Провадження № 2/755/6712/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2013 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Нестеровському В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю „БТ-Груп"
про стягнення коштів за договором
позики, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду,
просить стягнути з відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю „БТ-Груп" (далі - ТОВ
„БТ-Груп") борг за договором позики в
сумі 589 769,88 грн., з яких 406 073,13 грн. - сума
основної заборгованості; 2 030,37 грн. -
інфляційні відрахування; 10 481,32 грн. - 3%
річних; 171 185,06 грн. - 30% від суми позики
згідно п. 2.1. Договору, мотивуючи свої
вимоги тим, що 09.08.2011 року між
позивачкою та відповідачем ТОВ
„БТ-Груп" укладено договір позики № 1,
згідно умов якого позивачкою надано у
борг відповідачу грошові кошти в сумі
655 000,00 грн., шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
відповідача, а відповідач
зобов'язувався повернути позику, яка
була надана на строк з 01.11.2011 року по
31.10.2012 року включно. Однак, в порушення
договірних зобов'язань та на
неодноразові звернення позивачки
відповідач у визначений договором
строк борг позивачці не повернув, що є
підставою звернення позивачки з
вимогою про стягнення з відповідача
заборгованості за договором позики з
урахуванням процентів за користування
позикою та 3% річних, що є предметом
позовних вимог.

Представник позивачки ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, з підстав,
що містить зміст поданої позовної
заяви.

Представник відповідача ТОВ „БТ-Груп"
Павленко О.О. в судовому засіданні
позов визнав в повному обсязі, не
заперечив проти сплати на користь
позивачки заборгованості за договором
позики від 09.08.2011 року у розмірі 589 769,88
грн., з підстав, що містить зміст
поданої позовної заяви.

Вислухавши пояснення представника
позивачки ОСОБА_3, представника
відповідача ТОВ „БТ-Груп" Павленка О.О.,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
відносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626
Цивільного кодексу України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правам та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із
загальних засад цивільного
законодавства декларується в ст. 3
Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. (ст. 627 Цивільного
кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу
України, сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їхнього
змісту або із суті відносин між
сторонами.

Перш за все, необхідно зазначити, що
свобода договору означає право
громадян або юридичних осіб, та інших
суб'єктів цивільного права вступати чи
утримуватися від вступу у будь-які
договірні відносини. Свобода договору
проявляється також у можливості
наданій сторонам визначати умови
такого договору. Однак під час
укладання договору, визначаючи його
умови, сторони повинні дотримуватись
нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає
можливість укладати не лише ті
договори, які передбачені нормами
чинного цивільного законодавства, а й
ті, які законом не передбачені, але в
такому разі такий договір не повинен
суперечити законодавству. Також
принцип свободи договору полягає в
можливості особи вільно обирати
контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови,
без погодження яких договір взагалі не
вважається укладеним. Істотні умови
договору визначаються в законі, разом з
тим ними можуть ста ти будь-які умови,
на погодженні яких наполягає та чи інша
сторона. Істотні умови договору
відображають природу договору,
відсутність будь-якої з них не дає
змоги сторонам виконати їх обов?язки,
які покладаються на них за договором.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За вимог ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу
України, на підтвердження укладання
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 09 серпня 2011 року
між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою
відповідальністю „БТ-Груп" укладено
Договір позики №1, відповідно до п.п. 1.1,
1.2 якого ОСОБА_1 передано ТОВ „БТ-Груп" у
власність грошові кошти в сумі 655 000,00
грн., що дорівнює еквіваленту суми 81
875,00 доларів США, за офіційним курсом
НБУ (виходячи з погодженого сторонами
розрахункового курсу гривні до долара
США на дату укладення договору: 1 долар
США = 8,00 грн.), цільове призначення яких:
поповнення обігових коштів Товариства
позичальника для розвитку
господарської діяльності.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Договору,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики в розмірі 30 (тридцять) % протягом
строку, зазначеного в п. 2.2 Договору.
Позика надається в безготівковому
порядку шляхом переведення
відповідних коштів на поточний рахунок
позичальника, у вигляді кількох
платежів, загальний розмір яких
дорівнює розміру позики, згідно із
графіком, визначеним п. 2.3 Договору.

