Справа № 307/2158/13-ц
Провадження № 2/307/1243/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в особі головуючого судді
Бобрушко В.І. при секретарі Баник А.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Тячів
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на майно та
виселення з квартири,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на майно та
виселення з квартири. Позовні вимоги
мотивує тим, що згідно кредитного
договору №MKWGK00000033 від 16 травня 2006 року
відповідачці ОСОБА_1 було надано кредит
в розмірі 12000 доларів США терміном до 14
травня 2021 року зі сплатою 12% річних за
користування кредитними коштами.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором між
ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником
якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та
відповідачкою ОСОБА_1 16 травня 2006 року
було укладено договір іпотеки,
посвідчений та зареєстрований
приватним нотаріусом Тячівського
районного нотаріального округу ОСОБА_2
в реєстрі за №1575, згідно до умов якого
відповідачка надала в іпотеку банку
нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1.

В порушення укладених умов кредитного
договору №MKWGK00000033 від 16 травня 2006 року
відповідачка ОСОБА_1 ухиляється від
взятих на себе зобов'язань, не погашає
кредит та щомісячну сплату відсотків
за фактичне використання кредитних
коштів і станом на 05.03.2013 року її
заборгованість перед банком становить
11450,15 доларів США, що по курсу НБУ
становить 91486,70 гривень, з яких 9352,08
доларів США - сума заборгованості за
кредитом, 1893,10 доларів США - сума
заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 75,60 доларів США -
сума заборгованості по комісії за
користування кредитом, 129,37 доларів США
- сума заборгованості по пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором.

Просить суд в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором №MKWGK00000033 від 16 травня 2006 року
в розмірі 91486,70 гривень звернути
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1, шляхом продажу вказаної
квартири ПАТ КБ «Приватбанк» з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з
реєстрацією правочину купівлі-продажу
предмету іпотеки у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, з
проведенням дій щодо коригування
технічної документації відповідно до
поточного стану нерухомості, її
перепланування та перебудови, з
проведенням дій щодо оформлення та з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, виселити
відповідачку ОСОБА_1 з вказаної
квартири, яка є предметом іпотеки, зі
зняттям її з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входить питання
громадянства, імміграції, та
реєстрації фізичних осіб,, компетенція
якого територіально поширюється на
адресу вказаної квартири.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, так як надіслав
до суду заяву в якій просить провести
розгляд справи у його відсутності,
позовні вимоги підтримує, а тому суд в
порядку ст. 169 ЦПК України розглянув
справу у його відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася повторно, хоч про час та місце
розгляду справи була належним чином
повідомлена, а тому суд в порядку ст. 169
ЦПК України розглянув справу у її
відсутності на підставі наявних у
справі доказів.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 16
травня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №MKWGK00000033, за умовами
якого остання отримала кредит в
розмірі 12000 доларів США терміном до 14
травня 2021 року зі сплатою 12% річних за
користування кредитними коштами та
згідно його умов відповідачка
зобов'язалася щомісячно сплачувати
кредит та відсотки за його
користування відповідно до графіку
погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором між
ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником
якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та
відповідачкою ОСОБА_1 16 травня 2006 року
було укладено договір іпотеки,
посвідчений та зареєстрований
приватним нотаріусом Тячівського
районного нотаріального округу ОСОБА_2
в реєстрі за №1575, згідно до умов якого
відповідачка надала в іпотеку банку
нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1.

Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу
України в разі порушення зобов»зання
настають правові наслідки встановлені
договором. Відповідно до умов
кредитного договору у випадку
порушення позичальником зобов»язань,
передбачених умовами кредитного
договору, банк має право вимагати від
позичальника дострокового повернення
кредиту, сплати винагороди, комісії,
відсотків за користування кредитом.

За змістом ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором і згідно до ст.
1048 цього Кодексу позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від позичальника від суми
позики, розмір і порядок одержання яких
встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК
України наслідками порушення
відповідачем зобов'язань щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

В судовому засіданні встановлено, що в
порушення умов кредитного договору
№MKWGK00000033 від 16 травня 2006 року
відповідачка ОСОБА_1 ухиляється від
взятих на себе зобов'язань, не погашає
кредит та щомісячну сплату відсотків
за фактичне використання кредитних
коштів і станом на 05.03.2013 року її
заборгованість перед банком становить
11450,15 доларів США, що по курсу НБУ
становить 91486,70 гривень, з яких 9352,08
доларів США - сума заборгованості за
кредитом, 1893,10 доларів США - сума
заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 75,60 доларів США -
сума заборгованості по комісії за
користування кредитом, 129,37 доларів США
- сума заборгованості по пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором.

Згідно зі ст.14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

У відповідності до статті 3 Закону
України «Про іпотеку» у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку майно не
зареєстровані у встановленому законом
порядку або зареєстровані після
державної реєстрації іпотеки.
Іпотекодержатель має пріоритет у
задоволенні вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 7 вказаного Закону
за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Порядок передачі іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки та
його право на продажу предмета іпотеки
передбачені ст.ст. 37, 38 Закону України
«Про іпотеку».

