Справа № 427/1885/13-ц
Провадження № 2/427/1152/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2013 року

Свердловський міський суд Луганської
області в складі головуючого судді
Маркової Т.Г.,

При секретарі Гойдіній Я.О.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Свердловська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства « Плюс Банк»,
Публічного акціонерного товариства «
Ідея Банк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в обґрунтування якого
зазначає, що 27.09.2011 року між ним та
уповноваженим представником ПАТ «Плюс
Банк» було укладено кредитний договір
№ 910.108894, відповідно до якого банк надав
йому кредит у сумі 141956.20 гр. під 20.9 %
строком на 36 місяців для фінансування
купівлі транспортного засобу марки
ГАЗ у сумі 133920 гр., фінансування
страхового платежу за страхування
життя позичальника в сумі 8036.20 гр.

Він щомісячно сплачував кредит, у
відповідності з встановленим йому
графіком. Суми платежів з 01.11.2011 року
складали по 5353.05 гр., з 01.11.2012 року – по
27.09.2014 року - по 5911.65 гр. В березні 2012
року за телефоном йому фахівець банку
повідомив, що розмір щомісячного
платежу змінився та дорівнює 5430 гр.,
тому з березня 2012 року він почав
здійснювати платежі у зазначеному
розмірі, але новий графік поштою він
так і не отримав.

В жовтні 2012 року з його рахунку «Ідея
ОСОБА_2» була знята сума страхової
виплати в розмірі 1 000 гр. При цьому
представник «Ідея ОСОБА_2» його
повідомив, що цей банк є
правонаступником попереднього ОСОБА_2,
а зазначена сума знята через наявність
у нього заборгованості за кредитом.
Будучи не згодним з цим, він звернувся
письмово листом до ПАТ «Плюс Банк»,
оскільки саме з ним укладав кредитний
договір, та отримав відповідь від 05.12.2012
року, якою «Ідея Банк» повідомив його,
що починаючи з 01.08.2012 року процентна
ставка за користування кредитом
становить 24.99% річних та відмовився
видати інформацію про розмір
заборгованості і період її утворення,
посилаючись на те, що така інформація є
платною.

Вважає, що такими діями відповідачів
порушені його права споживача, а саме:

1) п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України « Про
захист прав споживача», оскільки
відповідач « Плюс Банк » не надав йому
необхідної, достовірної та своєчасної
інформації про нового кредитора «Ідея
Банк», чим також порушені вимоги ст.ст.
512, 513 ЦК України, оскільки правочин
щодо зміни кредитора вчиняється у тій
самій формі, що і правочин, на підставі
якого виникло зобов’язання. Його
зобов’язання з «Плюс Банк » виникли на
підставі письмового договору, але
будь-якого договору з «Ідея Банк» він
не підписував, тому відповідно до ч. 2
ст. 517 ЦК України, боржник має право не
виконувати свого обов’язку новому
кредиторові до надання боржникові
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов’язанні. Він же не
отримував від ПАТ «Плюс Банк » жодного
доказу переходу до ПАТ «Ідея Банк» прав
за його кредитним договором.

2) ОСОБА_3 до ч. 3 ст. 11 Закону України «
Про захист прав споживачів»,
персональні данні споживача, отримані
у зв’язку з укладанням договору,
можуть використовуватися
кредитодавцем виключно для оцінки
фінансового стану споживача та його
можливості виконати зобов’язання. Він
же не надавав згоди ПАТ «Плюс Банк »
передавати його персональні данні
третім особам, в тому числі ПАТ «Ідея
Банк», чим кредитодавцем порушено
вимоги Закону України « Про захист
персональних даних».

3) ОСОБА_3 до ч. 4 ст. 11 Закону про захист
прав споживачів, про зміну відсоткової
ставки за споживчим кредитом, споживач
повідомляється протягом семи
календарних днів з дати її зміни. Без
такого повідомлення будь-яка зміна
відсоткової ставки є недійсною.
Належним повідомленням вважається
вручення особі рекомендованого листа
під підпис. ОСОБА_3 до зазначеної норми,
у договорі споживчого кредиту
зазначається сума кредиту, детальний
розпис загальної вартості кредиту для
споживача: річна відсоткова ставка за
кредитом.