Згідно п. 3.1., 3.2. Договору, строк, на який
надається позика, становить з 01
листопада 2011 року по 31 жовтня 2012 року
включно. Позика має бути повернута
одноразово у повному обсязі.

Якщо на момент повернення загальної
суми позики курс долара США змінюється
понад 5 (п'ять) % ставки, зазначеної у п.
1.1. даного Договору, загальна сума
позики, яка підлягає поверненню
сплачується відповідно до курсу долара
США на момент повернення позики. (п. 3.8
Договору позики). (а.с. 11-15)

09.08.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. та в
сумі 50 000,00 грн., що підтверджено
платіжним дорученням № від 09.08.2011
року та платіжним дорученням №
від 09.08.2011 року. (а.с. 32, 33)

10.08.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 35 000,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 10.08.2011 року. (а.с. 34)

19.08.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 19.08.2011 року. (а.с. 35)

20.08.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 20.08.2011 року. (а.с. 36)

05.09.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 20 000,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 05.09.2011 року. (а.с. 37)

06.09.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 45 000,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 06.09.2011 року. (а.с. 38)

07.09.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 49 500,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 07.09.2011 року. (а.с. 39)

09.09.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 13 300,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 09.09.2011 року. (а.с. 40)

13.09.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 47 000,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 13.09.2011 року. (а.с. 41)

15.09.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 48 900,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 15.09.2011 року. (а.с. 42)

28.09.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 45 000,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 28.09.2011 року. (а.с. 43)

04.10.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 45 000,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 04.10.2011 року. (а.с. 45)

06.10.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 30 000,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 06.10.2011 року. (а.с. 44)

10.10.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 15 000,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 10.10.2011 року. (а.с. 46)

10.10.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 6 300,00 грн., що
підтверджено платіжним дорученням №
від 10.10.2011 року. (а.с. 47)

25.11.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 80 000,00 грн., що
підтверджено квитанцією № 5910.604.1 від
25.11.2011 року. (а.с. 48)

02.12.2011 року ОСОБА_1 перераховано на
розрахунковий рахунок ТОВ „БТ-Груп"
грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., що
підтверджено квитанцією № 5910.7.1 від
02.12.2011 року. (а.с. 48)

29.06.2012 року між ОСОБА_1 та Товариством з
обмеженою відповідальністю „БТ-Груп"
укладено Додаткову угоду № 1,
відповідно до якої сторони домовились
про наступне, що способом забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
Договором позики № 1 від 09 серпня 2011
року є застава у вигляді належних йому
на праві власності основних
засобів-обладнання за договором
застави. (а.с. 16)

29.06.2012 року ОСОБА_1 та Товариством з
обмеженою відповідальністю „БТ-Груп"
укладено Договір застави рухомого
майна № 01, предметом якого є майно,
перераховане у п. 1.3 Договору, що
належить заставодавцю ТОВ „БТ-Груп".

Згідно п.п. 1.1., 1.2. Договору,
заставодавець передає
заставодаржателю для забезпечення
виконання основного зобов'язання в
заставу майно, наведене у п. 1.3 Договору,
що становить предмет застави. Основне
зобов'язання існує на підставі
Договору позики від 09.08.2011 року, згідно
з яким заставодавець отримав грошові
кошти у позику (борг) від
застоводержателя, в сумі 655 000,00 грн., що
дорівнює еквіваленту суми 81 875,00
доларів США, за офіційним курсом НБУ
(виходячи з погодженого сторонами
розрахункового курсу гривні до доларав
США на дату укладення Договору: 1 долар
США = 8,00 грн., керуючись п. 2 ст. 524, п. 2 ст.
533 Цивільного кодексу України), та
зобов'язаний повернути у строк до 31.10.2012
року на користь заставодержателя. При
цьому заставою забезпечується
виконання як основного боргу, так і
сплата процентів, неустойки (штрафів,
пені) та завданих збитків. (а.с. 18-28)

03.01.2013 року на виконання п. 1.3 Договору
застави № 1 від 29.06.2012 року, укладеного
між ОСОБА_1 та ТОВ „БТ-Груп",
заставодержатель ОСОБА_1 та ТОВ
„БТ-Груп" склали Акт про те, що
відповідно до зазначеного вище
Договору заставодержатель прийняла, а
заставодавець передав майно
відповідно до наведеного в Акті
переліку, на загальну суму 248 926,87
грн.(а.с. 29-31)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Грошовим зобов'язанням вважається
зобов'язання, змістом якого є сплата
боржником грошей.

