пр. № 2/201/3554/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року
Жовтневий
районний суд

м.
Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді Галічого В.М.

При секретарі - Ковальській Т.Г.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні власністю та визначення
порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 р. позивач звернувся до суду
з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування якого зазначив, що
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14.11.2007 р.
затверджено мирову угоду між ним та
відповідачем, відповідно до якої
сторонам належить по ? частині
переліченого в угоді нерухомого майна,
у тому числі квартира АДРЕСА_1. Проте
відповідачем здійснюються перешкоди в
користуванні ним вказаною квартирою, у
зв'язку з чим він позбавлений
будь-якого доступу до неї. З огляду на
це позивач просить зобов'язати ОСОБА_2
не чинити перешкоди в користуванні
спірною квартирою, для чого здійснити
визначення порядку користування нею та
її розподіл в натурі між сторонами.
Нормативно позов обґрунтовано
посиланням на приписи ст.ст. 319, 358, 386, 391
Цивільного кодексу України.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав наведених у позові.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечувала,
посилаючись на його безпідставність.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні, дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 14.11.2007 р.
затверджено мирову угоду у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права на долю у майні та
визначення порядку користування
майном, за умовами якої ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 належить по ? частині
переліченого в угоді нерухомого майна,
у тому числі квартира АДРЕСА_1.

Факт належності сторонам спірного
майна на праві спільної часткової
власності встановлено судом на
підставі доказів, що містяться у
матеріалах справи та не оспорювалося
сторонами.

Ухвала суду про затвердження мирової
угоди між сторонами, яким визначено
об'єкти спільної часткової власності
сторін, набрало законної сили і має для
суду преюдиційний характер.

Відповідно до технічної документації
спірна квартира АДРЕСА_1 літ. А -3,
розташована на другому поверсі та
складається з: п. 1 - коридор, загальною
площею 6,8 кв.м., п. 2 - житлова, загальною
площею 50,2 кв.м., житловою площею 50,2 кв.м.,
п. 3 - кухня загальною площею 25,8 м.кв., п. 4
- веранда загальною площею 30,4 м.кв., п. 5 -
санвузол загальною площею 3,4 м.кв., п.5а -
сауна загальною площею 2,0 м.кв., п. 6 -
коридор, загальною площею 3,4 м.кв., п.7 -
коридор загальною площею 4,5 м.кв., п. 8 -
душ загальною площею 2,8 м.кв., п. 9 -
санвузол загальною площею 7,4 м.кв., п.10
загальною площею 12,2 м.кв., житловою
площею 12,2 м.кв., житлову кімнату - п. 11
загальною площею 26,1 м.кв., житловою
площею 26,1 м.кв.

Водночас, незважаючи на встановлення
указаною ухвалою права спільної
часткової власності сторін на спірну
квартиру, відповідачем не надано
позивачу можливості вільного
користування нею та доступу до
приміщення, чим усупереч ст. 321 ЦК
України порушено його право на вільне
користування належним на праві
власності майном.

Статтею 355 ЦК України визначено, що
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Згідно зі ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їх
згодою. Співвласники можуть домовитись
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною власністю.
Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Статтею 391 Кодексу передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Таким чином, обравши способом захисту
порушеного права пред'явлення позову
про усунення перешкод у користуванні
майном та визначення порядку
користування ним, саме позивач в силу
ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести
правову та фактичну підставу своїх
вимог.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, ст. 11 ЦПК України визначено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, аналізуючи наведені
положення законодавства, суд дійшов
висновку, що позивачем доведено
наявність у нього права власності на
частину спірного майна та
запропоновано порядок його розподілу
шляхом виділу йому частини спірної
квартири на умовах, що враховують
інтереси обох власників, а саме
виділивши у користування йому житлову
кімнату п. 2 загальною площею 50,2 м.кв.,
житловою площею 50,2 м.кв.; відповідачу
житлову кімнату - п.10 загальною площею
12,2 м.кв., житловою площею 12,2 м.кв.,
житлову кімнату - п. 11 загальною площею
26,1 м.кв., житловою площею 26,1 м.кв.,
залишивши у спільному користуванні
співвласників п. 1 - коридор загальною
площею 6,8 м.кв, п. 3 - кухня загальною
площею 25,8 м.кв., п. 4 - веранда загальною
площею 30,4 м.кв., п. 5 - санвузол загальною
площею 3,4 м.кв., п.5а - сауна загальною
площею 2,0 м.кв., п. 6 - коридор, загальною
площею 3,4 м.кв., п.7 - коридор загальною
площею 4,5 м.кв., п. 8 - душ загальною
площею 2,8 м.кв., п. 9 - санвузол загальною
площею 7,4 м.кв., що знаходяться в
квартирі АДРЕСА_1.

Натомість відповідачем попри
порушення права позивача на
користування належним йому майном не
надано власного варіанту розподілу
майна та не наведено заперечень на
варіант розподілу, запропонований
позивачем.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає за можливе усунути перешкоди
позивачу у користування спірною
квартирою та визначити порядок
користування нею сторонами наступним
чином: виділивши у користування ОСОБА_1
житлову кімнату п. 2 загальною площею 50,2
м.кв., житловою площею 50,2 м.кв.; ОСОБА_2
житлову кімнату - п.10 загальною площею
12,2 м.кв., житловою площею 12,2 м.кв.,
житлову кімнату - п. 11 загальною площею
26,1 м.кв., житловою площею 26,1 м.кв.,
залишивши у спільному користуванні
співвласників п. 1 - коридор загальною
площею 6,8 м.кв, п. 3 - кухня загальною
площею 25,8 м.кв., п. 4 - веранда загальною
площею 30,4 м.кв., п. 5 - санвузол загальною
площею 3,4 м.кв., п.5а - сауна загальною
площею 2,0 м.кв., п. 6 - коридор, загальною
площею 3,4 м.кв., п.7 - коридор загальною
площею 4,5 м.кв., п. 8 - душ загальною
площею 2,8 м.кв., п. 9 - санвузол загальною
площею 7,4 м.кв., що знаходяться в
квартирі АДРЕСА_1. При цьому, суд не
вбачає достатніх підстав для
задоволення позову в частині
зобов'язання відповідача не чинити
перешкоди у користування спірним
нерухомим майном, оскільки позивачем
дану обставину не доведено, а
відповідач зі свого боку її
заперечувала.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати у справі підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 321, 355, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,
169, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні, належної йому на праві
власності ? частини квартири АДРЕСА_1,
шляхом вселення його у вказану
квартиру.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши у
користування ОСОБА_1 житлову кімнату п.
2 загальною площею 50,2 м.кв., житловою
площею 50,2 м.кв.; ОСОБА_2 житлову кімнату -
п.10 загальною площею 12,2 м.кв., житловою
площею 12,2 м.кв., житлову кімнату - п. 11
загальною площею 26,1 м.кв., житловою
площею 26,1 м.кв., залишивши у спільному
користуванні співвласників п. 1 -
коридор загальною площею 6,8 м.кв, п. 3 -
кухня загальною площею 25,8 м.кв., п. 4 -
веранда загальною площею 30,4 м.кв., п. 5 -
санвузол загальною площею 3,4 м.кв., п.5а -
сауна загальною площею 2,0 м.кв., п. 6 -
коридор, загальною площею 3,4 м.кв., п.7 -
коридор загальною площею 4,5 м.кв., п. 8 -
душ загальною площею 2,8 м.кв., п. 9 -
санвузол загальною площею 7,4 м.кв., що
знаходяться в квартирі АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

В порядку розподілу судових
витрат стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 114, 70 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя
В.М. Галічий