Таким чином вважає, що у випадку
підвищення відсоткової ставки, банк
повинен був навести належну
аргументацію збільшення відсоткової
ставки з посиланням на факти і докази,
що їх підтверджують, надати детальні
розрахунки, а також узгодити із
споживачем новий графік платежів, але з
боку первісного кредитора такі дії не
проводилася, а ПАТ «Ідея Банк» взагалі
не мав права нового кредитора за даним
договором, а тому лист цього ОСОБА_2 від
05.12.2012 року він вважає як незаконною
підставою для підвищення процентної
ставки за кредитом.

Крім того, відповідно до п.2.2 Постанови
Правління НБУ від 11.10.2008 року № 319,
внесення до кредитного договору змін
щодо вартості кредиту, що не відповідає
змінам облікової ставки НБУ,
кваліфікуватиметься як порушення
вимог ст. 49 Закону України « Про банки і
банківську діяльність».

4) ОСОБА_3 до ч. 1 ст. 18 Закону України «
Про захист прав споживачів»,
виконавець послуг не повинен включати
в договір умови, які є несправедливими.
Згідно п.4.ч.5 ст. 11 несправедливими є
умови договору про надання споживчого
кредиту, що встановлюють
дискримінаційні відносно споживача
умови зміни процентної ставки.

У кредитному договорі було передбачено
можливість зміни з ініціативи ОСОБА_2
процентів за користування кредитом і
встановлено порядок такої зміни без
внесення змін до ОСОБА_4 ( п.3 р.2, п.1 п.6),
тобто в односторонньому порядку.

Згідно з Законом України від 12.12.2008 року
№ 661-У1 « Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку», що набув чинності з 09.01.2009
року, ЦК України доповнено ст. 1056-1,
відповідно до ч. 2 якої, встановлений
договором розмір процентів не може
бути збільшеним в односторонньому
порядку. Тобто з моменту прийняття
даної зміни, банки можуть підвищити
відсоткову ставку за договором лише
повністю узгодивши нові умови з
боржником. Частиною 3 ст. 1056-1 ЦК України
встановлено, що умова договору щодо
права банку змінювати розмір процентів
в односторонньому порядку є нікчемною.

Частиною 4 ст. 55 Закону України « Про
банки і банківську діяльність», банкам
забороняється в односторонньому
порядку збільшувати розмір процентної
ставки за кредитними договорами.
Кредитний договір між ним та ПАТ «Плюс
Банк » укладався 27.09.2011 року, тобто на
час дії зазначених норм, а тому п. 3 р. 2
та п.1 р. 6 договору є нікчемними в
розумінні ст. 1056-1 ЦК України.

5) Крім того, у Графіку щомісячних
платежів невірно розрахована сума
кредиту та сума відсотків, що
підлягають сплаті, а саме ця сума
збільшена.

Так, за умовами договору ( п.1р.1, п.1.р.5),
ОСОБА_4 надав йому кредит у сумі 141 956.20
гр. ( перший транш кредиту). ОСОБА_3 до
п.6.р.1 ОСОБА_4 мав право надати йому
другий транш кредиту не пізніше 27.09.2012
року у сумі 10 883.28 гр., але вказаний транш
йому фактично не надавався, в той час як
графік щомісячних платежів
розрахований, виходячи з суми кредиту,
що складається з двох траншів -152 839.48 гр.
( стовпчик 3 графіка) .

За умовами п.1 р.2 ОСОБА_4, процента
ставка кредиту складає 20,9 річних.

В Графіку проценти розраховані:

- по перше на суму кредиту 152 839.48 гр.,
замість 141 956.20 гр.,

- застосована ставка 28.56 % з 01.11.2011 року
по 01.10.2012 року, починаючи з 01.11.2012 року по
27.09.2014 року – 25.86 %.

Враховуючи умови договору, він повинен
сплатити ОСОБА_2 суму кредиту 141 956.20 гр.
та 20.9 % річних, що становить 29 668.84 гр., в
той час, як у Графіку зазначено 53 276.37 гр.
ОСОБА_5 сума, що підлягає поверненню
ОСОБА_2 за умовами ОСОБА_4 становить 171
625. 04 гр. ( за графіком 206 115.85 гр.).