Правила статті 625 Цивільного кодексу
України розповсюджуються на будь-які
грошові зобов'язання, а також незалежно
від того, чи передбачена сплата грошей
в готівковій чи в безготівковій формі.
Частина 1 коментованої статті
встановлює виключення із загального
правила про припинення зобов'язання у
зв'язку із неможливістю його виконання
(ст. 607 Цивільного кодексу України).
Оскільки грошові кошти є родовими
речами, неможливість виконання такого
зобов'язання (наприклад, внаслідок
відсутності у боржника грошей), не
звільняє його від відповідальності.
Тобто в будь-якому випадку боржник
зобов'язаний буде відшкодувати
кредиторові завдані збитки, сплатити
неустойку та нести інші наслідки,
передбачені коментованою статтею.

В порядку ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Як убачається з матеріалів справи, на
час звернення позивачки з даним
позовом до суду відповідач не виконав
взяті на себе за договором позики
зобов'язання, грошові кошти позивачці
не повернув, що не заперечено стороною
відповідача під час судового розгляду
справи та визнано факт правомірності
нарахування позивачкою заборгованості
з урахуванням індексу інфляції, 3%
річних та відсотків за користування
позикою.

Таким чином, станом на день звернення
позивачки до суду загальна сума боргу
відповідача за договором позики від
09.08.2011 року складає 589 769,88 грн., та
відповідачем не надано доказів
виконання даного договірного
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 статті 1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу
України визначає спеціальні правові
наслідки прострочення виконання
грошових зобов'язань, в тому числі
передбачає можливість стягувати за
прострочення виконання грошового
зобов'язання проценти річних. Розмір
процентів річних визначається
сторонами в договорі. Якщо сторони в
договорі не передбачили сплату
процентів річних та їх розмір,
підлягають сплаті три проценти річних
від простроченої суми за весь час
прострочення. Проценти річних,
передбачені статтею 625 Цивільного
кодексу України, є самостійною формою
цивільно-правової відповідальності за
порушення грошових зобов'язань та
можуть стягуватися поряд із пенею.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
передбачено законом або договором.
Розмір процентів визначається
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Три проценти річних нараховуються на
суму позики (основного боргу) без
урахування вже нарахованих процентів
за користування основним боргом (сумою
позики, основним капіталом), якщо в
договорі не встановлено інше.

Таким чином, ураховуючи порушення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання за договором позики, суд
визнає правомірною вимогу позивачки
щодо стягнення з відповідача на її
користь заборгованості за договором
позики від 09.08.2011 року в сумі 589 769,88 грн.,
з яких 406 073,13 грн. - сума основної
заборгованості; 2 030,37 грн. - інфляційні
відрахування; 10 481,32 грн. - 3% річних; 171
185,06 грн. - 30% від суми позики згідно п. 2.1.
Договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

На підставі вищевикладеного, оцінивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, ураховуючи, що
відповідачем позов визнано в повному
обсязі, та визнання відповідачем
позову розцінено судом як таке, що не
порушує прав, свобод та законних
інтересів інших осіб, суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю „БТ-Груп"
про стягнення коштів за договором
позики підлягають до задоволення, та
присуджує до стягнення з відповідача
на користь позивачки суму боргу за
договором позики з урахуванням
процентів за користування позикою та 3%
річних в розмірі 589 769,88 грн.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
присуджує до стягнення з відповідача
ТОВ „БТ-Груп" на користь позивачки
понесені судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 3 441 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
6, 526, 530, 536, 625, 626, 638, 1046, 1047, 1048, 1049
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10,
15, 57, 58, 61, 88, 174, 208-209, 212-215, 232, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю „БТ-Груп" про
стягнення коштів за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „БТ-Груп" на користь
ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 589 769,88 грн.,
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 3 441,00 грн., а всього
загальною сумою 593 210 (тридцять дев'ять
тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 88
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я: