Справа № 459/2045/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/7156/13
Доповідач в 2-й інстанції: Бойко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого -
судді Бойко С.М.,

суддів: Бакуса
В.Я., Гірник Т.А.,

секретаря -
Глинського О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні без фіксування судового
процесу звукозаписувальним технічним
засобом цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 19 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
державного підприємства
«Львіввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням
здоровя при виконанні трудових
обов'язків внаслідок професійного
захворювання,-

в с т а н о
в и л а:

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 19.09.2013 року
зазначений вище позов задоволено
частково, стягнуто з відповідача в
користь позивача 2 550 гривень на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків,
внаслідок професійного захворювання, а
в дохід держави - 229 гривень 40 копійок
судового збору.

Рішення суду оскаржив позивач, просить
його змінити в частині визначення
розміру моральної шкоди з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, неповного
з'ясування обставин справи та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з
відповідача у його користь 30000 гривень.
Апелянт вважає, що районний суд дійшов
правильного висновку про
обов'язковість відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
професійного захворювання, яке він
отримав на ДП "Львіввугілля", однак, не
врахував обставин, якими він
обґрунтовував розмір такої шкоди,
зокрема: втрата працездатності на 45%,
встановлення третьої групи
інвалідності, неспроможність повністю
соціально реабілітуватись після
захворювання, вимушеність постійного
звернення за медичною допомогою,
тривалий характер моральних страждань.
Звертає увагу суду, що визначений ним
розмір моральної шкоди є розумним та
справедливим.

В судове засідання сторони не
з"явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені у
встановленому законом порядку, шляхом
надіслання їм судових повісток за
відомими суду адресами місця
проживання, місця знаходження (а.с.89, 90),
cудова повістка, адресована позивачеві
ОСОБА_2, повернулась за терміном
зберігання (а.с.89), однак, про зміну
місця свого проживання (перебування)
позивач суд не повідомляв, а тому, у
відповідності до ст.77 Цивільного
процесуального кодексу (далі-ЦПК)
України, вважається, що судовий виклик
вручений йому належним чином,
відповідач судову повістку отримав
(а.с.90), клопотань про відкладення
розгляду справи не заявляв, що дає
апеляційному суду право, у
відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305
цього Кодексу, розглянути справу у
відсутності сторін без фіксування
судового процесу звукозаписувальним
технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно висновку
МСЕК №385/4 від 14.03.2001 року позивачеві
первинно встановлено третю групу
інвалідності внаслідок професійного
захворювання та 45 % втрати професійної
працездатності (а.с. 20) з наступним
переоглядом 02.03.2002 року.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України №6 від 27.03.1997 року "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" передбачено, що право на
отримання потерпілим страхових виплат
настає з дня встановлення йому МСЕК
стійкої втрати працездатності

На час виникнення спірних
правовідносин можливість
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, за рахунок
роботодавця на підставі рішення суду
передбачалася п. 11 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472.

Відповідно до абзацу 2 п. 11 Правил, в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, розмір
відшкодування моральної шкоди не міг
перевищувати 150 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян незалежно
від інших будь-яких виплат.

Таким чином, на час встановлення
позивачу вперше стійкої втрати
працездатності існував граничний
розмір відшкодування моральної шкоди -
2 550 гривень.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність правових підстав для
відшкодування моральної шкоди
позивачу саме в розмірі 2 550 гривень.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин, фактичні обставини
справи, давши належну оцінку доказам,
які є в матеріалах справи, застосував
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, під час розгляду справи
не допустив порушень процесуального
закону, доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в
а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 19 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуючий:
________________
Бойко С.М.

Судді:

________________ Бакус В.Я.

________________ Гірник Т.А.