Станом на 01.03.2013 року ним за договором
було сплачено 76 626.74 гр. за 20 міс., тому
місячний платіж з 01.03.3013 року має
складати 3 831.34 гр., в той час як Графіком
передбачено 5 911.65 гр.

Просить постановити рішення, яким
визнати дії ПАТ «Плюс Банк»
незаконними та такими, що порушують
його права як споживача, зобов’язати
відповідача надати йому новий графік
щомісячних платежів за кредитним
договором, виходячи із заборгованості
станом на 01.03.2013 року в розмірі 76 626.74 гр.
з щомісячним платежем у розмірі 3 841. 34
гр.

Уточненнями до позовної заяви, з
урахуванням заміни на належного
відповідача «Ідея Банк», з посиланням
на ч. 4 ст. 11, ч. 1 ст. 18, п.4.ч 5 ст. 11 Закону
України « Про захист прав споживачів»,
п.2.2 Постанови Правління НБУ від 11.10.2008
року № 319, позивач зазначає, що
відповідачем не надано належних
доказів отримання ним листів про
підвищення процентної ставки з 01.01.2012
року на 21.03 %, та з 01.08.2012 року – 24.99 %,
просить визнати дії ПАТ «Ідея Банк»
щодо ненадання детального розпису
загальної вартості кредиту за
кредитним договором № 910.108894 від 27.09.2011
року незаконними та такими, що
порушують його права як споживача;
визнати дії ПАТ «Ідея Банк» щодо зміни
процентної ставки за зазначеним
кредитним договором ставки з 01.01.2012
року на 21.03 %, та з 01.08.2012 року – 24.99 %
незаконними та такими, що порушують
його права як споживача; зобов’язати
ПАТ «Ідея Банк» здійснити
перерахування платежів за кредитним
договором за процентною ставкою 20.9 %,
виходячи з суми отриманих траншів з
лімітом кредиту у розмірі 141 956.20 гр., з
урахуванням здійснених ним платежів.

В судове засідання позивач не
з’явився, надав заяву про розгляд
справи у його відсутності, наполягає на
задоволенні позову.

Представник відповідача ПАТ «Ідея
Банк» у судове засідання також не
з’явився, надав заяву про розгляд
справи у його відсутності та
заперечення, з яких убачається, що
згідно кредитного договору № 910.10894 від
27.09.2011 року, укладеного між позивачем
ПАТ «Плюс Банк», яке змінило
найменування на ПАТ «Ідея Банк»,
відповідно до змін до статуту від 13.10.2011
року, ОСОБА_4 надав позивачу кредит в
сумі 141 956.20 гр. на 36 місяців на
фінансування купівлі транспортного
засобу в сумі 133 920 гр. та фінансування
страхового платежу страхування життя
позичальнику в сумі 8036.43 гр. ОСОБА_3 до п.
1 р. 2 договору передбачено, що за
користування кредитом позичальник
сплачує проценти річні в розмірі, що
визначаються як змінна частина ставки,
збільшена на 6.9000% ( ОСОБА_2). Станом на
день укладання договору змінна частина
ставки становить 14.000%, що разом з маржою
банку складає 20.9000%. Пунктом 2 та 3 р.2
Кредитного договору передбачено, що
змінна частина ставки визначається
станом на перше число кожного кварталу
як середнє за попередні 12 місяців, на
підставі щоденних звітів форми 350 за ці
місяці, які складаються банком, згідно
з Правилами НБУ організації
статистичної звітності. Якщо
визначений таким чином розмір змінної
частини ставки відрізняється від
діючої змінної частини ставки
принаймні на 1.0% у більшу сторону, або на
1.5 % в меншу сторону, такий розмір
змінної частини ставки діє з першого
числа такого кварталу ( з моменту
перегляду). ОСОБА_2 повідомляє про
актуальний розмір процентної ставки, а
також при впровадженні процентної
ставки надає позичальникові новий
графік рекомендованим листом без
внесення змін ( доповнень) до ОСОБА_4.
Повідомлення про актуальний розмір
процентної ставки стає невід’ємною
частиною ОСОБА_4. Звіт форми 350 на перше
число кожного кварталу розміщується
банком для ознайомлення в приміщенні
підрозділу продажу депозитних та
кредитних продуктів ОСОБА_2.

