Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22-ц/797/2283/2013р. Головуючий в
1 інстанції Лугвіщик А.М.
Категорія Доповідач в
апеляційній інстанції Алєєва Н.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Севастополя в складі:

Головуючої - Алєєвої Н.Г.,

суддів - Зотова В.С., Козуб О.В.

за участю:

секретаря - Пасічник Г.В.,

відповідачки - ОСОБА_2,

представника відповідачки -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Гагарінського
районного суду м.Севастополя від 25.07.2012
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Моторного
(транспортного) страхового бюро
України /далі МТСБУ/ про відшкодування
шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 10.07.2013 року рішення
Апеляційного суду м. Севастополя від
21.02.2013 року в частині відмови в
стягненні з МТСБУ шкоди, завданої ДТП -
залишено без змін. Назване рішення
апеляційного суду в частині відмови в
стягненні з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
матеріальної та моральної шкоди,
завданої ДТП скасоване. Справа в цій
частині направлена на новий
апеляційний розгляд.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення Гагарінського
райсуду м. Севастополя від 25.07.2012 року в
частині визнання вини ОСОБА_5 в
здійснені ДТП. Апелянт вказує, що
згідно висновку автотехнічної
експертизи №704 від 08.07.2008 року винним в
ДТП є ОСОБА_6 Вказуючи, що вина ОСОБА_5 в
здійсненні ДТП складає 30% суд не дав
належної оцінки вказаному висновку
експертизи.

Вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія вважає, що
остання підлягає задоволенню частково.

Згідно ч.2 ст.1187, ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК
України; ч.3 ст.61 ЦПК України; п.13.1 ст.13,
п.37.1.4 ст.37 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
видів транспорту»; ст.1218, ч.4 ст.1231 ЦК
України; ст.37 ЦПК України; шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом; використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає в втратах немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
особі, в тому числі в пошкодженні
належного особі майна.

Обставини встановлені судовим
рішенням у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
про розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Учасники бойових дій звільняються від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності на
території України. Відшкодування
збитків від дорожньо-транспортної
пригоди, винуватцями якої є зазначені
особи, проводить МТСБУ у порядку,
визначеному цим Законом.

Підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування є неподання
заяви про страхове відшкодування
впродовж одного року з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди, якщо
шкода заподіяна майну потерпілого.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Майнова та моральна шкода, яка була
завдана спадкодавцем, відшкодовується
спадкоємцями у межах вартості рухомого
чи нерухомого майна, яке було одержане
ними у спадщину.

У разі смерті фізичної особи суд
залучає до участі у справі
правонаступника відповідної сторони
на будь-якій стадії цивільного процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі
до вступу правонаступника, обов'язкові
для нього так само, як вони були
обов'язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що 09.02.2007 року
ОСОБА_5, керуючи належним йому на праві
власності автомобілем «ГАЗ-2410»
державний номер НОМЕР_1, у м.Севастополі
по вул. Руднева, здійснюючи виїзд з
другорядної дороги на головну на
нерегульованому перехресті, не надав
перевагу у русі автомобілю «Volvo С80»
державний номер НОМЕР_2 під керуванням
водія ОСОБА_6, що рухався по головній
дорозі, внаслідок чого відбулось
зіткнення, що призвело до механічних
пошкоджень автомобілів.

Постановою Апеляційного суду м.
Севастополя від 29.12.2008 року /а.с.352-354/
ОСОБА_5 визнано винним у вчинені
адміністративного правопорушення
передбаченого ст.124 КУпАП; провадження
у справі закрито у зв'язку з
закінченням строку притягнення до
адміністративної відповідальності.

Згідно висновку спеціаліста №631-АТ від
15.10.2007 року /а.с.47-57/, водій автомобіля
«ГАЗ-2410» ОСОБА_5 з технічної точки зору
мав можливість запобігти ДТП та
уникнути зіткнення з автомобілем «Volvo
С80». У діях ОСОБА_5 вбачається
невідповідність вимогам п.п.10.1, 16.11
Правил дорожнього руху України. Водій
автомобіля «Volvo С80» ОСОБА_6 також мав
можливість уникнути ДТП, дотримуючись
вимог п.12.3 ПДР України.

В зв'язку з викладеним власник
автомобіля «Volvo С80» ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
з останнього матеріальної та моральної
шкоди, спричиненої ДТП.

