борг ОСОБА_1 перед ПАТ
«Банк «Фінанси та кредит» в особі філії
уторився у зв'язку з порушенням
позивачкою по справі умов кредитного
договору №2233/08/ИО-47, відповідно до
якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі
646400,00 грн. На забезпечення виконання
цього кредитного договору ОСОБА_1 також
уклала з банком іпотечний договір,
згідно з яким передала в іпотеку майно:
трьохкімнатну квартиру, загальною
площею 81,6 кв.м., що знаходилася за
адресою: АДРЕСА_2. На виконання судового
рішення зазначена квартира була
примусово реалізована Залізничним
відділом державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим 01.11.2010 року з публічних
торгів за 423915,22 грн. Також, ОСОБА_5 у
березні 2012 року звернувся до
Залізничного районного суду м.
Сімферополя з позовом про визнання
недійсним договору дарування квартири
АДРЕСА_1 та під час розгляду цієї справи
був накладений арешт на квартиру.
Держвиконавцю Київського відділу
державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим було відомо про
накладення арешту на спірну квартиру.
Однак, не глядячи на це, між Київським
відділом державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим та філією 01 ПП «Нива -
В.Ш.» був укладений договір про
передачу квартири на для реалізації на
публічних торгах. Також, відповідачами
не було враховано, що реалізована
квартира була єдиним житлом ОСОБА_1 та
двох іі синів - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Крім
того, позивачка по справі взагалі не
була повідомлена про проведення
торгів. Київським відділом державної
виконавчої служби Сімферопольського
міського управління юстиції АР Крим
були порушені вимоги Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
виконавчі дії проводилися в порушення
вимог про підвідомчість місця
територіальності виконання; дій були
вчинені з перевищенням повноважень і
не в суворому виконанні вимог,
викладених у виконавчому листі;
звернення стягнення на житлову
квартиру, яка є єдиним житлом боржника,
проведено самостійно без рішення суду;
боржника про прийняті рішення і
виконавчі дії не повідомляли; про
передачу квартири торгуючій
організації для реалізації на
публічних торгах не повідомили; оцінка
вартості квартири проведена формально,
не дивлячись на подані заперечення та
вимоги боржника про призначення
повторної оцінки вартості квартири,
відповіді не спрямовані та нова оцінка
не призначена; про те, що торги не
відбулися і зроблена уцінка квартири
на 25% ОСОБА_1 не повідомлено та копія
акта уцінка їй не направлена; акт
уцінки майна складений формально без
зазначення дати складання та підстав
уцінки; квартира передана торгуючій
організації для реалізації на
публічних торгах всупереч накладеного
арешту на дану квартиру ухвалою суду по
іншій справі. Філією 01 ПП «Нива - В.Ш.»
проведено торги з порушенням вимог
частин 1-3, 6 статті 203, частини 1 статті 215
ЦК України, оскільки торги були
проведені без достатніх на то підстав,
ОСОБА_1 не була повідомлена про
проведення оскаржуваний торгів, не
були опубліковані повідомлення про
проведення прилюдних торгів на
відповідному веб-сайті та в пресі,
засобах масової інформації. З
урахуванням наведеного та з посиланням
на статті 19, 30, 41, 47, 124 Конституції
України, статті 6, 16, 203, 215 ЦК України,
Закон України «Про виконавче
провадження», пункт 3 Положення «Про
порядок проведення аукціонів
(публічних торгів) з реалізації
заставленого майна» ОСОБА_1 просила
суд: визнати недійсними прилюдні торги,
які проведено 27.08.2013 року філією 01 ПП
«Нива - В.Ш.» згідно протоколу №0113242 від
27.08.2013 року з реалізації нерухомого
майна, житлової квартири АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_1 та
застосувати наслідки недійсності
правочину, передбачені статтею 216 ЦК
України.

Під час провадження по справі
представник позивачки звернувся до
суду зі зміненими підставами позову та
остаточно просив суд: визнати
недійсними прилюдні торги, які
проведено 27.08.2013 року філією 01 ПП «Нива -
В.Ш.» згідно протоколу №0113242 від 27.08.2013
року з реалізації нерухомого майна,
житлової квартири АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_1 та
застосувати наслідки недійсності
правочину, передбачені статтею 216 ЦК
України.