При цьому в п. 4 р. 2 договору визначено,
що Позичальник стверджує, що розуміє
суть і принципи визначення процентної
ставки, усвідомлює ризики, які
випливають із змінної частини ставки
за весь період кредитування і
погоджується на ці ризики. Таким чином,
процедура зміни процентної ставки за
договором була погоджена сторонами за
вільним волевиявленням сторін, в тому
числі позивача.

Однак, позивач дійшов хибного висновку
про те, що відповідач скористався
правом, передбаченим р. 6 договору та
ініціював перед позивачем зміну
фіксованої процентної ставки, оскільки
вона може бути встановлена лише у
випадку ліквідації НБУ звіту за формою
350 або в разі, якщо зобов’язання про
змінну частину ставки стає недійсним з
інших передбачених Законом підстав,
але протягом всього терміну дії
договору фіксована ставка ОСОБА_2 не
застосовувалась, а діяла змінна
процентна ставка, передбачена п. 1 р. 2
Кредитного договору.

Зміна відсоткової ставки, про яку
заявляє позивач, відбулась відповідно
до порядку, встановленого п. 1 р. 2
Кредитного договору. ОСОБА_2 виконав
свій обов’язок, передбачений п. 3 р. 2
Кредитного договору та повідомив
позичальника про актуальний розмір
процентної ставки, що підтверджується
листом-повідомленням від 06.08.2012 року та
новим графіком ануїтетних платежів, що
додається до нього.

Як вбачається з виписки з особового
рахунку з 27.09.2011 року по 24.04.2013 року
позивачу був наданий другий транш
кредиту від 05.10.2012 року в сумі 6 258.85 гр.
для фінансування страхового платежу за
страхування життя позичальника, згідно
договору, тому посилання позивача щодо
ненадання йому другого траншу кредиту
є безпідставними та неправдивими. Щодо
другої частини траншу від 05.10.2012 року на
фінансування страхового платежу для
страхування транспортного засобу на
умовах повного КАСКО в сумі 4624.43 гр., то
він оплачується на основі рахунку –
фактури від страхової компанії, який
нею надсилається до банку за
зверненням позичальника. Оскільки
такої умови виконано Позивачем не було,
то і гроші в цій сумі не надавались.

З посиланням на ст.ст. 626, 627, 512 ч. 1, 516 ч. 1
ЦК України, зазначає, що ОСОБА_4 жодним
чином не змушував Позивача укладати
цей кредитний договір, а, навпаки, сам
позивач проявив ініціативу і звернувся
до ОСОБА_2 для отримання грошових
коштів на умовах кредиту, не зважаючи
на те, що на момент укладання
кредитного договору, був вільним у
виборі ОСОБА_2, з яким мін має намір
вступити у правові відносини. ОСОБА_2 в
свою чергу не нав’язував своїх умов
позичальнику. Що стосується
правонаступництва, зазначає, що ПАТ
«Плюс Банк» змінило найменування на
ПАТ «Ідея Банк» відповідно до змін до
статуту від 13.10.2011 року, інформація про
що була опублікована на офіційному
сайті ОСОБА_2, тому не можна вважати
зміни найменування заміною сторони
кредитора в зобов’язанні.

На підставі ст.ст. 638 ч. 1, 1054, 1046 ЦК
України, зазначає, що, на момент
укладання договору, сторони досягли
згоди з усіх істотних умов договору,
про що свідчить їх підписи у договорі.
Крім того, відповідач виконав умови
договору та надав кредит в сумі 64 734.44
гр. строком на 24 місяці для
фінансування купівлі транспортного
засобу та фінансування страхового
платежу страхування життя, з чого
випливає, що відповідач виконував
умови договору належним чином.

ОСОБА_3 до ч. 4 ст. 11 Закону України « Про
захист прав споживачів», у договорі про
надання споживчого кредиту може
зазначатися, що відсоткова ставка за
кредитом може змінюватися від зміни
облікової ставки НБУ або в інших
випадках., про що споживач
повідомляється кредитодавцем протягом
7 календарних днів з дня її зміни.

