Петропавлівсько - Борщагівська с/р
Справа № 2-2920/12
Провадження № 2/369/2744/13
РІШЕННЯ

Іменем України

30.12.2013 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, Відділу
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
про визнання рішень сільської ради,
державних актів на право власності на
земельні ділянки недійсними, визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, скасування
державної реєстрації земельних
ділянок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3. ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа
Петропавлівсько-Борщагівська сільська
рада Києво-Святошинського району
Київської області, про визнання
недійсними рішень сільської ради,
державних актів на право власності на
земельні ділянки та договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
посилаючись на те, що у її приватній
власності перебуває земельна ділянка
площею 0,3775 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 яка належить їй на
підставі державного акту на право
приватної власності від 30 березня 2002
року, виданого на підставі рішення
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 30
листопада 2001 року. 0,2365 га даним
рішенням передано їй для ведення
особистого підсобного господарства, а
0,1410 га-для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель. 14 лютого 2011
року вона звернулась до ТОВ «Земля та
Право» із заявою встановити (відновити)
в натурі (на місцевості) межі земельних
ділянок для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення особистого селянського
господарства щодо вказаної її
земельної ділянки. ТОВ «Земля та Право»
виготовило технічну документацію, яка
була передана до Управління
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області для
визначення кадастрового номеру на її
земельну ділянку.

Управління Держкомзему розглянув дану
технічну документацію і повідомив, що
її земельна ділянка накладається на
земельні ділянки її сусідів ОСОБА_2 і
ОСОБА_3.

ОСОБА_2 є власником сусідньої земельної
ділянки площею 0,2000 га, розташованої в
АДРЕСА_2 на підставі державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку, виданого 22 січня 2008 року. Даний
Державний акт видано на підставі
рішення Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради 8 сесії 24 скликання від 22
травня 2003 року № 5/15.

ОСОБА_3, як спадкоємець після померлої
ОСОБА_6, є власником сусідньої
земельної ділянки площею 0,1487 га, що
розташована в АДРЕСА_3.

Дана ділянка належала померлій на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку від 22
січня 2008 року, виданого на підставі
рішення Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради 5 сесії 5 скликання від 23
листопада 2006 року № 15/1.

Таким чином, вказані земельні ділянки
по вул. Чкалова виділені та передані у
власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вже після
того, як вона стала законним власником
своєї земельної ділянки по АДРЕСА_1, а,
отже, накладка їх ділянок на її означає,
що при виділенні і передачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 у власність ділянок даним
особам передано і частину її земельної
ділянки, що прямо порушує її право
приватної власності.

У свою чергу ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого Першою обласною
державною нотаріальною конторою 20
серпня 2008 року, одержав 4 лютого 2009 року
на своє ім»я новий державний акт на
право власності на дану земельну
ділянку.

У подальшому ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу земельної ділянки №?
2947, посвідченим 11 червня 2010 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
продав вказану ділянку по АДРЕСА_2
громадянам ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а отже,
продав і частину її земельної ділянки,
яка займає площу накладки.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просила визнати недійсними та
скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,2000 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, виданий на ім»я ОСОБА_2 22 січня
2008 року, рішення
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради 8 сесії 24 скликання від 22
травня 2003 року № 5/15, на підставі якого
виданий вказаний державний акт в
частині, що стосується ОСОБА_2,
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1487 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,
виданий на ім»я ОСОБА_6 22 січня 2008 року,
рішення Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради 5 сесії 5 скликання від 23
листопада 2006 року № 15/1, на підставі
якого ОСОБА_6 видано вищевказаний
державний акт, в частині, що стосується
ОСОБА_6, державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1487 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, виданий на ім»я ОСОБА_3 4 лютого
2009 року, договір купівлі-продажу
земельної ділянки №? 2947, посвідчений 11
червня 2010 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 про продаж ОСОБА_3 ОСОБА_4
і ОСОБА_5 земельної ділянки, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,
визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом після
померлої ОСОБА_6, видане Першою
обласною державною нотаріальною
конторою 20 серпня 2008 року, а саме в
частині, яка стосується земельної
ділянки, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3.

