Провадження № 2/470/381/13
Справа № 470/1265/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року
смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд
Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.

при секретарі Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
“Дельта Банк” до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2013 року позивач звернувся
до Березнегуватського районного суду
Миколаївської області з позовом до
відповідачки про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначив, що між товариством з
обмеженою відповідальністю
“Комерційний банк “Дельта”,
правонаступником якого є він та
відповідачкою було укладено кредитний
договір про відкриття карткового
рахунку в національній валюті, видано
платіжну картку та ПІН-код. Згідно
укладеного договору банк надав
відповідачці кредит шляхом відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії з лімітом, який розраховується
банком самостійно. В свою чергу
відповідачка зобов’язалася щомісячно
здійснювати погашення частини
заборгованості в розмірі, згідно
договору. Відповідачка зобов’язань по
сплаті частини кредиту не виконала,
платежі у визначеному розмірі та у
встановлений термін не вносила, станом
на 21 квітня 2013 року її заборгованість
склала 3 435,00 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з’явився, в позові заявив
про слухання справи у його відсутність
та підтримання позовних вимог в
повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання також
не з’явилася, направила заяву про
слухання справи у її відсутність та
визнання позовних вимог позивача.

Дослідивши докази у справі, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

21 квітня 2008 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
“Комерційний банк “Дельта”,
правонаступником якого є позивач та
відповідачкою було укладено кредитний
договір № 002-14094-210408 про надання кредиту
шляхом відкриття відновлювальної
відкличної кредитної лінії в розмірі 30
000,00 грн. з лімітом на рахунку 3 000,00 грн.,
з видачею платіжної картки, ПІН-коду,
оплатою відсотків та комісій згідно
тарифів (а.с.5-6).

Відповідно до п.3.6. укладеного договору,
відповідачка зобов’язалася щомісячно
здійснювати погашення частини суми
заборгованості у вигляді
обов’язкового мінімального платежу
згідно Тарифів (а.с.7), однак взятих на
себе зобов’язань не виконала.

Станом на 21 квітня 2013 року
заборгованість відповідачки перед
позивачем склала 3 585,00 грн., яка
складається з: 1415,00 грн. –
заборгованість за тілом кредиту, 2020,00 –
заборгованість за комісією та 150,00 грн. -
пеня (а.с.14-15).

Із зазначеної суми заборгованості
позивач просить стягнути з
відповідачки лише 3 435,00 грн. (без
стягнення пені).

Відповідачка суму заборгованості
перед позивачем в добровільному
порядку не сплачує.

Суд вважає, що між сторонами мають
місце цивільно-правові відносини із
зобов’язального права за кредитним
договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов’язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов’язуються
надати грошові кошти позичальникові в
розмірі та на умовах встановлених
договором, а позичальник
зобов’язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення ст. ст. 1046 –
1053 цього Кодексу якщо інше не випливає
з суті кредитного договору.

Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає,
якщо договором встановлений обов’язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів, належних йому.

З огляду на викладене, враховуючи, що
відповідачка порушила умови
кредитного договору та суму боргу в
добровільному порядку не сплачує, суд
дійшов висновку, що позовна заява є
обґрунтованою i підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
покладає на відповідачку обов’язок по
відшкодуванню позивачу витрат на
оплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212 – 215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву публічного акціонерного
товариства “Дельта Банк” до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь публічного
акціонерного товариства “Дельта
Банк”, р/р 9874, МФО 380236, , заборгованість за кредитним
договором № 002-14094-210408 від 21 квітня 2008
року, в розмірі 3 435,00 (три тисячі
чотириста тридцять п’ять) грн., яка
складається з: 1415,00 грн. –
заборгованість за тілом кредиту та 2020,00
– заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь публічного
акціонерного товариства “Дельта
Банк”, р/р НОМЕР_2, МФО 380236, , витрати по сплаті судового збору,
в розмірі 229,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів, з дня його проголошення.

Суддя
С. А. Луста