Пунктом 3.5 Правил надання банками
України інформації споживачу про
умови, кредитування та сукупну
вартість кредиту, затверджених
постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007
року, передбачено, що банки мають право
змінювати процентну ставку за кредитом
лише в разі настання події, не залежної
від волі сторін договору, яка має
безпосередній вплив на вартість
кредитних ресурсів банку.

У п. 4 р. 2 ОСОБА_4 процедура зміни
процентної ставки за договором була
погоджена сторонами за вільним
волевиявленням сторін, в тому числі
позивача.

З посиланням на п. 28 Постанови Вищого
спеціалізованого суду України № 5 від
30.03.2012 року « Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», зазначає, що вимоги
позивача щодо підвищення процентної
ставки за кредитним договором є
безпідставними, оскільки умовами
спірного кредитного договору між
позивачем та ПАТ «Ідея Банк» погоджена
процедура зміни умов договору шляхом
прийняття позивачем пропозиції банку
щодо зміни розміру фіксованої
процентної ставки залежно від зміни
обставин кредитного ризику. Позивач
погодився з такими умовами договору,
підписавши його особисто, та не мав
щодо цього заперечень на момент
підписання договору, тому підвищення
відсоткової ставки здійснювалось
ОСОБА_2 із врахуванням вимог
законодавства, що діяло на час
виникнення спірних правовідносин, а
тому відсутні правові підстави для
визнання дій банку щодо підвищення
відсоткової ставки незаконними, та
такими, що порушують права позивача.

Укладаючи кредитний договір, сторони
дотримали в повному обсязі вимоги
цивільного законодавства щодо
предмету договору, його ціни, строку
повернення кредиту, розміру відсотків,
письмової форми, а тому підстави для
визнання дій ПАТ «Ідея Банк»
недійсними та такими, що порушують
права позивача – відсутні.

Просить у задоволенні позову позивача
відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до договору № 910.10894 про
відкриття кредитної лінії, укладеного
27.09.2011 року між позивачем та ПАТ «Плюс
Банк», ОСОБА_4 надає позичальнику
кредит шляхом відкриття кредитної
лінії з можливістю отримання траншів
кредиту з лімітом 141 956.20 гр. строком на 36
місяців ( а.с. 6-7). Кредит надається
окремими траншами в кількості не
більше двох, з яких перший транш
надається в розмірі 133 920 гр. на
фінансування купівлі позичальником
транспортного засобу та фінансування
страхового платежу за страхування
життя позичальника в сумі 8036.20 гр., а
другий транш надається в строк не
пізніше 27.09.2012 року на фінансування
страхового платежу за страхування
життя позичальника в розмірі 6258.85 гр. та
фінансування страхового платежу для
страхування ТЗ на умовах КАСКО в сумі
4624.43 гр.

За користування кредитом ( кредитною
лінією) позичальник сплачує проценти
річні в розмірі, що визначається як
змінна частина ставки - Ш, збільшена на
6.9000% ( маржу банку). Станом на день
укладання ОСОБА_4 змінна частина ставки
становить 14.000%, що разом з маржою банку
складає 20.900%. Змінна частина ставки
визначається станом на перше число
кожного кварталу як середнє за
попередні 12 місяців, на підставі
щоденних звітів форми 350 за ці місяці,
які складаються банком, згідно з
Правилами НБУ організації
статистичної звітності. Якщо
визначений таким чином розмір змінної
частини ставки відрізняється від
діючої змінної частини ставки
принаймні на 1.0% у більшу сторону, або на
1.5 % в меншу сторону, такий розмір
змінної частини ставки діє з першого
числа такого кварталу ( з моменту
перегляду). ОСОБА_2 повідомляє про
актуальний розмір процентної ставки, а
також при впровадженні процентної
ставки надає позичальникові новий
графік рекомендованим листом без
внесення змін ( доповнень) до ОСОБА_4.
Повідомлення про актуальний розмір
процентної ставки стає невід’ємною
частиною ОСОБА_4. Звіт форми 350 на перше
число кожного кварталу розміщується
банком для ознайомлення в приміщенні
підрозділу продажу депозитний та
кредитних продуктів ОСОБА_2.