Ухвалою суду від 24 вересня 2013 року
судом залучено до участі у справі в
якості співвідповідача
Петропавлівсько-Борщагівську сільську
раду Києво-Святошинського району
Київської області.

Ухвалою суду від 24 вересня 2013 року
судом залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Відділ Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2013 року
залучено до участі справі в якості
співвідповідачів Відділ
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області і Реєстраційну службу
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області.

У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1
остаточно визначилась з позовними
вимогами і до суду подана заява
позивачем про уточнення позовних
вимог, у якій позивач ОСОБА_1 зазначала,
що як вбачається з наявних у матеріалах
справи державних актів серії ЯЕ № 973011
від 22 січня 2008 року та серії ЯЕ № 973012
від 22 січня 2008 року, ділянкам ОСОБА_6 і
ОСОБА_2, що передані їм у власність
рішенням сільської ради, які вона у
позові просила визнати недійсними,
присвоєно кадастрові номери (ділянці
ОСОБА_2 присвоєно кадастровий номер
:01:036:0061, а ділянці ОСОБА_6-№
:01:036:0060), видано на ім»я цих осіб
державні акти на право власності на
такі незаконно набуті ділянки, а отже
проведено державну реєстрацію цих
ділянок.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
«Про державний земельний кадастр»
державна реєстрація земельної
ділянки-це внесення до державного
земельного кадастру передбачених цим
Законом відомостей про формування
земельної ділянки та присвоєння їй
кадастрового номера.

Позивач вважала, що одночасно з
визнанням недійсними рішень сільської
ради про передачу у власність вказаних
ділянок необхідно скасувати і державну
реєстрацію таких ділянок, оскільки
вона здійснена на підставі недійсних
та незаконних рішень, а отже ділянки, як
об»єкти цивільних прав, сформовані
незаконно.

З огляду на наявність накладки таких
ділянок на її ділянку це прямо означає,
що фактично частину її ділянки по
АДРЕСА_1 зареєстровано у Державному
земельному кадастрі як таку, що входить
до меж зовсім інших ділянок, належних
іншим особам, що є безумовним фактом
порушення її права приватної
власності, а також перешкодою в
розпорядженні нею своєю власністю,
тому як законний власник вона вимагає
усунення цих перешкод та відновлення
становища, яке існувало до порушення її
права.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з
посиланням на вимоги ст. ст. 3, 4, ч. 2 ст. 11,
ч. 2 ст. 31 ЦПК України, ч. 4 ст. 41
Конституції України, п. 4 ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст.
321, ст. 391, 393 ЦК України, ст. ст. 152, 155 ЗК
України, просила визнати недійсними
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,2000 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
виданий на ім»я ОСОБА_2 22 січня 2008 року,
рішення Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради 8 сесії 24 скликання від 22
травня 2003 року № 5/15, на підставі якого
виданий вказаний державний акт в
частині, яка стосується ОСОБА_2,
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1487 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,
виданий на ім»я ОСОБА_6 22 січня 2008 року,
рішення Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради 5 сесії 5 скликання від 23
листопада 2006 року № 15/1, на підставі
якого ОСОБА_6 видано вищевказаний
державний акт, в частині, що стосується
ОСОБА_6, державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1487 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, виданий на ім»я ОСОБА_3 04
лютого 2009 року, визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом після померлої
ОСОБА_6, видане Першою Київською
обласною державною нотаріальною
конторою 20 серпня 2008 року, а саме в
частині, яка стосується земельної
ділянки, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3; скасувати державну реєстрацію
земельної ділянки, що має кадастровий
№ :01:036:0060, та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3 державну реєстрацію
земельної ділянки, що має кадастровий
№ :01:036:0061 та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник позов підтримали і
просили його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позов не визнала і заперечувала проти
його задоволення.

У судовому засіданні представники
відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 позов не
визнали і заперечували проти його
задоволення.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3
не з»явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, до суду подав заяву, в якій
просив розглянути справу у його
відсутності і заперечував проти
задоволення позову.

У судове засідання представник
відповідача
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району не з"явився, про дату, час і місце
розгляду справи відповідач
повідомлявся належним чином, суду
надана заява про розгляд справи у
відсутності представника відповідача.

