Справа № 512/1031/13-ц
Провадження № 2/512/330/13
У Х В А Л А

"18" грудня 2013 р. смт. Саврань,
Одеської області

Суддя Савранського районного
суду Одеської області Лепеха В.А.,
розглянувши цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу та процентів, -

в с т а н о в и в:

05.11.2013 року до Савранського
районного суду Одеської області
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та
процентів.

Ухвалою від 14.11.2013р. по справі
відкрито провадження.

18.12.2013р. позивачем до суду подано
заяву про забезпечення позову.

В своїй заяві позивач вказав, що у
зв'язку із зверненням з позовною заявою
до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та
процентів та зважаючи на те, що
відповідачем можуть бути вжиті
будь-які заходи щодо приховання свого
майна та коштів, що позбавить позивача
можливості задовольнити свої вимоги за
їх рахунок, ОСОБА_1 просить суд накласти
арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 на
праві власності у якості забезпечення
позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК
України, забезпечення позову
допускається на будь - якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з ст. 152 ЦПК України, позов
забезпечується в тому числі шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.
При цьому, види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Ч. 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 p. „Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" роз'яснено, що
згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

У ч. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
p. „Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" роз'яснено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Суддя дослідивши матеріали
справи, дійшов висновку, що заява про
забезпечення позову не підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Суддею встановлено, що до заяви
про забезпечення позову, не додано
доказів наявності або відсутності
майна і грошових коштів, що належать
відповідачеві.

Дана обставина унеможливлює
встановлення відповідності виду
забезпечення позову, який просить
заявник, позовним вимогам.

Позивачем заявлено клопотання
про витребування доказів щодо
наявності майна, яке належить
відповідачу. Після отримання судом
відповідної інформації, питання про
забезпечення позову можливо буде
розглянути повторно.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 151-154 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення суми боргу та процентів -
відмовити.

Ухвала окремо від судового
рішення оскарженню не підлягає.

Суддя
В.А.Лепеха