АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2208/4236/12
Провадження № 22-ц/792/2512/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Ярмолюка О.І.,

суддів: Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі: Байдичі О.В.

з участю:
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

ОСОБА_3 та
її представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/2512/13
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 на рішення Кам'янець -
Подільського міськрайонного суду
Хмельницької області від 9 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення вартості
безпідставно набутого майна, та за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
зобов'язання привести житловий будинок
у попередній стан.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Жванецької сільської ради,
третя особа - управління Держкомзему у
Кам'янець - Подільському районі
Хмельницької області та просив визнати
удаваним договір дарування житлового
будинку по АДРЕСА_1, укладений 15 липня
2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3; скасувати
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку, площею
0,2854 га, для обслуговування та
будівництва будинку за вказаною
адресою на ім'я ОСОБА_3; скасувати
рішення Жванецької сільської ради від
18 липня 2008 року про визнання за ОСОБА_3
права власності на господарські
споруди; визнати за ним право власності
на спірні

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції - Бондар
О.О. Справа № 22-ц/792/2512/13

Доповідач -Власенко О.В.
Категорія
№ 19, 20, 21

будинок та земельну ділянку. Мотивував
вимоги тим, що у 2002 році між ним,
громадянином РФ, та ОСОБА_5 була
досягнута усна домовленість про те, що
останній придбає за його гроші та на
його ім'я спірний будинок. З метою
виконання домовленості він передав
відповідачу ОСОБА_5 копію паспорта, 3000
доларів США, а також після укладення
договору передавав гроші на ремонт
будинку. Проте лише у 2007 році він
дізнався, що відчуження будинку
оформлено на ім'я ОСОБА_3 договором
дарування.

Посилаючись на ці обставини, позивач
просив визнати договір дарування
удаваним, оскільки за будинок при його
відчуженні на ім'я відповідачки були
сплачені кошти і був прихований
договір купівлі - продажу. Також ОСОБА_1
просив визнати за ним право власності
на будинок та земельну ділянку,
зазначивши, що будинок був придбаний за
його кошти.

Рішенням Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 31 травня 2010 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 28 вересня 2010
року, позов задоволено. Визнано
недійсним договір дарування будинку
АДРЕСА_1, укладений 15 липня 2003 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3; визнано цей договір
договором купівлі - продажу, скасовано
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку, площею
0,2854 га, для обслуговування та
будівництва будинку за вказаною
адресою, скасовано рішення Жванецької
сільської ради від 8 липня 2008 року про
визнання права власності за ОСОБА_3 на
господарські споруди загальною площею
33,86 кв.м. за вказаною адресою; визнано за
ОСОБА_1 право власності на будинок та
земельну ділянку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 квітня 2012 року
рішення Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 31 травня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 28 вересня 2010 року
скасовано. Справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

23 серпня 2012 року, представником ОСОБА_1
було подано до суду заяву про зміну
позовних вимог, в якій він просив суд
стягнути з відповідачів безпідставно
набуті кошти в сумі 419336 грн. та судові
витрати.

Після проведення судової будівельно -
технічної експертизи, а саме 19 вересня
2013 року представником ОСОБА_1 було
подано до суду заяву про збільшення
позовних вимог, в якій він просив суд
стягнути з відповідачів безпідставно
набуті кошти в сумі 482687 грн. та судові
витрати.

В лютому 2013 року ОСОБА_3 також подала
позов до ОСОБА_1 про зобов'язання
привести житловий будинок у попередній
стан. Посилаючись на те, що ОСОБА_1
самовільно на всій розсуд розпочав
капітальний ремонт будинку,
господарських будівель, облаштування
території двору та встановлення
причалу на р. Жванчик. ОСОБА_3 вважає, що
відповідач порушив її право власності,
а тому просила зобов'язати його
привести спірне будинковолодіння у
первинний стан, шляхом демонтажу
будівельних матеріалів та оздоблення.

В ході судового розгляду ОСОБА_3
змінила свої позовні вимоги та просила
привести житловий будинок по АДРЕСА_1 в
стан, в якому перебував будинок у липні
2009 року, після проведення експертизи
експертом ОСОБА_8

Рішенням Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області 9 жовтня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3,
ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування вартості
безпідставно набутого майна 257313 грн. 20
коп. та судові витрати в сумі 8588 грн. 35
коп.