Ухвалою Гагарінського райсуду м.
Севастополя від 02.02.2012 року до участі у
справі залучено Моторне (транспортне)
страхове бюро України /а.с.152/; оскільки
ОСОБА_5 є учасником бойових дій,
інвалідом першої групи та звільнений
від обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності;
відшкодування збитків від ДТП, винними
в якій є зазначені особи, проводить
МТСБУ /п.13.1 ст.13 Закону №1961/.

Рішенням Гагарінського райсуду м.
Севастополя від 25.11.2012 року /а.с.198-200/ з
МТСБУ на користь ОСОБА_4 стягнута
матеріальна шкода в сумі 10877,00грн.,
моральна шкода в сумі 750,00грн., судові
витрати в сумі 147,17грн., а всього
11764,17грн.

В задоволені позову про стягнення з
ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди
в сумах 36223,34грн. та 10000,00грн. ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м.
Севастополя від 21.02.2013 року рішення
Гагарінського райсуду м. Севастополя
від 25.11.2012 року в частині стягнення з
МТСБУ на користь ОСОБА_4 матеріальної
та моральної шкоди скасоване, в цій
частині ухвалене нове рішення про
відмову ОСОБА_4 в задоволенні вказаної
частини позову, так як позивачем
порушений порядок звернення в МТСБУ за
отриманням страхової виплати. В інший
частині, тобто в частині відмови ОСОБА_4
у стягненні з ОСОБА_5 матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної ДТП,
рішення Гагарінського райсуду м.
Севастополя залишено без змін /а.с.271-272/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10.07.2013 року
рішення Апеляційного суду
м.Севастополя від 21.02.2013 року в частині
вирішення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
відшкодування шкоди завданої в
наслідок ДТП скасоване. Справа у
вказаній частині направлена на новий
розгляд в суд апеляційної інстанції,
оскільки шкода заподіяна джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується
особою, яка володіла транспортним
засобом на підставі права власності,
оренди і тому подібне /ч.2 ст.1187 ЦК
України/.

В інший частині рішення Апеляційного
суду м. Севастополя від 21.02.2013 року
залишено без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.
Спадкоємцями останнього по закону
/перша черга/ є його дружина ОСОБА_2,
донька ОСОБА_7, син ОСОБА_8

Із витребуваної по ініціативі суду
спадкової справи /а.с.311-334/ видно, що у
встановлений законом шести місячний
строк з заявою про прийняття спадщини
звернулась ОСОБА_2; ОСОБА_7 від спадщини
відмовилась на користь ОСОБА_2; ОСОБА_8
заяву про прийняття спадщини не
подавав. Спадкова маса складається з
квартири АДРЕСА_1, причепу моделі
«Прицеп 81300» державний номер НОМЕР_3,
автомобіля «ГАЗ-2410» державний номер
НОМЕР_1, автомобіля «Volkswagen Caddy»
державний номер НОМЕР_4, причепа ПР КАМ
державний номер НОМЕР_5, яки
зареєстровані на праві власності за
померлим ОСОБА_5 /а.с.305-306, 308/.

З постанови Апеляційного суду м.
Севастополя від 29.12.2008 року /а.с.350-351/
вбачається, що небезпечна ситуація на
дорозі создана діями водія «ГАЗ-2410»
ОСОБА_5, котрий перед початком руху, при
виїзді з другорядної дорогі з лівим
поворотом на нерегульованому
перехресті, не переконався в безпеці
подальшого руху, не уступив дорогу
автомобілю «Volvo С80» під керуванням
ОСОБА_6, котрий рухався по головній
дорозі, змусив водія «Volvo С80»
прибегнути до екстреного гальмування.
Тобто, дії ОСОБА_5 не відповідають
вимогам п.п.10.1, 16.11 Правил дорожнього
руху України /далі ПДРУ/, в зв'язку з чим
останній визнаний винним в здійсненні
правопорушення передбаченого ст.124
КУпАП.

З тексту постанови Апеляційного суду м.
Севастополя від 29.12.2008 року також
вбачається, що невідповідність дій
водія ОСОБА_6 вимогам п.12.3 ПДР свідчить
про наявність обоюдної вини учасників
ДТП в зіткненні транспортних засобів.