У судове засідання представники
відповідачів Відділу Держземагентства
у Києво-Святошинському районі
Київської області і Реєстраційної
служби Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
не з»явилися, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, причини неявки суду
невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки загальною
площею 0,3775 га (0,2356 га-для ведення
особистого селянського господарства, а
0,1410 га-для будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до Державного акта серії
ІІІ-КВ № 089305 на право приватної
власності на землю, виданого 30 березня
2002 року на підставі рішення виконкому
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради № 701 від 30 листопада 2001
року та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 1792.

Відповідачем ОСОБА_2 і матір»ю
відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_6 було за
спільною згодою розділено земельну
ділянку, що перебувала у їх спільному
користуванні, внаслідок чого за першою
було закріплено земельну ділянку
площею 0,2000 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3, а земельну ділянку
площею 0,0057 га було визначено як двір
загального користування ОСОБА_6 та
ОСОБА_2, що стверджується схемою,
підписаною ОСОБА_6, ОСОБА_2 та
землевпорядником
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради.

22 січня 2008 року відповідачу ОСОБА_2
відповідно до рішення 8 сесії 24
скликання
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради від 22 травня 2003 року №
5/15 було видано Державний акт серії ЯЕ №
973011 на право власності на земельну
ділянку площею 0,2000 га, кадастровий
номер :01:036:0061, цільове
призначення-для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 72.

22 січня 2008 року матері відповідача
ОСОБА_3 ОСОБА_6 відповідно до рішення 5
сесії 5 скликання
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради від 23 листопада 2006 року
№ 15/1 було видано Державний акт серії ЯЕ
№ 973012 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1487 га, кадастровий
номер :01:036:0060, цільове
призначення-для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 75.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Спадкове
майно у вигляді належної їй земельної
ділянки площею 0,1487 га, кадастровий
номер :01:036:0060, цільове
призначення-для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3
прийняв у спадщину її син відповідач
ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
20 серпня 2008 року державним нотаріусом
Першої київської обласної державної
нотаріальної контори Дудкіною Н.В. та
зареєстрованого за реєстровим № 1-1930.

04 лютого 2009 року відповідачу ОСОБА_3
було видано Державний акт серії ЯЖ №
690069 на право власності на земельну
ділянку площею 0,1487 га, кадастровий
номер :01:036:0060, цільове
призначення-для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3,
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 12.

11 червня 2010 року відповідач ОСОБА_3
продав відповідачам ОСОБА_4 і ОСОБА_5
земельну ділянку площею 0,1487 га,
кадастровий номер :036:0060, цільове
призначення-для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, на
підставі Договору купівлі-продажу
земельної ділянки, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрованого за реєстровим №? 2947.

14 лютого 2011 року позивач ОСОБА_1
звернулась до ТОВ «Земля і Право» із
заявою встановити (відновити) в натурі
(на місцевості) межі земельних ділянок
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд та для ведення особистого
селянського господарства щодо
вказаної її земельної ділянки. ТОВ
«Земля і Право» було встановлено
(відновлено) в натурі (на місцевості)
межі земельних ділянок позивача,
наданих їй для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та для
ведення особистого селянського
господарства.

09 березня 2011 року Управління
Держкомзему в Києво-Святошинському
районі Київської області надав ТОВ
«Земля і Право» відповідь за № 2682,
згідно з якою при визначенні
кадастрового номера на земельну
ділянку позивача було виявлено
технічну помилку, а саме земельна
ділянка ОСОБА_1 накладається на
земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

19 січня 2012 року позивачем ОСОБА_1
представником ТОВ «Земля і Право»,
головою земельної комісії та
землевпорядником
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради було складено Акт
виїзду земельної комісії та про
встановлення в натурі (на місцевості)
меж земельних ділянок, відповідно до
якого суміжні землевласники ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не погоджували з ОСОБА_1 межі
своїх ділянок під час процедури
приватизації; межі земельних ділянок
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 накладаються на межі
земельної ділянки позивача на площу
відповідно 0,0272 га та 0,0174 га.