При цьому в п. 4 р. 2 договору визначено,
що Позичальник стверджує, що розуміє
суть і принципи визначення процентної
ставки, усвідомлює ризики, які
випливають із змінної частини ставки
за весь період кредитування і
погоджується на ці ризики.

ОСОБА_3 до п.1 р. 5 ОСОБА_4, за дорученням
позичальника, кредитні кошти
перераховуються ОСОБА_2, після надання
ним забезпечення згідно р. 3 ОСОБА_4 та
підписання ним договору застави ТЗ і
договору страхування ТЗ на умовах
повного КАСКО.

Невід»ємною частиною договору є
додаток до нього № 1, який складає
Графік щомісячних платежів, з якого
убачається, що до повернення кредиту за
період з 01.11.2011 року по 27.09.2014 року
нараховано 152 839.48 гр., та виходячи з
цього також нарахована сплата
процентів на суму 53 276.37 гр. ( а.с. 7).

ОСОБА_3 до договору добровільного
страхування життя позичальників
кредитів № ПБ 5А-60 від 09.11.2010 року,
страховиком є ПАТ «Страхова компанія
УНІКА Життя», страхувальником є
фізична особа, згідно із заявою на
страхування, яка є невід’ємною
частиною цього договору, а
вигодонабувачем є ВАТ «Плюс Банк», щодо
об’єктів страхування, якими є майнові
інтереси, що не суперечать чинному
законодавству, пов’язані з життям
застрахованої особи. ( а.с. 55-56).

Як зазначає відповідач, договір
добровільного страхування життя
позичальника від 09.11.2010 року укладався
шляхом його приєднання до даного
договору на підставі заяви про
приєднання до договору добровільного
страхування життя від 27.09.2011 року, в
якій вказується, що термін страхування
становить 24 місяці ( а.с. 57-58).

З наданої відповідачем заяви позивача
від 29.09.2011 року про приєднання до
договору добровільного страхування
життя убачається, що порядок сплати
страхового платежу: 8036.20 гр. - в день
видачі кредиту та сума 6258.85 гр. – не
пізніше 27.09.2012 року. Страхова виплата
дорівнює сумі заборгованості за
кредитним договором № 910.10894 про
відкриття кредитної лінії від 27.09.2011
року ( а.с. 61).

ОСОБА_3 до Статуту Публічного
акціонерного товариства « Ідея Банк»,
затвердженого загальними зборами
акціонерів від 16.04.2013 року, та
зареєстрованого 25.07.2013 року, після
погодження 22.07.2013 року НБУ ( а.с. 67-83), ПАТ
«Ідея Банк» утворилось внаслідок зміни
назви ПАТ «Плюс Банк» і є
правонаступником всіх його прав і
обов’язків. ПАТ «Плюс Банк» було
створене шляхом перетворення ВАТ
«Плюс Банк», який в свою чергу був
правонаступником ВАТ « АКБ
Прикарпаття». Таким чином, в судовому
засіданні встановлено, що фактично
відбулася лише зміна найменування
кредитора з «Плюс Банк» та «Ідея Банк»,
а не його заміна, тому посилання
позивача на ст. 512-513 ЦК України щодо
письмової форми правочину при заміні
кредитора у зобов’язанні, як і щодо
передачі його персональних даних до
третіх осіб, є такими, що не
заслуговують уваги.

Як передбачає п. 4 ч. 5 ст. 11 Закону
України « Про захист прав споживачів»,
несправедливими є умови договору про
надання споживчого кредиту, що
встановлюють дискримінаційні відносно
споживача умови зміни процентної
ставки.

Посилаючись на те, що відповідачем
безпідставно здійснено підвищення
процентної ставки за користування
кредитом, позивач посилається на ст.1056-1
ЦК України, яка ( в редакції на момент
укладання договору) передбачала, що
розмір процентів та порядок їх
сплати за договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту
і пропозицій, які склалися на
кредитному ринку, строку користування
кредитом, розміру облікової ставки та
інших факторів. Встановлений
договором розмір процентів не може
бути збільшений банком, іншою
фінансовою установою в
односторонньому порядку. Умова
договору щодо права банку, іншої
фінансової установи змінювати розмір
процентів в односторонньому порядку є
нікчемною.

