Справа № 1321/2-108/11
Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/6994/13
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Шумської Н.Л., Струс Л.Б.

з участю секретаря Березюка О.З.

та з участю ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Сокальського районного
суду Львівської області від 23 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і
моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим,
що вона є власником житлового будинку
з господарськими будівлями в с. Низи
Сокальського району Львівської
області. 12-13 травня 2009 року, коли вона
була відсутня за місцем проживання,
відповідач понищив загорожу, чим їй
нанесено матеріальну шкоду у розмірі 2
356,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 1
500,00 грн.

Рішенням Сокальського
районного суду Львівської області від
23.03.2011 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 нанесену
матеріальну шкоду ОСОБА_4 в розмірі 2
356,00 грн. В інших позовних вимогах
відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 в
частині задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі просить рішення
скасувати, оскільки вважає його
незаконним, необґрунтованим, прийнятим
з порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Вважає, що сума
матеріальної шкоди в розмірі 2 356,00 грн.
жодним чином не обґрунтована.

ОСОБА_4 в судове засідання не
з»явилася, хоча належним чином у
відповідності до ст. 74 ЦПК України про
час і місце розгляду справи була
повідомлена (а.с.123), про причини неявки
суд не повідомила та з клопотанням про
відкладення розгляду справи не
зверталася, тому розгляд справи
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
здійснюється колегією суддів за її
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скаргу слід задовольнити з
таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
таким вимогам не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині стягнення майнової шкоди,
районний суд виходив з того, що актом
від 13.07.2010 року складеним жителями с.
Низи встановлено факт нанесення
матеріальної шкоди позивачці ОСОБА_2

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з матеріалі справи,
вирішуючи спір суд взяв до уваги акт
від 13.07.2010 року складений жителями с.
Низи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, підписи
яких не завірені (а.с.9). Зазначені
особи не були допитані судом в
якості свідків щодо обставин
пошкодження огорожі.

Крім цього, суд залишив поза увагою
наявну в матеріалах справи постанову
про відмову в порушенні
кримінальної справи від 22.06.2009 року
ДІМ Сокальського РВ ГУМВС України у
Львівській області, з якої
вбачається, що оглядом місця події в
ході проведення перевірки заяви
ОСОБА_4 факт пошкодження огорожі не
підтвердився (а.с.10).

Інші докази пошкодження огорожі
діями відповідача в матеріалах
справи відсутні.

Позивачкою також не надано суду
жодних належних та допустимих
доказів на підтвердження розміру
майнової шкоди у сумі 2 356,00 грн.

Враховуючи викладене, рішення
районного суду, як таке, що не
відповідає вимогам матеріального
права в силу вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України залишатися в законній силі не
може і підлягає скасуванню з
ухваленням судом апеляційної
інстанції нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.2 ст.314, ст.316,
ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,
-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Сокальського районного
суду Львівської області від 23 березня
2011 року скасувати в частині стягнення з
ОСОБА_2 нанесену матеріальну шкоду
ОСОБА_4 в розмірі 2 356,00 грн. та ухвалити
нове рішення про відмову в цій
частині позову.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Шандра М.М.

Судді:

Шумська Н.Л.

Струс Л.Б.