Зобов'язано ОСОБА_1 привести житловий
будинок в домоволодінні АДРЕСА_1 у стан,
в якому перебував будинок у липні 2009
року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 114 грн. 70 коп.
Повернуто з державного бюджету ОСОБА_3
зайво сплачений судовий збір в сумі 114
грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому просить скасувати його і
ухвалити нове рішення, яким стягнути
солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на свою
користь в рахунок відшкодування
вартості безпідставно набутого майна
479434 грн. і судові витрати в сумі 9811 грн.
60 коп.; в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
зобов'язання привести житловий будинок
у попередній стан відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення Кам'янець -
Подільського міськрайонного суду
Хмельницької області від 9 жовтня 2013
року і ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_1 в позові про
стягнення з неї та її чоловіка ОСОБА_5
коштів в сумі 257313 грн. та 8588 грн. судових
витрат, в решті рішення суду просить
залишити без змін.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

невідповідність висновків суду
обставинам справи;

порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Суд першої інстанції не в повній мірі
з'ясував обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги та
заперечення сторін, частина обставин
була встановлена судом повно і
правильно, проте висновки з цих
обставин зроблено неправильно.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
та невідповідністю висновків суду цим
обставинам, порушенням судом норм
матеріального та процесуального права,
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Встановлено, що в 2003 році ОСОБА_1
передав ОСОБА_5 3000 доларів США для
придбання житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Крім цього, протягом 2003 - 2007 років,
ОСОБА_1 передав ОСОБА_5 особисто, через
жителів с. Жванець та міжнародними
поштовими переказами "Вестерн Юніон"
15000 доларів США на проведення ремонтних
робіт у придбаному господарстві.

Факт отримання ОСОБА_5 грошей від
ОСОБА_1 підтверджується ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.04.2012 року (т.1,а.с.237,238),
матеріалами № 231 про відмову в
порушенні кримінальної справи по заяві
ОСОБА_1 від 26.02.2009 року, поясненнями
самих ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5
отримував у ОСОБА_1 гроші в сумі 3000
доларів США на придбання житлового
будинку в с. Жванець, за купівлю якого,
вони з дружиною заплатили ОСОБА_6 2200
доларів США оформивши це договором
дарування житлового будинку ОСОБА_3, що
протягом 2003 - 2007 років ОСОБА_1 передав
15000 доларів США на ремонтні роботи у
придбаному господарстві, і які були
використані на придбання матеріалів та
розрахунки з робітниками за виконані
роботи.

Згідно з висновком судової
будівельно - технічної експертизи №
24Е-05/13 від 19.07.2013 року (т.3,а.с.31-132),
ринкова вартість фактично виконаних
робіт (за результатами експертного
дослідження та замірів) ремонтно -
будівельних робіт та матеріалів по
капітальному ремонту ж/будинку по
АДРЕСА_1 становить (з ПДВ) - 108926 грн. (в
тому числі вартість матеріалів - 65860
грн.), тобто вказаним підтверджується
той факт, що на проведення ремонтно -
будівельних робіт та придбання
будівельних матеріалів були витрачені
кошти передані ОСОБА_1

Крім цього, колегія суддів вважає,
що висновок суду першої інстанції про
стягнення на користь ОСОБА_1 вартості
виконаних будівельних робіт по
капітальному ремонту житлового
будинку в сумі 108926 грн. не відповідає
фактичним обставинам справи та не
грунтується на вимогах закону,
оскільки поряд із стягненням 15000
доларів США, які були використані на
проведення ремонтних робіт у будинку,
це потягне за собою подвійне стягнення
коштів за виконання одних і тих же
робіт.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач
зобов`язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Виходячи зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.04.2012 року (т.1,а.с.237,238),
повернути ОСОБА_1 безпідставно набуте
ОСОБА_3 майно неможливо, тому
враховуючи вищенаведене та офіційний
курс долара США - 7.993 грн. за 1 долар США,
колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 повинні повернути ОСОБА_1 143874
грн. (3000 + 15000 = 18000 доларів США х 7.993 = 143784
грн.), в рахунок відшкодування вартості
безпідставно набутого ними нерухомого
майна.

