РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2013 року

м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд
м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді:
Артемової Л.Г.

при секретарі: Прокопенко
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа – П’ята
Запорізька державна нотаріальна
контора, про визнання заповіту
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.03.2012 року вернулись
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним. На
обґрунтування позову зазначили, що
вони є рідними сестрами ОСОБА_3,
відповідача по справі. У 2003 році їх мати
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 захворіла, лікарі
поставили діагноз «інсульт», в силу
захворювання вона була паралізована.
Брат весь час проживав з нею в квартирі
АДРЕСА_1. Після 2005 року ОСОБА_1І пішла з
квартири, але вона з сестрою ОСОБА_2
приходили до матері та здійснювали за
нею догляд, наймали сиділку, яку
оплачував відповідач з пенсії матері.
Мати пролежала паралізована майже 6
років, а 30.08.2009 року мати померла.

Позивачки своєчасно звернулися до
нотаріальної контори за прийняттям
спадщини, але дізналися про те, що їх
мати склала заповіт на користь
відповідача, заповідала йому 12 частину
квартири АДРЕСА_2.

Вважають, що заповіт, складений ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 є недійсним, оскільки
у момент підписанні заповіту вона за
станом свого здоров’я не могла його
підписати, замість неї підпис у
заповіті вчинила інша особа..

Просили на підставі ст. 225 ЦК України
визнати заповіт, складений ОСОБА_5 23
лютого 2007 року, недійсним.

Третя особи - П’ята Запорізька
нотаріальна контора, яка вчасно
сповіщена про час та місце розгляду
справи, - до суду не з’явилась.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутністю представника третьої
особи.

У судовому засіданні представники
позивачок підтримали позовні вимоги та
надали суду пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві.
Представники позивачок заявляли
клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи, проте, суд
відмовив у задоволенні клопотання,
оскільки судом встановлено, що
відсутні зразки підпису ОСОБА_5, які б
могли бути предметом експертного
дослідження.

Представник відповідача позов не
визнала, пояснивши, що ОСОБА_4
реалізувала свою волю шляхом складання
заповіту, у момент складання заповіту
вона усвідомлювала значення своїх дій
та керувала ними, вважає, що відсутні
підстави для визнання заповіту
недійсним, просить у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, доводи їх
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд знаходить позов
таким, що не підлягає задоволенню з
таких підстав

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходить з приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, оскільки обставини важливі
для розгляду справи встановлені
судовим рішенням.

Позивачки зверталися до
Шевченківського суду з позовом про
визнання заповіту недійсним,
стверджуючи, що ОСОБА_4 на час складання
заповіту не усвідомлювала своїх дій
внаслідок хвороби.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 27.01.2012 року у
задоволенні позову було відмовлено,
рішення набуло чинності 12.03.2012 року
(а.с.77).

Рішенням суду встановлено, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_3І на праві спільної
часткової власності в рівних долях (по
12 частині кожному) належить квартира
АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом
№ 22524 від 31.07.2008 року, витягом про
реєстрацію права власності № 20245546 від
16.09.2008 року).

23 лютого 2007 року ОСОБА_4 склала
заповіт на користь сина ОСОБА_3, який у
зв’язку із хворобою ОСОБА_5 був
нотаріально посвідчений за місцем її
проживання.

30 серпня 2009 року ОСОБА_4 померла, про що
Запорізьким міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Головного управління юстиції у
Запорізькій області 31 серпня 2009 року
зроблено актовий запис № 7457.

Після її смерті відкрилася спадщина на
12 частину квартири АДРЕСА_3.

Після смерті ОСОБА_5 із заявами про
прийняття спадщини до П’ятої
Запорізької державної нотаріальної
контори 31.10.2009 року звернулися ОСОБА_1
та ОСОБА_2, а 21.01.2010 року ОСОБА_6

Оскільки заповіт є правочином, дійсним
з моменту укладення, то недійсність
правочину породжує його дефектність,
тобто дефект волі або дефект форми.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Проте, відповідно до вимог ст. ст. 10, 11
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Всупереч зазначеним вимогам закону
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надали суду
належних доказів, які б беззаперечно
підтвердили їх доводи, викладені в
позові щодо того, що заповіт підписаний
не ОСОБА_5

Доказів того, що волевиявлення ОСОБА_5
при складанні заповіту не було вільним
і не відповідало її волі позивачами
також не наведено.

Аналізуючи наведене, суд дійшов
висновку, що підставі для визнання
заповіту, складеного ОСОБА_5 23 лютого 2007
року, відсутні.

Керуючись ст. ст. 203, 215, ч. 1 ст. 225, ч. 2 ст.
1257 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 58-60, 212-215, 294
ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі в Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя апеляційної
скарги протягом десяти з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

Л.Г. Артемова