АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/7219/13
Головуючий 1-ї інстанції - Сиротников
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровін
С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 24 вересня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Харківміськбуд», ОСОБА_1, третя особа:
Реєстраційна служба Харківського
міського управління юстиції про
визнання недійсним свідоцтва та
визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Харківміськбуд» (надалі - ТОВ
«Харківміськбуд»), ОСОБА_1, третьої
особи: Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції (надалі - РС ХМУЮ), уточнив
вимоги у подальшому, в якому просила:
1.визнати недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру у житловому
будинку літ.«А-10», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 видане виконавчим
комітетом Харківської міської ради
18.01.2012року на підставі розпорядження
Харківського міського голови від
30.12.2011року №6990; 2.визнати за позивачем
право власності на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 3.стягнути з позивача
на користь відповідача ТОВ
«Харківміськбуд» грошову суму у
розмірі 233 221,19грн.; 4.зобов'язати РС ХМУЮ
зареєструвати за позивачем право
власності на квартиру в будинку літ
«А-10» АДРЕСА_1

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
20 березня 2008 року між ТОВ
«Харківміськбуд» та її чоловіком
ОСОБА_3 було укладено попередній
договір №3/83 до договору купівлі
продажу квартири, що будувався за
адресою: АДРЕСА_1, а саме розташована на
третьому поверсі, загальною площею
116кв.м. Запланований строк здачі
житлового будинку в експлуатацію
визначено як 4-й квартал 2009 року. При
цьому позивач зазначає, що зобов'язання
щодо сплати авансових платежів ОСОБА_3
виконувались належним чином, на
підтвердження чого свідчать квитанції:
№085КП5 від 12.03.2008року на суму 196 726,29грн.;
№085КП4 від 15.04.2008року на суму 20 297,11грн.;
№263КП101 від 15.05.2008року на суму 20 297,11грн.,
а всього на суму 237 320,51грн. Її чоловік
ОСОБА_3 загинув у автокатастрофі -
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після його смерті
вона продовжила здійснювати авансові
платежі у відповідності до п.п. 4.4.
Попереднього договору, що
підтверджується квитанціями: №263КП59
від 18.06.2008року на суму 19 510,55грн.; №263КП79
від 16.07.2008року на суму 19 453,47грн.; №242КП6
від 14.08.2008року на суму 19 453,08грн.; №131КП161
від 16.09.2008року на суму 19 500,10грн.; №131КП92
від 17.10.2008року на суму 19 950,66грн.; №131КП194
від 17.11.2008року на суму 23 248,44грн. Усього в
рахунок оплати на будівництво
нерухомості за Попереднім договором
були сплачені кошти у розмірі 358
436,81грн., в той час, як загальна сума
Попереднього договору складає 591
658,00грн. Різницю між вказаними сумами, а
саме 233 221,19грн. позивач просить
стягнути з неї на користь відповідача
ТОВ «Харківміськбуд». Вказує, що на
теперішній час багатоповерховий
будинок, який будувався по вул. АДРЕСА_1
Однак, у порушення вищевказаних умов
Попереднього договору, ТОВ
«Харківміськбуд» відчужило квартиру,
яка була предметом інвестування, про що
свідчить свідоцтво про право власності
на нерухоме майно від 18.01.2012року, яке
видано на підставі розпорядження
Харківського міського голови від
30.12.2011року за №6990 на ім'я відповідача
ОСОБА_1

У судовому засіданні суду першої
інстанції позивач ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_4 заявлені вимоги
підтримали і просили їх задовольнити з
підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідачі - ТОВ «Харківміськбуд»,
ОСОБА_1 не з'явилися, про час і місце
розгляду справи повідомлялися в
установленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомили.

Третя особа - РС ХМУЮ про час і
місце розгляду повідомлена належним
чином, від них надійшли до суду
письмові заперечення, в яких просили
відмовити у задоволенні позову,
вважаючи його безпідставним.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 24 вересня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру, в житловому
будинку літ.«А-10», адреса об'єкта:
АДРЕСА_1, видане виконавчим комітетом
Харківської міської ради 18.01.2012року на
підставі розпорядження Харківського
міського голови від 30.12.2011року №6990.
Повернуто квартиру АДРЕСА_1 ТОВ
«Харківміськбуд». Зобов'язано ТОВ
«Харківміськбуд» виконати умови
Попереднього договору №3/83 від
20.03.2008року після повної сплати ОСОБА_2
на користь ТОВ «Харківміськбуд» суми 233
221,19грн., а саме укласти договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Стягнуто з ТОВ «Харківміськбуд» на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3
283,38грн. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвали нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
на неповне з'ясування обставин справи
та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
зокрема у частині понудити відповідача
ТОВ «Харківміськбуд» вчинити ряд дій
спрямованих на відчуження спірного
житлового приміщення, суд виходив з
того, що відповідач ТОВ
«Харківміськбуд» не виконав своїх
зобов'язань перед ОСОБА_2 за Попереднім
договором №3/83 від 20.03.2008року до
договору купівлі-продажу квартири.

