Справа № 2-140/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 грудня 2013 року Залізничний районний
суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Ригіної Л.М.

при секретарі
Петришин Г.Я.

з участю адвоката
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ЖБК
№148 про усунення перешкод, визнання
права користування та стягнення
моральної шкоди та зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:
ЖБК №148, Залізнична районна
адміністрація Львівської міської ради,
ОСОБА_6 про усунення перешкод та
демонтаж,

встановив:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 звернулися
до суду з тих підстав, що вони
проживають та прописані в квартирі
АДРЕСА_1 з 1983 р. у трьохкімнатній
квартирі житловою площею 39,8 м кв.,
загальною площею 65,1 м. кв., власником
квартири є позивач ОСОБА_3 У суміжній
квартирі АДРЕСА_2 проживає відповідач
ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_8 разом із
сім'єю.

В обґрунтуванні позовної заяви
позивачі покликалися на те, що в 2000 р. зі
згоди власників квартири АДРЕСА_2, де
раніше проживала ОСОБА_9 з сім'єю, вони
загородили приміщення загального
коридору і за їхні кошти добудували
«прихожу», якою користувалися разом зі
сусідами до моменту поселення
відповідачів.

Також позивачі покликаються, що на
восьмому поверсі під'їзду, де
знаходиться їхня квартира, вони за
свої кошти облаштували сушарку , яка
була в занедбаному стані. Правління ЖБК
№148 і мешканці восьмого поверху
дозволили позивачам користуватися
відповідною сушаркою.

Після поселення в квартиру АДРЕСА_2

відповідача та третьої особи
відповідач почав встановлювати
власний порядок користування
тамбуром-прихожою та сушаркою,
незважаючи, що вони - позивачі вклали
свої кошти в облаштування вказаних
приміщень.

В подальшому позивачі неодноразово
уточнювали позовні вимоги. В уточнених
позовних вимогах від 13.06.2012 р. позивачі
покликаються на те, що між сторонами
постійно виникають конфлікти, в
результаті яких відповідач ОСОБА_5
нападає на позивачів, ображає їх
нецензурною лайкою, внаслідок чого
позивачі неодноразово зверталися в
Залізничний РВ ЛМУ ГУМВС у Львівській
області.

Позивачі просять визнати за ними право
користування сушаркою, усунути
перешкоди в користуванні тамбуром
прихожою та стягнути 10000 грн. моральної
шкоди.

Просять задоволити позовні вимоги в
повному об'ємі по їхньому позові.

Відповідач ОСОБА_5 подав зустрічну
позовну заяву про усунення перешкод в
користуванні підсобним приміщенням та
приведення його у попередній стан,
покликаючись на те, що позивачі ОСОБА_4
та ОСОБА_3 відгородили крихітний
коридорчик, так звану «прихожу»
розміром 1,5 м. кв. та встановили двері, а
також між восьмим і дев'ятим поверхами
перед сміттєпроводом спорудили стіну
на сходовому майданчику та встановили
двері. Всі вказані добудови позивачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановили
самовільно.

Просить усунути перешкоди в
користуванні сушаркою та сходовою
площадкою, привести підсобні
приміщення у попередній стан шляхом
демонтажу стіни та дверей, а також
стягнути судові витрати.

Просить зустрічний позов задоволити, а
в основному позові відмовити.

Третя особа: ОСОБА_8 зустрічний позов
підтримала та просить його задоволити,
а в позові ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовити.

Треті особи: представник ЖБК №148 в
судове засідання не з'явився, хоч був
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи, та ОСОБА_6 в
судове засідання не з'явився, хоч був
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи. Представник
Залізничної районної
держадміністрації в судове засідання
не з'явився, хоч був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи. Суд ухвалив справу слухати у їх
відсутності.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони є сусідами: позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 проживають в квартирі №29, а
відповідач ОСОБА_5 разом з третьою

особою ОСОБА_10 в квартирі АДРЕСА_2.
Будинок належить житлово-будівельному
кооперативу №148.

В судовому засіданні також
встановлено, що в 2000 р. зі згоди сусідки
ОСОБА_11, яка раніше проживала в АДРЕСА_2,
позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 добудували
за власні кошти тамбур «прихожу»
розміром 1,5 м. кв., який правління ЖБК
№148 дозволило добудувати. Встановлено,
що облаштовуючи тамбур, позивачі
фактично загородили та встановили
двері в коридорі будинку, який належить
житлово-будівельному кооперативу.

З довідки ЖБК №148 та технічного
паспорту на квартиру №29 вбачається, що
до вказаної квартири тамбуру
«прихожої» не включено (арк. спр. 8-9).

