Номер провадження № 22-ц/785/9522/13
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Оверіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання
Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа ВАТ «Державний ощадний
банк України» про вселення та
зобов'язання не перешкоджати в
користуванні квартирою та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 22.10.2013 року,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_4 в якому просив вселити його в
квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати
відповідача ОСОБА_4, не чинити йому
перешкод в користуванні зазначеною
квартирою та стягнути судові витрати.
Відповідач ОСОБА_4 подала зустрічний
позов в якому після уточнень просила
визнати позивача за первісним позовом
ОСОБА_3, таким що втратив право
користування вищевказаною квартирою.
Рішенням
Іллічівського міського суду Одеської
області від 22.10.2013 року первинний
позов задоволено частково. Вселено
ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1, в іншій
частині відмовлено. В зустрічному
позові ОСОБА_4 відмовлено в повному
обсязі.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій
просила скасувати рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 22.10.2013 року, посилаючись на
порушення судом при ухвалені рішення
норм матеріального та процесуального
права, постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3 про вселення
відмовити, задовольнити зустрічний
позов про визнання ОСОБА_3, таким що
втратив право користування
вищевказаною квартирою.

ОСОБА_3, будучи сповіщеним у
встановленому порядку про час і місце
судового розгляду, до суду не з'явився,
згідно ч. 2 ст.305 ЦПК України суд
переглянув справу за його відсутності,
визнавши причину неявки неповажною.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_4 на підставі договору від 16.07.2009
року № 5953 є власником квартири АДРЕСА_1
(а.с. 13-15), що підтверджується
реєстраційним посвідченням про право
власності (а.с. 40). З 09.10.2009 року сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі
(а.с. 18), який рішенням Іллічівського
міського суду Одеської області від
29.11.2010 року було розірвано (а.с. 19).
Згідно довідки, наданої Іллічівським
МВ ГУМВС України в Одеській області
ОСОБА_3 з 16.10.2009 року зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21). ОСОБА_3 з 15.07.2008
року по 27.09.2009 року та з 4.07.2011 року по
11.12.2011 року працював штатним капітаном
суднохідній компанії. З 30.10.2012 року по
теперішній час працює там же (а.с.148, 149).
Відповідно посвідчення особи моряка та
закордонного паспорту ОСОБА_3 в період
з 1.05.2010 року по 4.07.2011 року мажі України
не залишав (а.с. 127 - 130, 144 - 149). Відповідно
до пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
допитаних в судовому засіданні та від
яких подано письмові пояснення, ОСОБА_3
не проживав у квартитирі, що належить
ОСОБА_4, не намагався в неї вселитися, не
звертався до міліції чи суду - 2 роки 9
місяців.

Таким, чином ОСОБА_4 доведено, що
ОСОБА_3, був відсутній в АДРЕСА_1, без
поважних причин понад 1 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України,
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлене домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про
вселення і відмовляючи в зустрічному
позові ОСОБА_4, суд першої інстанції в
супереч ст..ст. 212, 213 ЦПК України, дав не
належну оцінку доказам, що зібрані в
матеріалах справи. Так суд помилково
посилався в своєму рішенні на
посвідчення особи моряка та
закордонного паспорту ОСОБА_3 (а.с. 127 -
130, 144 - 149), як на підставу у задоволенні
первісного позовові, оскільки вони не
підтверджують поважність відсутність
ОСОБА_3 за місцем реєстрації, а навпаки
вказують на її безпідставність,
оскільки з даних матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 в період з 1.05.2010
року по 4.07.2011 року межі України не
залишав. Крім того, суд першої
інстанції своє рішення, обґрунтовує
тим, що ОСОБА_3 працює за кордоном на
судах іноземних судновласників, однак
в рішенні не зазначає період коли саме
ОСОБА_3 працював за кордоном, більше
того суд безпідставно не прийняв до
уваги та не надав оцінку довідкам ПП
«Оріон Шипінг» (а.с. 148, 149), відповідно
яких ОСОБА_3 з 15.07.2008 року по 27.09.2009 року
та з 4.07.2011 року по 11.12.2011 року працював
штатним капітаном суднохідній
компанії(а.с.148, 149). Тобто в період з 2009
року по 2011 рік в зазначеному
підприємстві не працював. Суд першої
інстанції, дійшов хибної думки про
неналежність доказів, а саме пояснень
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посилаючись
на те, що вони є подругами ОСОБА_4 та
подали заяви ідентичні одна одній.
Колегія суду, не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, та
вважає дані докази належними, оскільки
зазначені свідки не тільки подали
письмові заяви, а й були допитані у
судовому засіданні, попередженні про
кримінальну відповідальність за дачу
завідомо неправдивих показів, крім
того, саме подруги позивачки могли
знати про період відсутності ОСОБА_3 за
місцем реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд приймаючи рішення про задоволення
первинного позову про вселення, дану
норму не врахував, оскільки позивач
ОСОБА_3, не подав суду жодного належного
доказу обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог.
Так ОСОБА_3, не довів, що ОСОБА_4
перешкоджала йому в користуванні
квартирою, а також не вказав період,
коли він був за межами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміні
рішення є: невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність задоволення апеляційної
скарги, скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа ВАТ «Державний ощадний
банк України» про вселення та
зобов'язання не перешкоджати в
користуванні квартирою за
недоведеністю, та задовленню
зістрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням.

Керуючись ст.ст.303,304, 307, 309 ч.1
п.п.3,4, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 Павлівни-
задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 22.10.2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа ВАТ «Державний ощадний
банк України» про вселення та
зобов'язання не перешкоджати в
користуванні квартирою - відмовити в
повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий

Ю.І.Кравець

Судді

О.Г.Журавльов

О.В.Оверіна