Ухвалою суду від 13.11.2013 року до участі у
справі у якості співвідповідача була
залучена ОСОБА_3

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги та з підстав, викладених у
первісній позовній заяві та
доповненнях до позову, просив заявлені
вимоги задовольнити.

Представник відповідача ПП «Нива - В.Ш.»
вважав позовні вимоги
необґрунтованими, просив відмовити у
задоволенні позову та врахувати
письмові заперечення, що були додані до
матеріалів справи.

Відповідачка ОСОБА_3 просила відмовити
у задоволенні позову за
необґрунтованістю, надала суду
письмові заперечення.

Представник Київського відділу
Державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим заперечував проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи по справі
ПАТ «Банк Фінанси та кредит» вважав
позовні вимоги необґрунтованими,
просив врахувати письмові заперечення,
що були додані до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін по справі, оглянувши матеріали
цивільної справи разом із наявними
запереченнями, дослідивши та оцінивши
усі наявні по справі докази та
матеріали цивільної справи у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних
вимог, з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог статті 10 ЦПК
України. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11
ЦПК України, якою закріплений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін чи інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 24.03.2008 року між
ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір
№2233/08/ИО-47, на виконання умов якого
останній було надано кредит в сумі
646400,00 грн.

Рішенням Центрального районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 16.11.2011 року
(справа №2-2799/2011) стягнуто солідарно з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» в особі філії «Кримське
регіональне управління» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» заборгованість за
кредитом за період з 26 травня 2009 року по
10 серпня 2011 року у сумі 1683052,48 грн., а
також вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

На примусовому виконанні у Київському
відділі Державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим знаходиться виконавчий
лист №2-2799/2011, виданий Центральним
районним судом м. Сімферополя АР Крим
05.03.2012 року щодо стягнення з боржника
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та
кредит» в особі Філії Кримське
регіональне управління АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» заборгованості за
кредитним договором на загальну суму
1683052,48 грн.

При виконанні вказаного виконавчого
документу актом опису й арешту майна
боржника, складеного 04.10.2012 року
державним виконавцем Київського
відділу Державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим було арештовано майно -
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 52,1
кв.м., жилою площею 30,1 кв.м., що належить
на праві власності ОСОБА_1

Єдиною підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
Тимчасовим положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року № 68/5.

Відповідно до вимог частини 1 статті 61
Закону України «Про виконавче
провадження» реалізація арештованого
майна, за винятком майна, вилученого за
законом з обігу та зазначеного в
частині 5 статті 55 цього Закону,
здійснюється спеціалізованими
організаціями, які залучаються на
тендерній (конкурсній) основі, на
підставі договорів між Державною
виконавчою службою та
спеціалізованими організаціями шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах та комісійних засадах.

Спеціалізована організація ПП «Нива -
В.Ш.» в особі філії 01 організує та
проводить прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження», Інструкцію про
проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року №74/5,
Наказу Міністерства юстиції України
«Про затвердження Тимчасового
положення про Порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна» від
27.10.1999 року №68/5, Генерального договору
№4 від 23.01.2012 року, укладеного між ПП
«Нива - В.Ш.» та Державною виконавчою
службою України, договору №0113242 від
20.06.2013 року, укладеного між ПП «Нива -
В.Ш.» та Київським відділом державної
виконавчої служби Сімферопольського
міського управління юстиції.

Прилюдні торги - це продаж майна, на яке
звернено стягнення і яке підлягає
реалізації. Під час проведення
прилюдних торгів укладається угода про
передачу майна у власність, сторонами
якої, з одного боку, є покупець - учасник
прилюдних торгів, котрим може бути
фізична чи юридична особа, а з другого -
продавець - відділ ДВС в особі
спеціалізованої організації, яка
організовує та провадить ці прилюдні
торги за договором з Державною
виконавчою службою. Власником цього
майна стає покупець, котрий
запропонував за нього у ході торгів
найвищу ціну.

Тимчасове положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року № 68/5, визначає умови і
порядок проведення прилюдних торгів з
продажу квартир, будинків, підприємств
як цілісного майнового комплексу,
інших приміщень, земельних ділянок, що
є нерухомим майном, на які звернено
стягнення відповідно до чинного
законодавства.

Відповідно до п. 3.11 Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року
№68/5, спеціалізована організація
письмово повідомляє державного
виконавця, стягувача та боржника про
дату, час, місце проведення прилюдних
торгів, а також стартову ціну
реалізації майна.

Перші торги з реалізації майна,
належного ОСОБА_1, було призначено на
17.07.2013 року, про що позивачка ОСОБА_1,
Київський ВДВС Сімферополь МУЮ та
стягувач - ПАТ «Банк Фінанси та кердит»
були повідомлені листом за вих.№01-н/1182-1
від 21.06.2013 року. Аналогічна інформація
була розміщена на веб-сайті ДП
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України за №505841 та у газетах
«Сорока» (№22 від 03.07.2013 року),
«Объявления Крыма» (№23 від 29.06-05.07.2013
року).

Рекомендований лист, що надсилався
ОСОБА_1 повернувся до адреси філії 01 ПП
«Нива- В.Ш.» з відміткою працівника
пошти: «за закінченням терміну
зберігання».

У зв'язку з відсутністю зареєстрованих
покупців, торги були визнані такими, що
не відбулися, про що філія 01 ПП «Нива -
В.Ш.» повідомило Київський ВДВС
Сімферопольського МУЮ для проведення
подальших виконавчих дій відповідно до
законодавства.

Пунктом 4.6 Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна встановлено, що повторні
прилюдні торги проводяться не раніше
ніж через місяць з часу проведення
перших прилюдних торгів. На повторних
торгах стартова ціна лота може бути
зменшена, але не більше ніж на 30% (п.4.8
тимчасового положення).

29.07.2013 року до Філії 01 ПП «Нива В.Ш.» від
Київського ВДВС Сімферопольського МУЮ
надійшов акт уцінки майна, яке належить
ОСОБА_1

Наступні торги з реалізації
двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 52,1 кв.м., жилою площею
30,1 кв.м., що належить на праві власності
ОСОБА_1, були призначені на 27.08.2013 року,
про що позивачка ОСОБА_1, Київський ВДВС
Сімферополь МУЮ та стягувач - ПАТ «Банк
Фінанси та кредит» були повідомлені
листом за вих.№01-н/1387 від 30.07.2013 року.
Інформаційне повідомлення було також
розміщено на веб-сайті ДП
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України за №512339 та в газетах
«Всё для Всех» (№31 від 01.08.-07.08.2013 року),
«Объявления Крыма» (№28 від 03.08-09.08.2013
року).

Пунктом 3.5 Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна спеціалізована організація, яка
проводить публічні торги, не пізніше як
за 15 днів до дня проведення публічних
торгів публікує на відповідному
веб-сайті інформацію про нерухоме
майно, що реалізується, в порядку,
визначеному Положенням про Єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 20.05.2003
року №43/5, зареєстрованим у Мінюсті 21
травня 2003 року за № 388/7709 (зі змінами).

Згідно п.п. 3.6, 3.9 Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна зміст інформаційного
повідомлення про торги повинен містити
встановлений перелік характеристик
продажу нерухомого майна, а саме:
найменування, опис і характеристику
нерухомого майна; його
місцезнаходження (адресу); стартову
ціну; строки сплати та суму
гарантійного внеску учасника
прилюдних торгів, найменування, адресу
банку, номер рахунка спеціалізованої
організації для його сплати; порядок та
строки розрахунку за придбане на
публічних торгах майно, номер
депозитного рахунка органу державної
виконавчої служби для сплати коштів;
дату, час та місце ознайомлення з
майном; дату, час та місце проведення
прилюдних торгів; реквізити
спеціалізованої організації, яка
проводить прилюдні торги; кінцевий
термін реєстрації для участі у
прилюдних торгах; інші відомості,
потрібні для проведення прилюдних
торгів. Якщо реалізації підлягає
житловий будинок, квартира, то в
інформації додатково зазначаються:
розмір житлової та нежитлової площі
будинку, квартири; адресу чи
місцезнаходження; правовий режим
квартири, будинку; обмеження на
використання квартири, будинку;
відомості про земельну ділянку, на якій
розташований будинок (її правовий
режим та розмір); матеріали стін
квартири, будинку; процент зносу.