Позивач зазначає, що кредитодавцем
була збільшена процентна ставка за
користування кредитом п. 1 р. 6
Кредитного договору.

На підтвердження зазначених порушень
ОСОБА_2, позивач надає лист ПАТ «Ідея
Банк» від 05.12.2012 року, надісланий йому
за відповідним зверненням, з якого
убачається, що за вказаним договором
процентна ставка станом на 01.08.2012 року
становить 24.99 %. Довідка про стан
заборгованості ( рух коштів по
кредитних рахунках) є платною. При
цьому відповідач вказує, що
повідомлення про підняття відсоткової
ставки та новий графік погашення були
надіслані йому рекомендованим листом
в серпні 2012 року. ( а.с. 8).

Заперечуючи проти цього, відповідач
вказує, що мало місце не збільшення
відсоткової ставки, а введення змінної
частини ставки, передбаченої п. 2 р. 2,про
що належним чином було повідомлено
позивача, на підтвердження чого надає
листи на ім’я позивача, та графіки
сплати ануїтетних платежів з 01.01.2012
року та 01.08.2012 року ( а.с. 25-28). З вказаних
листів убачається повідомлення ПАТ
«Ідея ОСОБА_2», що він є
правонаступником ПАТ «Плюс Банк», та що
з 01.01.2012 року розмір відсоткової ставки,
в зв’язку із зміною змінної частини
ставки, змінено з 20.9% на 22.01%, а також з
листа від 06.08.2012 року, що у зв’язку з
поточною ситуацією на ринку фінансових
послуг відбулося значне збільшення
вартості ресурсів через підвищення
ринкових ставок на строкові депозити, у
зв’язку з чим з 01.08.2012 року збільшена
змінна частина ставки до 24.99 %, але на
підтвердження фактичного направлення
позивачу вказаних листів
рекомендованою поштою, як він сам
зазначає, з графіками сплати
ануїтетних платежів, та отримання їх
позивачем відповідач належних доказів
суду не надає. Лист про зміну платежу з
01.01.2012 року з 20.9% на 22.01 % не містить
взагалі будь-якої дати та номеру
вихідної кореспонденції, а також
підстави зміни змінної частини ставки.
В той час, як відповідно до наданих
відповідачем графіків ануїтетних
платежів, строки оплати зазначені
першого числа кожного місяця, в тому
числі з 01.08.2012 року, лист щодо зміни
змінної частини ставки датований 06.08.2012
року, а квитанція щодо нібито його
направлення на адресу позивача містить
штемпель пошти від 14.08.2013 року, але з
нього не убачається, що саме ним
направлявся лист позивачу з
відповідним графіком, оскільки опис
вкладення відсутній. Більш того,
зазначене відправлення направлялося
рекомендованим листом, але зворотне
повідомлення про вручення
рекомендованого відправлення, на
підтвердження вручення позивачу
вказаного листа, або будь-яких інших
доказів щодо цього, позивач суду не
надає.

Крім того, як зазначалося в кредитному
договорі, і це підтверджує відповідача,
що зміна змінної частини процентної
ставки відбувається на перше число
кожного кварталу, але як зазначає
відповідач, процентна ставка за
користування кредитом змінювалася з
01.08.2012 року, що не є першим числом
кварталу.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що відповідач,
на порушення вимог п. п.2-3 р. 2 Кредитного
договору, не повідомив позивача
належним чином про зміну змінної
частини ставки, та причини цього, чим
порушив його права, як споживача, та
умови кредитного договору в цій
частині, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в
цій частині підлягають задоволенню,
оскільки вірним слід вважати проценту
ставку 20.9000%. До такого висновку суд
також приходить з урахуванням Рішення
Конституційного Суду України від 1.07.2013
року № 7-рп2013, який наголошував, що межі
дії принципу свободи договору
визначаються законодавством з
урахуванням критеріїв справедливості,
добросовісності, пропорційності і
розумності. При цьому держава має
підтримувати на засадах
пропорційності розумний баланс між
публічним інтересом ефективного
перерозподілу грошових накопичень,
комерційними інтересами банків щодо
отримання справедливого прибутку від
кредитування і правами та
охоронюваними законом інтересами
споживачів їх кредитних послуг.