Згідно з витягом про державну
реєстрацію прав від 08.04.2011 року
(т.2,а.с.26), за ОСОБА_1 зареєстровано право
на домоволодіння по АДРЕСА_1.

Встановлено, що після оформлення
права власності на домоволодіння
ОСОБА_1 були проведені роботи по
облаштуванню прибудинкової території
і згідно з висновком судової
будівельно - технічної експертизи №
24Е-05/13 від 19.07.2013 року (т.3,а.с.31-132),
ринкова вартість фактично виконаних
(за результатами експертного
дослідження та замірів) будівельних
робіт та матеріалів по благоустрою
території з улаштуванням оглядової
площадки, сходів, підпірної стінки,
бесідки, причалу по АДРЕСА_1 становить
(з ПДВ) - 222121 грн. (в тому числі вартість
матеріалів - 153612 грн.), тобто вказані
роботи виконувались ОСОБА_1 як
добросовісним набувачем.

Встановлено також, що ОСОБА_1 було
витрачено кошти в сумі 4400 грн. на
проведення робіт по газифікації
житлового будинку, вказаний факт, в
суді першої інстанції, ОСОБА_3 не
оспорювався.

Відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦК України,
добросовісний набувач (володілець) має
право залишити собі здійснені ним
поліпшення майна, якщо вони можуть бути
відокремлені від майна без завдання
йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть
бути відокремлені від майна,
добросовісний набувач (володілець) має
право на відшкодування здійснених
витрат у сумі, на яку збільшилася його
вартість.

Виходячи з наведеного, колегія
суддів вважає, що вказана у висновку
експертизи суму, а саме 226521 грн. (222121
грн. + 4400 грн.), також підлягає стягненню
з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
оскільки вимога в частині стягнення
вартості робіт по благоустрою
прибудинкової території взагалі не
була вирішена судом першої інстанції, а
всього з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 солідарно на
користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 370395
грн. (143874 + 222121 + 4400).

Оцінюючи викладені обставини в їх
сукупності колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
зобов`язання ОСОБА_1 привести житловий
будинок у стан, в якому перебував
будинок у липні 2009 року суперечить
нормам закону та порушує
загальновизнані принципи цивільного
судочинства, оскільки з ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються
грошові кошти в розмірі 370 395 грн., які
були витрачені останнім на придбання
та ремонт будинку, вартості робіт по
благоустрою прибудинкової території,
газифікації будинку тощо, а спірний
будинок залишається у власності
відповідачів, тому немає підстав для
задоволення позову ОСОБА_3

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Згідно з квитанціями № 1, 2 від
19.03.2009 року (т.1,а.с.14,15) та № 26399349 від
18.09.2013 року (т.3,а.с.164), ОСОБА_1 сплатив
відповідно державне мито в сумі 540 грн.,
витрати на ІТЗ в сумі 30 грн. та судовий
збір в сумі 3211 грн. 60 коп., а всього 3751
грн. 60 коп. судового збору та 30 грн. - ІТЗ.

Згідно з квитанціями № 25 від
26.08.2009 року (т.1,а.с.52) та від 12.06.2013 року
(т.3,а.с.28) ОСОБА_1 сплатив за проведення
судових експертиз відповідно 3600 грн. та
3000 грн., а всього 6600 грн.

Встановлено, що ОСОБА_1 просив
стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 482687 грн.,
суд ухвалив стягнути на його користь
370395 грн., тобто 76,74% від заявлених
позовних вимог ( 482687 грн. х 100% : 370395 грн. =
76,74 %).

- ІТЗ: 30 грн. х 76,74% : 100% = 23 грн. 02 коп.

- Судовий збір: 3441 грн. (1147 грн. х 3) х
76,74 : 100% = 2640 грн. 62 коп.

- Витрати на експертизу: 6600 грн. х
76,74 : 100% = 5064 грн. 84 коп., а всього 7728 грн. 48
коп. : 2 = 3864 грн. 24 коп., тобто по 3864 грн. 24
коп. судових витрат, необхідно стягнути
з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з кожного на користь
ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Кам`янець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 9 жовтня 2013 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 грошові кошти в
розмірі 370 395 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 по 3864 грн. 24 коп. з кожного
судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду О.В.
Власенко