Згідно довідки виконавчого комітету
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради від 02 грудня 2013 року №
1-12/1476 земельна ділянка ОСОБА_1 по
АДРЕСА_1, площею 0,3775 га, належна їй на
підставі державного акту на право
приватної власності від 30 березня 2002
року, є та завжди була ( у тому числі і 5
вересня 2007 року) суміжною земельною
ділянкою площею 0,1487 га по АДРЕСА_3, що
передана ОСОБА_6 у приватну власність
на підставі рішення
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області 5 сесії 5
скликання від 23 листопада 2006 року № 15/1.

Відповідно до довідки виконавчого
комітету
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради від 02 грудня 2013 року №
1-12/1477 земельна ділянка площею 0,3775 га,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_1 на підставі державного
акту на право приватної власності від 30
березня 2002 року, виданого на підставі
рішення Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 30
листопада 2001 року, перебуває у
фактичному володінні та користуванні
ОСОБА_1 з 1965 року у межах, відповідно до
даного державного акту.

В рішенні № РВ-013 про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру від 02
грудня 2013 року державного кадастрового
реєстратора зазначено, що на земельну
ділянку площею 0.2365 га-для ведення
особистого підсобного господарства,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_1 на підставі державного
акту на право приватної власності
ІІІ-КВ № 089305, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 1792
від 30 березня 2002 року, накладаються
наступні земельні ділянки: 1) земельна
ділянка, що має кадастровий №
:01:036:0060 (площа накладання складає
7,3527%); 2) земельна ділянка, що має
кадастровий № :01:036:0061 (площа
накладання складає 11,51%).

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно вимог ст. 393 ЦК України правовий
акт органу державної влади, органу
влади Автономної республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, який
не відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується. Власник майна, права
якого порушені внаслідок видання
правового акта органом державної
влади, органом влади Автономної
Республіки Крим або органом місцевого
самоврядування, має право вимагати
відновлення того становища, яке
існувало до видання цього акта.

Згідно вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог ст. 152 Земельного
кодексу України держава забезпечує
громадянам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю.

Згідно вимог ст. 155 Земельного кодексу
України у разі видання органом
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Відповідно до вимог ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалась або
могла довідатись про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно вимог ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. Якщо
суд визнає поважними причинами
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_6
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 і
відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за
спільною згодою розділено земельну
ділянку, внаслідок чого за ОСОБА_2
закріплено 0,2000 га, а за ОСОБА_6-0,1487 га
земельної ділянки.

ОСОБА_6 згідно рішення 5 сесії 5
скликання
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради від 23 листопада 2006 року
було видано державний акт на право
власності на вказану вище земельну
ділянку 22 січня 2008 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 ЗК України
(чинного на дату прийняття спірного
рішення сільської ради від 23 листопада
2006 року) громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування та державних органів
приватизації щодо земельних ділянок,
на яких розташовані об»єкти, які
підлягають приватизації, в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Тобто, ОСОБА_6 користувалась земельною
ділянкою у зазначених межах на
законних підставах протягом тривалого
часу.

З акту встановлення на місцевості,
погодження зовнішньої межі земельної
ділянки та перенесення в натуру,
передачу на зберігання межових знаків
власнику (користувачу) земельної
ділянки та акту відновлення в натурі та
передачу на зберігання межових знаків
зовнішньої межі земельної ділянки від
05 вересня 2007 року вбачається, що межі
земельної ділянки встановлені на
місцевості, погоджені з суміжними
землекористувачами: ОСОБА_2, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та встановлена в натурі. З
позивачем ОСОБА_1 межі земельної
ділянки не погоджувались, оскільки
вона не була суміжним
землекористувачем ОСОБА_6 з боку
оспорюваної частини земельної ділянки.