За умовами кредитного договору, банк
надав позичальнику кредит шляхом
відкриття кредитної лінії з можливістю
отримання траншів кредиту з лімітом 141
956.20 гр. строком на 36 місяців ( а.с. 6-7).
Кредит повинен надаватися окремими
траншами в кількості не більше двох, з
яких перший транш - в розмірі 133 920 гр. на
фінансування купівлі позичальником
транспортного засобу та фінансування
страхового платежу за страхування
життя позичальника в сумі 8036.20 гр.,
тобто на суму 141 956.20 гр., проти отримання
яких позивач не заперечує. Що
стосується другого траншу, то він
повинен був надаватися в строк не
пізніше 27.09.2012 року на фінансування
страхового платежу за страхування
життя позичальника в розмірі 6258.85 гр. та
фінансування страхового платежу для
страхування ТЗ на умовах КАСКО в сумі
4624.43 гр., але, як убачається з виписки з
особового рахунку позивача, йому були
перераховані лише 05.10.2012 року в розмірі
6258.85 гр. ( а.с. 31), в той час, як розрахунок
щомісячних платежів як на повернення
кредиту, так і сплати процентів, були
здійснені з 01.11.2011 року з урахуванням і
4624.43 гр., які не були йому виплачені,
так і 6258.85 гр., які було виплачено лише
05.10.2012 року.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку щодо часткового
задоволення позову в частині вимог до
зобов’язання відповідача здійснити
перерахування платежів за кредитним
договором за процентною ставкою 20.9000%,
виходячи з суми отриманих траншів з
лімітом кредиту в розмірі 141956.20 гр., з
урахуванням здійснених позивачем
платежів, оскільки фактично ним було
отримано крім зазначеної суми 05.10.2012
року ще і 6258.85 гр.

Як зазначалося вище і підтверджено
відповідачем у відповіді, про зміну
змінної частини процентної ставки
відповідач зобов’язаний був
повідомити позивача рекомендованим
листом з наданням графіку сплати
ануїтетних платежів. Відповідач,
наполягаючи на тому, що він виконав ці
умови договору, не надав суду
відповідних доказів надіслання цих
документів позивачу рекомендованим
листом та підтвердження отримання їх
ним, що призводило до нарахування
заборгованості за платежами та
неусвідомленості з цього позивача, і,
як наслідок, порушення умов договору
щодо порядку погашення кредиту. З
урахуванням викладеного, суд приходить
до висновку щодо задоволення позову
позивача в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись
Законами України « Про захист прав
споживачів», « Про банки і банківські
діяльність», «Про захист персональних
даних», ст.ст. 512, 513, 517, 1056-1 ЦК України,
ст..ст. 10, 1, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства « Плюс Банк»,
Публічного акціонерного товариства «
Ідея Банк» про захист прав споживачів
задовольнити частково.

Визнати дії ПАТ «Ідея Банк» щодо
ненадання ОСОБА_1 детального розпису
загальної вартості кредиту за
кредитним договором № 910.108894 від 27.09.2011
року незаконними та такими, що
порушують його права як споживача.

Визнати дії ПАТ «Ідея Банк» щодо зміни
змінної процентної ставки за
зазначеним кредитним договором ставки
з 01.01.2012 року на 21.03 %, та з 01.08.2012 року –
24.99 % незаконними та такими, що
порушують права ОСОБА_1 як споживача,
та зобов’язати ПАТ «Ідея Банк»
здійснити перерахування платежів за
кредитним договором за процентною
ставкою 20.9 %, виходячи з суми отриманих
траншів з лімітом кредиту у розмірі 148
215.05 гр., з урахуванням здійснених ним
платежів.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Мотивована частина рішення буде
виготовлена 24 грудня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
через Свердловський міський суд
потягом 10 днів з дня його проголошення,
а стороною, яка не біла присутня у
судовому засіданні – в той же час с
моменту отримання копії рішення по
справі.

Рішення набуває чинності, якщо
протягом вказаного часу не буде
отримано апеляційна скарга на нього.

Суддя
Т.Г.Маркова.