09.08.2013 року від ОСОБА_1 до адреси Філії 01
ПП «Нива - В.Ш.» надійшла заява з
проханням зняти майно з торгів.

Листом за вих.№ 01-н/1455 від 09.08.2013 року
ОСОБА_1 було роз'яснено, що для
вирішення питання про зняття майна з
торгів необхідно звертатися до
Київського ВДВС Сімферопольського МУЮ.

Для участі у прилюдних торгах з
реалізації нерухомого майна було
зареєстровано три особи: ОСОБА_3, ОСОБА_8
та ОСОБА_9

Переможцем торгів стала ОСОБА_3,
відповідно до протоколу проведення
прилюдних торгів №0113242, затвердженого
27.08.2013 року, що був складений з
урахуванням норм Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна.

Звертаючись до суду із позовними
вимогами про визнання торгів
недійсними, ОСОБА_1 вказує на порушення
процедури повідомлення її про торги.

Однак, як встановлено судом та
підтверджується матеріалами цивільної
справи, ОСОБА_1 повідомлялася
відповідно до вимог діючого
законодавства про торги, а також
інформацію про спірне нерухоме майно
була опублікована на відповідному
веб-сайті та у засобах масової
інформації.

У зв'язку з наведеним, в цій частині
підстави позовних вимог ОСОБА_1 є
необґрунтованими.

Також, ОСОБА_1 вказує на те, що спірна
квартира АДРЕСА_1 взагалі не повинна
була реалізовуватися на торгах,
оскільки не є ані предметом іпотеки,
ані предметом застави. Крім того,
відносно цього нерухомого майна не
приймалося судове рішення про
звернення стягнення.

Як убачається з документів, наданих
представником філії 01 ПП «Нива В.Ш.», що
не спростовувалося під час розгляд
справи по суті представниками сторін,
при проведенні торгів з реалізації
квартири АДРЕСА_1, підприємство
керувалося Законом України «Про
виконавче провадження» та Порядком
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна» від 27.10.1999 року №68/5. Також, було
прийнято до уваги, що 04.10.2012 року
державним виконавцем Київського
відділу Державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим було арештовано майно -
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 52,1
кв.м., жилою площею 30,1 кв.м., що належить
на праві власності ОСОБА_1, про що
складено відповідний акт опису й
арешту майна.

На підставі вказаного, й ці обставини
не знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи.

Що стосується арешту квартири АДРЕСА_1,
накладеного ухвалою Залізничного
районного суду м. Сімферополя АР Крим у
березні 2013 року, то згідно з
інформаційними довідками з Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
заборона на відчуження вказаної
квартири зареєстрована лише з підстав
постанови держвиконавця Київського
ВДВС Сімферопольського МУЮ. У зв'язку
із чим, у Філії 01 ПП «Нива В.Ш.» були
відсутні перешкоди щодо реалізації
нерухомого майна.

Також, звертаючись до суду ОСОБА_1 в
обґрунтування заявлених позовних
вимог посилається на статті 203, 215 ЦК
України та вказує на порушення
державним виконавцем процедури
з'ясування складу сім'ї, що проживають у
квартирі.

Виходячи з аналізу правової природи
процедури реалізації майна на
прилюдних торгах, яка полягає в
продажу майна, тобто в забезпечення
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
враховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів. Складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі- продажу майна на публічних
торгах, і отже є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами статей 650, 655 та частини 4 статті
656 ЦК України, які відносять до
договорів купівлі-продажу процедуру
прилюдних торгів, результатом яких є
видача нотаріусом свідоцтва про
придбання майна з прилюдних торгів на
підставі складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розділ 6
Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 14 червня 1994 року
№ 18/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 7 липня 1994 року №
152/361, статті 34 Закону України «Про
нотаріат»).

Отже, враховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені частинами 1-3 та 6 статті 203,
частиною 1 статті 215 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст
угоди не можу суперечить актам
цивільного законодавства, а також
моральним принципам суспільства.

Статтею 17 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачено, що батьки та
особи, які їх замінюють, не мають права
без дозволу органів опіки та
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовитися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей,
як зазначено у частині 6 статті 203 ЦК
України, у протилежному випадку такий
правочин є нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей», передбачено, що органи опіки та
піклування здійснюють контроль за
дотримання батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
відповідно до закону. Для вчинення
будь-яких правочинів щодо нерухомого
майна, права власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органу
опіки і піклування.

Тобто, системний аналіз положень
статті 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей», статей 17, 18
Закону України «Про охорону дитинства»
дає підстави для висновку про те, що
попередній дозвіл органу опіки та
піклування при відчуженні нерухомого
майна, право власності або право на
користування яким, в разі використання
його як житла, має дитина, надається
лише в разі, коли власниками
відчужуваного майна є батьки або особи,
які їх замінюють, а також коли останні
укладають угоди від імені
неповнолітніх.

Однак, на час проведення прилюдних
торгів діти позивачки по справі -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були повнолітніми,
тому необхідність в отриманні дозволу
органу опіки та піклування на
проведення відчуження нерухомого
майна була відсутня.

Також, в обґрунтування своїх вимог
позивачка посилається й на те, що
організація та порядок проведення
торгів здійснені з порушенням чинного
законодавства, що призвело до
порушення її житлових прав та житлових
прав її дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Що стосується можливих порушень,
допущених державним виконавцем при
здійсненні своїх повноважень,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження» до призначення
прилюдних торгів, у тому числі щодо
відкриття виконавчого провадження,
накладення арешту на майно, визначення
вартості чи оцінки майна тощо (статті 18,
24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії
(бездіяльність) державного виконавця
підлягають оскарженню в порядку,
передбаченому цим Законом (зокрема,
частина 7 статті 24, частина 4 статті 26,
частина 3 статті 32, частина 3 статті 36,
частина 2 статті 57, статті 55, 85 Закону).

Отже, дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів не проведеними та/або
недійсними.

Крім того, частинами 1, 2 статті 3 ЦПК
України встановлено, що кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. У випадках, встановлених
законом, до суду можуть звертатися
органи та особи, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб, або державні чи суспільні
інтереси.

Тобто, особа має право звернути до суду
за захистом саме своїх прав. Право на
позов має особа, права, свободи або
інтереси якої порушені. Іншими словами,
особа не має права звернутися до суду у
разі, якщо права, за захистом яких вона
звернулася, їй не належать. Тому при
зверненні до суду позивач повинен
доводити свою юридичну
заінтересованість у справі. Завдяки
такому підходу реалізується принцип
диспозитивності цивільного процесу,
відповідно до якого кожна особа
самостійно вирішує: звертатися їй до
суду чи ні.

У зв'язку з наведеним, позивачка ОСОБА_1
не наділена повноваженнями на
звернення до суду в інтересах своїх
повнолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_1
Якщо останні вважають, що їх права та
інтереси були порушені, ОСОБА_6 і ОСОБА_1
мають право особисто звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Крім того, суд вважає неспроможним
посилання ОСОБА_1 в обґрунтування
позовних вимог на Положення про
порядок проведення аукціонів
(публічних торгів) з реалізації
заставленого майна, що затверджене
постановою КМУ від 22 грудня 1997 року
№1448, оскільки це Положення не
розповсюджується та не регулює виниклі
між сторонами по справі
правовідносини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
висновку про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні позовних вимог про
визнання прилюдних торгів недійсними,
застосування наслідків недійсності
правочину.

На підставі статті 52 Закону України
«Про виконавче провадження»,
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, наказ Міністерства юстиції
України від 27 жовтня 1999 року №68/5,
керуючись статтями 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Приватного Підприємства «Нива - В.Ш.» в
особі Філії 01 Приватного Підприємства
«Нива - В.Ш.», Київського відділу
державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління
юстиції АР Крим, ОСОБА_3, треті особи -
Публічне акціонерне товариство «Банк
Фінанси та кредит», про визнання
прилюдних торгів недійсними,
застосування наслідків недійсності
правочину - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Домнікова М.В.