Відповідно до ч.2, 3 ст. 40 Закону України
"Про іпотеку"законодавець встановлює
певний порядок дій банку : після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
нежитлове приміщення у встановлений
або інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачем на виконання вимог ст.ст. 12, 35
Закону України «Про іпотеку», 24 січня
2013 року, на адресу відповідачки
направлялася письмова вимога про
виконання порушеного зобов'язання та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Таким чином, оскільки в тридцятиденний
строк порушене зобов'язання виконано
не було, то позовні вимоги позивача про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартиру АДРЕСА_1, що належить
відповідачці на праві власності є
обґрунтованими, але такими, що
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Вимоги позивача щодо укладення ним від
імені відповідачки договору
купівлі-продажу предмету іпотеки є
безпідставними, оскільки укладання
договору купівлі-продажу від імені
відповідача, тобто іпотекодавця,
Законом України «Про іпотеку» не
передбачено. Дії щодо продажу предмета
іпотеки та укладання договору
купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, як
це регламентовано ст. 38 Закону України
«Про іпотеку».

Виходячи з суми боргу, яка складає 11450,15
доларів США, що за курсом НБУ становить
91486,70 гривень, а також з вартості
предмета іпотеки в сумі 77250 гривень, суд
вважає вимоги позивача є співмірними.

Вибір способу реалізації предмета
іпотеки позивачем зазначений в
позовній заяві, тобто укладенням
договору купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем.

Якщо суд визначає спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки, то оцінка предмета іпотеки
визначається згідно ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», згідно з якою
ціна продажу предмета іпотеки
встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Згідно відомостей, які містяться в
матеріалах справи, вартість предмету
іпотеки, на день укладення договору,
складає 77250 гривень.

Як вказано в ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що загальний розмір вимог, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки складається
з суми заборгованості за кредитом в
розмірі 9352,08 доларів США, суми
заборгованості по відсотках за
користування кредитом в розмірі 1893,10
доларів США, суми заборгованості по
комісії за користування кредитом в
розмірі 75,60 доларів США, суми
заборгованості по пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором в
розмірі 129,37доларів США, всього на
загальну суму 11450,15 доларів США, що по
курсу НБУ становить 91486,70 гривень,

Нерухоме майно, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
позивача, складається з квартири
АДРЕСА_1.

Суд вважає, що початкова ціна предмета
іпотеки повинна бути на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
(незалежним експертом) на стадії оцінки
майна на час реалізації предмета
іпотеки.

Способом реалізації предмету іпотеки
суд вважає застосування процедури
продажу, встановленої ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», а саме укладення
договору купівлі-продажу продажу
предмета іпотеки будь-якій
особі-покупцеві.

Згідно ст. 39 Закону «Про іпотеку»
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя виносить
рішення про виселення мешканців за
наявності підстав, передбачених
законом, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Згідно до ст. 40 вказаного Закону
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

При вирішенні позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення суд
враховує наступне.

Як зазначено в ч. 4 ст. 9 Житлового
Кодексу України ніхто не може бути
виселений з займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають в ньому. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають в
ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора добровільно звільнити його
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду

За змістом ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» питання про виселення при
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом надання права продажу може
вирішуватись лише після здійснення
процедури попередження, визначеною
зазначеною нормою закону, та після
ухвалення рішення суду про такий
спосіб задоволення вимог кредитора,
або після укладення договору про
задоволення вимог іпотекодержателя
зазначеним способом.

Згідно з частиною четвертою ст. 9, ст. 109
Житлового кодексу України, статей 39, 40
Закону України "Про іпотеку" виселення
мешканців житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм
права, суд враховує вимоги частин
другої та третьої статті 40 вказаного
Закону України, якими встановлений
певний порядок дій іпотекодержателя.

Згідно ст. 40 вказаного Закону, яка
регламентує процедуру виселення
мешканців, звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення, є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо добровільно
мешканці не звільнили житловий будинок
чи житлове приміщення, на яке звернуто
стягнення як на предмет іпотеки
протягом одного місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя або
нового власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Оскільки рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
продажу чинності не набуло, а у
досудовому порядку сторони такий
спосіб задоволення вимог кредитора не
визначили, вирішувати питання про
виселення відповідача з
вищезазначеної квартири можливо лише
окремим судовим рішенням.

При таких обставинах суд приходить до
висновку, що недотримання визначеної
законом процедури при виселенні
мешканців житлового будинку чи
житлового приміщення в разі звернення
стягнення на предмет іпотеки є
підставою для відмови в позові в цій
частині.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що позов в цій частині задоволенню не
підлягає, а також не підлягає до
задоволенню і вимога позивача про
зняття відповідача з реєстрації.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід розділити між
сторонами.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169. 209, 213-215
ЦПК України, ст.ст. 33, 38, 39, 40 Закону
України "Про іпотеку", ст. 526, 530, 589, 590, 611,
ч.2 ст.1050, ст.ст.1054-1055 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором №MKWGK00000033
від 16 травня 2006 року в розмірі 91486
(дев'яносто одна тисяча чотириста
вісімдесят шість) гривень 70 копійок
звернути стягнення на предмет іпотеки
згідно укладеного між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 договору
іпотеки від 16 травня 2006 року,
посвідченого та зареєстрованого
приватним нотаріусом Тячівського
районного нотаріального округу ОСОБА_2
в реєстрі за №1575, - квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
шляхом продажу вказаної квартири
іпотекодержателем Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» з укладанням від
свого імені договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк «Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмету
іпотеки, з встановленням початкової
ціни на рівні, не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності (незалежним експертом) на
стадії оцінки майна на час реалізації
предмета іпотеки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 914
гривень 86 копійок сплаченого судового
збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Го л о в у ю ч и й:
В.І. Бобрушко