З довідки ЖБК №148 від 15.05.2012 р. №130
вбачається, що з 1983 р. нежитловим
приміщенням користувався власник
квартири №29 батько ОСОБА_4 - ОСОБА_12. З
даної довідки вбачається, що в 2000 р.
позивачі з дозволу ЖБК провели
реконструкцію нежитлового приміщення,
яке знаходиться між восьмим і дев'ятим
поверхами під'їзду, повністю
облаштували для використання в якості
підсобного приміщення до квартири
АДРЕСА_1 і дане приміщення прилегле до
кухні квартири №29, яка належить
позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, і
електроенергія з цього нежитлового
приміщення обліковується і
оплачується з єдиного лічильника по
квартирі №29, тобто по квартирі
позивачів. Оцінюючи даний письмовий
доказ, суд приймає дану довідку до
уваги, яка дійсно підвереджує той факт,
що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
здійснили самовільної добудови
сушарки.

Оцінюючи надані з протоколів зборів
членів ЖБК №148 від 01.04.2008 р. про
звільнення 1/4 частини площі сушарки та
1/2 частини коридору, суд вважає, що дане
рішення суд не може прийняти до уваги,
оскільки воно повністю суперечить
довідці ЖБК №148 від 15.05.2012 р. №130.

В судовому засіданні встановлено, що
так звана «сушарка» не
використовується за призначенням,
фактично використовується під
кладовку. Окрім цього, довідкою
підтверджено, що позивачі за свої кошти
з дозволу ЖБК №148 в 2000 р. облаштували
дане нежитлове приміщення за свої
кошти, що підтверджується доданою до
матеріалів справи квитанцією (арк.
спр.18 том 2).

Дане приміщення облаштовано
електроенергією з квартири №29, де
проживають позивачі.

Як встановлено в судовому засіданні, в
рішенні зборів членів ЖБК №148

визнано дійсний факт облаштування
позивачами, оскільки ЖБК №148
рекомендував відповідачу ОСОБА_5
повернути кошти позивачу, які були
затрачені позивачами на облаштування
приміщення.

Щодо рішення про поділ
коридору-тамбуру нежилого приміщення,
прийнятого зборами кооперативу, суд
вважає, що таке рішення є
неправомірним.

Оцінюючи зібрані докази в сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги щодо
визнання права користування
нежитловим приміщення «сушаркою» слід
задоволити, оскільки ЖБК № 148 участі в
облаштуванні даного нежитлового
приміщення не приймало, облаштували
дане нежитлове приміщення позивачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за свої кошти, а отже
набули права на користування таким.
Наведене стверджується долученими до
матеріалів справи квитанціями на
придбання матеріалів (а.с.15-17 том 1).

Щодо використання та поділу
тамбуру-прихожої по ? частині
нежитлового приміщення суд вважає, що в
цій частині позову слід відмовити,
оскільки таке приміщення як
тамбур-прихожа в план обох квартир не
входить.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини,крім випадків,
передбачених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, завданих
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Суд повинен з'ясувати чим
підтверджується факт заподіяння
позивачу моральних та фізичних
страждань.

Особа звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що
моральна шкода заподіяна не з її вини,
або взагалі така не заподіяна.

Суд вважає, позивач не довела позовні
вимоги про стягнення моральної шкоди,
оскільки на думку суду моральна шкода в
розмірі 10000 грн. з відповідача є
необґрунтованою, позивач не довела, що
відповідачем було завдано моральну
шкоду в будь-якому розмірі і в позові
про стягнення моральної шкоди слід
відмовити.

Щодо зустрічного позову, то в
задоволенні такого слід відмовити за
недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України,
ст. 100 ЖК України, ст. 16, 23, 1167 ЦК України,
суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
користування на нежитлове приміщення,
розміром 4,08мх3,75 м., прилеглої до
квартири АДРЕСА_1.

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ЖБК
№148 про зобов'язання ОСОБА_5 не чинити
перешкод в користуванні прихожею,
розміром 1,5 м.х1,5 м. та зобов'язання
ОСОБА_5 членів його сім'ї не порушувати
і дотримуватись встановленого зборами
уповноважених ЖБК №148 порядку
користування прихожею по 1/2 частині до
квартири №29 і №30 будинку АДРЕСА_1 та
зобов'язання їх закривати двері на ключ
та стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3, ОСОБА_4 10000 грн. моральної шкоди -
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:
ЖБК №148, Залізнична районна
адміністрація Львівської міської ради,
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні приміщенням загального
користування в першому під'їзді
будинку АДРЕСА_1, а саме: сходовою
площадкою восьмого поверху, сходовим
майданчиком та сушаркою, які
розташовані між восьмим та дев'ятим
поверхом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Ригіна Л.М.