Провадження № 2/470/314/13
Справа № 470/1057/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2013 року
смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2 сільської ради
Березнегуватського району
Миколаївської області,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради
Березнегуватського району
Миколаївської області про визнання
права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача в якому
зазначив, що 17.03.2002 року померла його
мати – ОСОБА_3. Після її смерті
відкрилась спадщина на земельну
ділянку площею 7,21 га, розташовану в
межах території ОСОБА_2 сільської ради
Березнегуватського району
Миколаївської області, що належала їй
на підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-МК № 028743, виданого 15.07.2002 року
Березнегуватською
райдержадміністрацією. Державним
нотаріусом йому було відмовлено в
оформленні спадкових прав на земельну
ділянку, у зв’язку з відсутністю
оригіналу державного акту.

Оскільки оригінал державного акту
втрачений, а отримати його дублікат у
нього немає можливості просив визнати
за ним право власності на земельну
ділянку в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3

Позивач в судове засідання з’явився,
суду пояснив, що отримав державний акт
на право приватної власності на землю
після смерті матері ОСОБА_3, оригінал
якого знаходиться у нього, оскільки він
не може оформити спадкові права на
земельну ділянку, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання
з’явився, позовні вимоги визнав у
повному обсязі, не заперечував проти
задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи та наявні в ній докази
суд доходить висновку що позов не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 17 березня 2002 року
померла мати позивача ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть І-ФП № 130874, виданого 19 березня 2002
року ОСОБА_2 сільською радою
Березнегуватського району
Миколаївської області, про що в книзі
реєстрації смертей було зроблено
актовий запис № 1 ( а.с.6).

Після її смерті, а саме 15 липня 2002 року
на підставі розпорядження
Березнегуватської
райдержадміністрації від 26 березня 2002
року № 128 на її ім’я було видано
державний акт на право приватної
власності на землю ІІІ –МК № 028743 на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 7,21 га в межах території ОСОБА_2
сільської ради Березнегуватського
району Миколаївської області , який
зареєстровано у книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 6-2/155 (а.с.10).
Згідно довідки виконавчого комітету
ОСОБА_2 сільської ради
Березнегуватського району
Миколаївської області від 05.07.2012 року №
268/21-24 позивач є сином померлої ОСОБА_3,
який на час її смерті проживав та був
зареєстрований разом з нею за адресою
вул. Трасківська,12 с.Веселий кут
Березнегуватського району
Миколаївської області ( а.с.11).

Позивач звертався для оформлення
спадкових прав на земельну ділянку
після смерті ОСОБА_3 до
Березнегуватської державної
нотаріальної контори, 29 травня 2013 року ,
державним нотаріусом йому було надано
роз’яснення про неможливість
оформлення спадкових прав на земельну
ділянку, оскільки державний акт на
ім’я ОСОБА_3 Березнегуватською
райдержадміністрацією було видано
після її смерті( а.с.5).

Згідно зі ст.525 ЦК УРСР (1963 року) часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а при оголошенні
його померлим - день, зазначений в
статті 21 цього Кодексу.

Згідно зі ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963
року) спадкоємець прийняв спадщину:
якщо він фактично вступив в управління
чи володіння спадковим майном, чи він
подав до державної нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач вважав, що набув право на
земельну ділянку у порядку
спадкування, оскільки фактично вступив
в управління спадковим майном –
земельною ділянкою, сплачував
земельний податок до бюджету сільської
ради, але суд не приймає ці доводи до
уваги, оскільки вони суперечать
вимогам чинного законодавства.

Так, право приватної власності на землю
набувається і реалізується
громадянами та юридичними особами
виключно відповідно до закону.
Підстави та умови набуття цих прав
передбачені у главі 19 ЗК України.

Статтею 125 Земельного кодексу України (
у редакції 2001року, що діяв на час
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно зі стаття 126 Земельного Кодексу
України ( у редакції 2001 року)
документом, що посвідчував право
власності на земельну ділянку був
Державний акт.

З довідки наданої відповідачем
вбачається, що на території ОСОБА_2
сільської ради Березнегуватського
району Миколаївської області
знаходиться земельна ділянка ОСОБА_3
площею 7,05 га згідно сертифіката МК 0047676
виданого 28.03.2000 року (а.с.19), але
зазначене свідчить що померла ОСОБА_3
мала право на земельну частку (пай)
площею 7,05 га, згідно сертифіката МК
0047676. Право власності на земельну
ділянку площею 7,21 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва померла ОСОБА_3 за життя не
набула, оскільки з матеріалів справи
вбачається, що прийняття розпорядження
Березнегуватської
райдержадміністрації про передачу у
власність земельної ділянки та видача
державного акту, який посвідчував
право власності ОСОБА_3 на земельну
ділянку і його державна реєстрація
відбулися після її смерті.

Згідно ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР ( 1963 року)
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється з її смертю, тому
навіть наявність у позивача оригіналу
державного акту на земельну ділянку
виданого на ім’я померлої ОСОБА_3 не є
підтвердженням набуття нею права
власності на спірну земельну ділянку у
порядку встановленому законодавством.

За такого, спірна земельна ділянка не
увійшла до складу спадкового майна, а
відтак вона не може бути предметом
спадкування після смерті ОСОБА_3

Тому, суд доходить висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 сільської ради
Березнегуватського району
Миколаївської області про визнання
права власності в порядку спадкування
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Миколаївської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С. Ф. Орлова