ОСОБА_6 користувалась земельною
ділянкою у зазначених межах протягом
тривалого часу. До смерті ОСОБА_6 у 2008
році і після її смерті ОСОБА_1 жодних
претензій на спірну частину земельної
ділянки не пред»являла.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Відповідно
до свідоцтва про право на спадщину за
законом від 20 серпня 2008 року,
спадкоємцем майна померлої, а саме
земельної ділянки розміром 0,1487 га, став
її син ОСОБА_3, який 11 червня 2010 року
уклав договір купівлі-продажу
земельної ділянки з ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

04 лютого 2009 року ОСОБА_3 було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1487 га по
АДРЕСА_3 в установленому законом
порядку на підставі свідоцтва про
право на спадщину.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 суду пояснила, що батьки ОСОБА_1
за свого життя не мали ніякого
відношення до спірної земельної
ділянки, а позивачка у справі ОСОБА_1
після смерті своїх батьків зайняла
спірну земельну ділянку і обгородила
її приблизно 2-3 роки назад.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що спірну
земельну ділянку ОСОБА_1 обгородила
сіткою в 2000 році.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 пояснив суду, що він доводиться
двоюрідним братом позивачці ОСОБА_1, і
як зазначив свідок він не підписував з
ОСОБА_3 Акт погодження меж в натурі.
Однак показання свідка ОСОБА_9 суд
оцінює критично, оскільки його покази
спростовуються іншими доказами та
показаннями сторін у справі.

ОСОБА_1 не оспорювала зазначений
державний акт про право власності на
земельну ділянку, виданий ОСОБА_6 22
січня 2008 року, та свідоцтво про право на
спадщину, видане ОСОБА_3 20 серпня 2008
року, а звернулась з позовом до суду
лише у липні 2012 року, пропустивши тим
самим строк звернення до суду за
захистом свого права.

09 березня 2011 року управління
Держкомзему в Києво-Святошинському
районі Київської області надало ТОВ
«Земля і Право» відповідь № 2682, згідно
якої при визначенні кадастрового
номера на земельну ділянку позивача
було виявлено технічну помилку, а саме:
земельна ділянка ОСОБА_1 накладається
на земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

19 січня 2012 року ОСОБА_1, представником
ТОВ «Земля і Право», головою земельної
комісії та землевпорядником
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради було складено Акт
виїзду земельної комісії та про
встановлення в натурі (на місцевості)
меж земельних ділянок, відповідно до
якого суміжні землевласники: ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не погоджували з позивачем межі
своїх ділянок під час процедури
приватизації, межі земельних ділянок
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 накладаються на межі
земельної ділянки позивача на площу
відповідно 0,0272 га та 0,0174 га.

Доводи позивача ОСОБА_1 і її
представника в судовому засіданні, що
саме земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3
накладаються на її земельну ділянку, не
підтверджені безспірними доказами.

ОСОБА_1 ж, приватизуючи належну їй
земельну ділянку та отримавши
державний акт на право власності на
неї, не встановила на місцевості меж
земельної ділянки, сільською радою
встановлення зовнішніх меж на
місцевості, погодження зовнішньої межі
та перенесення в натуру не проводилось,
відповідний акт гне складався.

Оскільки державні акти на право
власності на землю на ім»я ОСОБА_6 і
ОСОБА_3, та свідоцтво про право на
спадщину після померлої ОСОБА_6
відповідають вимогам закону, тому
підстав для визнання їх недійсними суд
не вбачає.

Державна реєстрація земельної ділянки,
що має кадастровий № :01:036:0060, та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, та
державна реєстрація земельної ділянки,
що має кадастровий № :01:036:0061 та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
відповідає вимогам закону і проведена
на підставі договорів купівлі-продажу
земельної ділянки, які не визнані судом
недійсними, а тому підстав для
скасування державної реєстрації
земельних ділянок судом не
встановлено.

Суд, з"ясувавши дійсні обставини
справи, давши оцінку поясненням сторін
в судовому засіданні та зібраним
доказам, а також показанням свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8 в їх сукупності,
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
про визнання рішень сільської ради,
державних актів на право власності на
земельні ділянки недійсними, визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, скасування
державної реєстрації земельних
ділянок, оскільки позивачем не надано
безспірних доказів у їх обґрунтування,
а тому у задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 215, 261, 267, 317, 391, 393 ЦК
України, ст. ст. 116, 152, 155, 158 Земельного
кодексу України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі
відмсутності в судовому засіданні
осіб, які брали участь у справі, під час
проголошення судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.