Справа № 765/1378/13-ц
Категорія № 4
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2013 року Нахімовський районний
суд м. Севастополя в складі :

головуючого - судді Єзерського П.О.

при секретарі Мінакової Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Севастополі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною,
суд

В С Т А Н О В И В :

28.02.2013 р. ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
звернулася до суду з вказаним
позовом, який в ході судового
розгляду уточнив, та просив визнати
правочин недійсним без застосування
наслідків, а саме визнання недійсною
розписки від 15.09.2011 р. про отримання
ОСОБА_2 від ОСОБА_3 боргу у розмірі
43000 доларів США.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов.

Представник відповідачки просив
справу провадженням закрити,
оскільки факти, на які посилається
представник позивача, були предметом
розгляду суду.

Вислухавши сторони, дав оцінку
доказам, які представив представник
позивача, суд прийшов до висновку
про необґрунтованість заявлених
вимог.

Судом встановлено, що рішенням
Нахімовського райсуду м. Севастополя
від 26.05.2010 р. з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 стягнуто 571500 гривень 39
копійок.

Як встановив суд, в 2011 р.
відповідачка добровільно погодилася
сплатити 79 000 доларів США, та просила
позивачу написати розписку про
отримання від неї грошових коштів.
Відповідачка пообіцяла, що
розрахується після того, як продасть
квартиру чоловіка. В травні 2012 р.
ОСОБА_2 виявив пропажу розписки. У
телефонній розмові відповідачка
зізналася, що розписка у неї, та цю
розписку він сам їй видав.

Вважаючи розписку безгрошовою,
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Рішенням суду від 18.10.2012 р., яке
ухвалою апеляційного суду м.
Севастополя від 20.12.2012 р. залишено без
змін, відмовлено в задоволені позову
ОСОБА_2 про визнання розписки
безгрошової.

Пред'являючи справжній позов, позивач
посилається на ст. 225 ЦК України і
вказує, що в момент вчинення
правочину 15.09.2011 р. та написання
розписки про одержання ним від
відповідачки суми 43000 доларів США,
він хоча і був дієздатний, проте в
силу стресової ситуації та нервового
напруження, він знаходився в такому
стані, що не міг давати відповідь
своїм діям.

Стаття 225 ЦК України передбачає, що
правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
( або ) не могла керувати ними, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом цієї особи, а у разі її
смерті - за позовом інших осіб, чиї
цивільні права або інтереси
порушені.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
посилається на медичні документи за
1974 - 1977 р., які знаходяться в архіві
Міністерства оборони РФ, оскільки на
підставі цих документів був
звільнений від проходження строкової
військової служби в 1974 р., та які
свідчать про лікування ним в 1977 р.,
довідок і висновок приватної клініки
від 23-26.10.2012 р. про обстеження і
встановлення діагнозу хвороби.

Проте, на вимогу суду надати
відомості про медичні установи, які
надавали йому послуги з 1977 р. до
жовтня 2012 р. не назвав і не
підтвердив, що за цей період йому
медичні послуги не надавалися.

Вказані документи необхідні при
проведені комплексної
судово-медичної експертизи на
призначення якої наполягав
представник позивача.

2

Згідно ст. 66, ч. 6 ст. 147 ЦПК України,
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і підлягає оцінці за
правилами, встановленими ст. 212 ЦПК
України, частина 3 якої передбачає,
що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Іншими доказами представник позивача
вимоги не обґрунтовує, а ті на які
посилався частково були предметом
судження суду при розгляді справи
про визнання розписки від 11.09.2011 р.
безгрошовою.

При таких обставинах, підстави для
задоволення позову згідно ст. 225 ЦК
України, відсутні.

Доводи представника відповідача про
закриття провадження по справі не
заслуговують уваги, оскільки позов
заявлено з інших підстав, ніж раніше
розглянутий по суті.

Що стосується клопотання позивача
про витребування доказів - медичних
документів з Міністерства оборони
РФ, то відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК
України, клопотання про витребування
доказів може бути задоволено судом,
лише у випадку, коли позивач надасть
відомості про неможливість отримання
таких доказів особисто і йому в
цьому відмовлено.

Такі відомості представник позивача
не надав.

Крім того, події з розпискою мали
місце в вересні 2011 р., а документи,
які підтвердять стан здоров'я ОСОБА_2,
відносяться до періоду 1974-1977 р.

Оскільки в задоволенні позову
відмовлено, судові витрати, понесені
позивачем, у відповідності до ст. 88
ЦПК України, не відшкодовуються.

На підставі ст. 225 ЦК України,
керуючись ст. 10, 11, 60, 88 ч. 1, 3, 209, 212 -
215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання угоди недійсною, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду м.
Севастополя, через Нахімовський
райсуд м. Севастополя. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Нахімовського районного

суду міста Севастополя
Єзерський
П.О.