Таким чином, механізм ДТП, дії водіїв,
висновки спеціаліста №631-АТ від 15.10.2007
року /а.с.47-54/ та експерта автотехніка
№704 від 08.07.2008 року /а.с.341-349/, на котрі
посилається апелянт ОСОБА_2, свідчать
про те, що ДТП відбулось з вини обох
водіїв. Оскільки ОСОБА_6 двигався по
головній дорозі, мав перевагу в русі,
небезпечна обстановка на дорозі
створена ОСОБА_5, котрий згідно п.п.10.1,
16.11 ПДРУ зобов'язаний був пропустити
автомобіль ОСОБА_6, однак в порушення
вказаних пунктів не зробив цього, більш
того змусив ОСОБА_6 прибегнути до
екстреного гальмування; ОСОБА_6 також
порушив вимоги п.12.3 ПДРУ, не прийняв мір
до зупинення автомобіля «Volvo С80» перед
перешкодою, котрою для нього був
автомобіль «ГАЗ-2410», колегія вважає, що
в ДТП винні обидва водія, при цьому вина
ОСОБА_5 складає 80%, вина ОСОБА_6 20%.

Відмовляючи ОСОБА_4 в задоволенні
позову про стягнення з ОСОБА_5
матеріальної та моральної шкоди, суд не
дав належної оцінки вказаним
обставинам. В зв'язку з чим рішення суду
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.

Зі справи видно, що автомобіль «Volvo С80»
відремонтований за рахунок ОСОБА_4,
фактичні витрати останнього згідно
акту виконаних робіт складають
36223,34грн. /а.с.9-10/, тобто стягненню з
ОСОБА_2 підлягають 28978,74грн., що складає
80% від спричиненої матеріальної шкоди,
оскільки остання є спадкоємицею та
процесуальною правонаступницею
ОСОБА_5, при цьому ціна позову не
перевищує вартість рухомого та
нерухомого майна, отриманого ОСОБА_2 в
спадщину.

Крім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
підлягає стягненню моральна шкода,
спричинена ОСОБА_4 душевними
стражданнями, котрі останній претерпів
в зв'язку з пошкодженням належного йому
майна. Розмір спричиненої моральної
шкоди колегія визначає в сумі 2000,00грн. з
урахуванням глибини, тяжкості та
тривалості моральних страждань
позивача.

Оскільки позов ОСОБА_4 підлягає
задоволенню частково, з ОСОБА_2 на
користь позивача підлягають стягненню
судовий збір в сумі 298,28грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 30,00грн., а всього 328,28грн.

Доводи ОСОБА_2 про те, що згідно
висновку судово-автотехнічної
експертизи винним в скоєнні ДТП є
ОСОБА_6, тому підстави для стягнення з
неї на користь ОСОБА_4 матеріальної та
моральної шкоди відсутні, не можуть
бути прийняти до уваги судом, як не
засновані на законі та матеріалах
справи.

З постанови Апеляційного суду м.
Севастополя від 29.12.2008 року, яка набрала
законної сили видно, що винними в
порушенні правил дорожнього руху є
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Порушення правил
дорожнього руху, допущені ОСОБА_6, не
являються підставою для звільнення
ОСОБА_5 від адміністративної
відповідальності по ст.124 КУпАП.

Колегія враховує і той факт, що
висновки експерта про наявність
причинного зв'язку між порушенням
правил дорожнього руху, допущених
ОСОБА_6 і ДТП, оскільки при дотриманні
ОСОБА_6 вимог п.12.3 ПДДУ, останній мав
технічну можливість запобігти ДТП - не
засновані на вимогах закону та
матеріалах справи, оскільки з тексту
вказаної експертизи /№704 від 07.08.2008
року/, вбачається, що можливість
запобігти ДТП мав і ОСОБА_5, в случає
дотримання останнім правил п.п.10.1, 16.11
ПДДУ.

Більш того, питання про наявність або
відсутність причинного зв'язку є
правовим, виходить за межі спеціальних
знань експерта та підлягає вирішенню
судом, а не експертом.

Керуючись викладеним, ч.1 ст.309 ЦПК
України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, рішення Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 25.07.2012
року в частині відмови в стягненні з
ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди
скасувати. Ухвалити в цієї частині нове
рішення, яким позов ОСОБА_4
задовольнити частково, стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну
шкоду в сумі 28978,74грн., моральну шкоду в
сумі 2000,00 грн., судові витрати в сумі
328,28грн., а всього 31307,02грн.

В стягненні матеріальної та моральної
шкоди з ОСОБА_7 відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у 20 денний строк.

Головуюча: Н.Г. Алєєва

Судді: В.С. Зотов

О.В. Козуб