Але, погодитися з таким висновком не
можна, оскільки суд дійшов його без
повного та всебічного з'ясування
фактичних обставин справи, прав і
обов'язків сторін у даних
правовідносинах, з неправильним
тлумаченням норм матеріального права
та з порушенням норм процесуального
права.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із змісту
законодавства.

Обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд
зобов'язаний прийняти рішення, зокрема,
щодо: наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Оскаржуване в апеляційному
порядку рішення суду першої інстанції
вищевказаним вимогам закону не
відповідає.

Судовим розглядом встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що 20 березня 2008 року
між ТОВ «Харківміськбуд» та ОСОБА_3 був
укладений Попередній договір №3/83 до
договору купівлі-продажу квартири
(далі - Попередній договір або договір
№3/83).

Предметом вказаного договору було не
інвестування ОСОБА_3 будівництва
нерухомого майна, а укладання у
майбутньому договору купівлі-продажу
квартири. Згідно п.1.2 Попереднього
договору предметом купівлі-продажу у
майбутньому є трикімнатна квартира,
загальною площею 116кв.м, визначена під
будівельним №83, що розташована на
третьому поверсі в багатоповерховому
будинку, що будується за адресою:
АДРЕСА_1 (будівельна нумерація).
Запланований строк здачі цього
житлового будинку в експлуатацію
відповідно до п.1.4 договору №3/83
визначено - 4 квартал 2009 року. Сторони
договору домовилися про вартість
квартири, яку визначено в розмірі 117
160,00дол.США, що на день підписання
договору дорівнювалося 591 658,00грн., а
також про суму авансу, який покупець
повинен сплачувати окремими частинами
у порядку та строки, визначені графіком
оплати (п.4 Попереднього договору).

Згідно положень ч.1 ст.635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором.

Ксерокопії квитанцій про сплату
авансових платежів свідчать про те, що
ОСОБА_3 в період з березня по травень 2008
року вніс на розрахункові рахунки
відповідача ТОВ «Харківміськбуд»
платежі на загальну суму 237 320,51грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 загинув в
автокатастрофі. Після його смерті,
дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 продовжила
здійснювати авансові платежі, сплатив
у період з червня по липень 2008 року,
згідно ксерокопій квитанцій, ще суму 121
116,30грн. Таким чином, загальна сума
сплачених авансових платежів
становить - 358 436,81грн. (237 320,51грн. + 121
116,30грн.). У подальшому, оплата авансових
платежів, відповідно до визначеного
графіку не проводилася, про що не
заперечує сама позивач.

Згідно п.п.6.3 пункту 6 Попереднього
договору, несплата покупцем
визначеного у розділі 4 договору
авансового платежу в повному обсязі є
підставою для припинення дії цього
договору через 5 днів після закінчення
дати оплати. Порушення покупцем
строків внесення авансових платежів
більш, ніж 20 днів також є підставою для
припинення дії цього договору. При
цьому частина коштів, яка вже надійшла
на рахунок продавця, повертається
покупцю у термін та на умовах, які
сторони погоджують додатково.

Жодних доказів, які б свідчили про
переоформлення Попереднього договору
3/83 з померлого ОСОБА_3 на його дружину
ОСОБА_2, тобто укладання якогось
додаткового правочину, в тому числі про
зміну сторони в договорі, про зміну
строку здачі будинку в експлуатацію та
інше, матеріали справи не містять.

Після 17.11.2008року сплата авансових
платежів в рахунок будівництва спірної
квартири позивачем не проводилася.
Строк укладання основного договору
купівлі-продажу за Попереднім
договором №3/83 сплинув.

Відповідачем ТОВ «Харківміськбуд»
відповідно до п.6.3 договору,
неодноразово, зокрема 01.03.2010року та
23.04.2010року на адресу ОСОБА_2
направлялися листи-повідомлення про
припинення дії Попереднього договору
№3/83, які поверталися поштою з
відміткою «за сплином терміну
зберігання», що може свідчити про те, що
позивач не вважала потрібним їх
отримувати (а.с.98-99).

Частиною третьою ст.635 ЦК України
передбачено, що зобов'язання,
встановлене попереднім договором
припиняється, якщо основний договір не
укладений протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладання.

Отже, лише після порушення протягом 2-х
років покупцем ОСОБА_2 умов
Попереднього договору №3/83, ТОВ
«Харківміськбуд» 10.08.2010року уклало з
відповідачем ОСОБА_1 договір про
внесення змін до Попереднього договору
№2/48, який раніше укладався з нею на
придбання аналогічної по площі
трикімнатної квартири АДРЕСА_1 в цьому
ж будинку, з дотриманням таких же самих
умов (а.с.50).

26.06.2011року ТОВ «Харківміськбуд» уклало
з ОСОБА_1 договір про спільну
діяльність №3/99, що є новацією
зобов'язань за Попереднім договором
№2/48 до договору купівлі-продажу. Після
проведення повного розрахунку за
договором про спільну діяльність №3/99
від 24.06.2011року, сторонами - відповідачем
ТОВ «Харківміськбуд» та відповідачем
ОСОБА_1 19.08.2011року було складено Акт
приймання-передачі квартири АДРЕСА_1. У
подальшому, ОСОБА_1 в установленому
законом порядку на підставі
розпорядження Харківського міського
голови від 30.12.2011року №6990 отримала
свідоцтво про право власності від
18.01.2012року на нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1, реєстраційний №35829711 (а.с.51-53).

Свідоцтво про право власності на майно
є похідним документом, який видається
на підставі відповідного
розпорядження органу місцевого
самоврядування.

Верховний Суд України в своїх
узагальненнях практики розгляду
судами цивільних справ про визнання
правочинів недійсними від 24.11.2008року
визначив, що не можна визнавати
документи, які за своїм змістом не є
правочинами, за правилами недійсності
правочинів. Зокрема, до таких
документів відносяться свідоцтва про
право власності на нерухомість,
державний акт на земельну ділянку,
тощо. Свідоцтво про право власності на
нерухомість видається на підставі
рішення органу місцевого
самоврядування, тому вирішення питання
про правомірність видачі такого
свідоцтва безпосередньо залежить від
законності розпорядження, на підставі
якого воно було видано.

Тобто, визнати недійсним свідоцтво про
право власності на спірну квартиру
можливо лише після перевірки
законності розпорядження, на підставі
якого воно було видано та скасування
його або визнання цього розпорядження
недійсним.

Оскільки позовних вимог про визнання
недійсним розпорядження Харківського
міського голови від 30.12.2011року №6990 не
заявлялося, тому законних підстав для
визнання недійсним свідоцтва про
власність на нерухоме майно, яке видано
ОСОБА_1 на спірну квартиру не малося.

Одним із основоположних принципів
приватноправового регулювання є
закріплений в п.3 ст.3 та ст.627 ЦК України
принцип свободи договору, відповідно
до якого укладання договору носить
добровільний характер і ніхто не може
бути примушений до вступу в договірні
відносини. Згідно з цим принципом ні
ст.611, ні ст.635 ЦК України не
передбачають такого правового
наслідку порушення взятого на себе в
попередньому договорі зобов'язання
щодо укладання основного договору як -
спонукання до його укладання в
судовому порядку.

Таким чином, примушення до виконання
зобов'язання, що ґрунтується на
попередньому договорі, Цивільним
кодексом не передбачено.

Отже, висновок суду щодо зобов'язання
прийняти від ОСОБА_2 кошти, які
становлять різницю у вартості квартири
та укласти з нею основний договір
купівлі-продажу квартири за
відсутності на це волі ТОВ
«Харківміськбуд» не ґрунтуються на
вимогах закону.

Враховуючи те, що Попередній договір
№3/83 припинив свою дію, тому вказана
обставина є підставою для повернення
ТОВ «Харківміськбуд» сплачених ОСОБА_2
авансових платежів в розмірі 358 436,81грн.

Як свідчать матеріали справи,
постановою Господарського суду
Харківської області від 02.12.2010року по
справі №5023/6688/11 ТОВ «Харківміськбуд»
визнано банкрутом та відкрита
ліквідаційна процедура, ліквідатором
призначено арбітражного керуючого
Корчан С.П. (а.с. 100-103).

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
одночасно з порушенням провадження у
справі про банкрутство вводиться
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Після публікації оголошення про
порушення справи про банкрутство ТОВ
«Харківміськбуд» до господарського
суду та розпорядника майна надійшла
вимога від ОСОБА_2 про визнання її вимог
до ТОВ «Харківміськбуд» в розмірі 566
999,02грн. Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 21 листопада 2011
року був затверджений реєстр вимог
кредиторів та визнані грошові вимоги
ОСОБА_2 на суму сплачених нею авансових
платежів за Попереднім договором №3/83
від 20.01.2008року.

Отже, після продажу майна ТОВ
«Харківміськбуд» вимоги ОСОБА_2 будуть
задоволені відповідно до процедури
встановленої спеціальним законом.

Таким чином, ОСОБА_2 використала
встановлені попереднім договором та
законом способи захисту та відновила
своє порушене право. Крім того, цими
діями вона підтвердила своє
усвідомлення припинення дії
Попереднього договору.

Згідно п.п.3),4)ч.1ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З огляду на викладене та керуючись
ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.3),4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319
ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 24 вересня 2013 року змінити: у
частині визнання недійсним свідоцтва
про право власності на квартиру в
житловому будинку літ.«А-10», адреса
об'єкта: АДРЕСА_1, виданого виконавчим
комітетом Харківської міської ради
18.01.2012року на підставі розпорядження
Харківського міського голови від
30.12.2011р. №6990, в частині повернення
квартири АДРЕСА_1 ТОВ «Харківміськбуд»,
в частині зобов'язання ТОВ
«Харківміськбуд» виконати умови
Попереднього договору №3/83 від
20.03.2008року після повної сплати ОСОБА_2
на користь ТОВ «Харківміськбуд» суми 233
221,19грн., уклавши з останньою договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, в
частині стягнення з ТОВ
«Харківміськбуд» на користь ОСОБА_1
судового збору в розмірі 3 283,38грн. -
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення, яким у задоволенні вказаних
позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -