Провадження № 2/127/3999/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

23 грудня 2013
року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі:
головуючого судді Сичук М.
М. ,

при
секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Вінниці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
батьківства та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

В травні 2013 року позивач звернулась до
суду з вказаним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що в квітні 2009 року ОСОБА_1
познайомилась із відповідачем. З
червня 2009 року між ними почались
близькі стосунки, внаслідок яких вони
співмешкали без реєстрації шлюбу.
Певний проміжок часу відповідач
винаймав у місті Вінниці житло, в якому
вони з ним спільно проживали до жовтня -
листопада 2011 року, саме тоді вони
припинили відносини.

В період спільного проживання 21
березня 2010 року позивач народила сина
ОСОБА_3.

Наполягає, що відповідач є батьком
дитини, адже з іншими чоловіками, крім
відповідача, ОСОБА_1 ніяких стосунків
не підтримувала, однак він відмовився
визнати ОСОБА_3 своєю дитиною і подати
до РАЦСу заяву про визнання його
батьком дитини. Запис про батька дитини
у Книзі реєстрації народжень було
проведено за прізвищем позивача та
громадянством, а ім"я та по батькові
батька дитини записано за її вказівкою,
тобто вчинено відповідно до частини
першої статті 135 Сімейного кодексу
України.

На сьогодні позивач є безробітною,
допомогу по догляду за дитиною не
отримує, так, як дитині вже виповнилось
три роки. Відповідач має можливість
матеріально утримувати свою дитину,
оскільки має постійне місце роботи та
стабільний заробіток, працює у TOB
"Телесвіт" на посаді начальника відділу
сервісного обслуговування. З
врахуванням того, що відповідач має
постійний дохід, наполягає на
стягненні аліментів у розмірі 1/4
частину доходу щомісячно.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі та просив суд його задовольнити,
не заперечив проти заочного розгляду
справи.

Відповідач до судового засідання не
з”явився з невідомих суду причин, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, тому суд
розглядає справу за відсутності
відповідача на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду
повідомили, що позивач та відповідач
проживали однією сімєю та в них
народився син ОСОБА_6.

Вислухавши осіб, які беруть участь в
справі, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у
фактичних шлюбних відносинах з червня
2009 року по жовтень-листопад 2011 року.

В період спільного проживання, а саме 21
березня 2010 року ОСОБА_1 народила сина
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії 1-АМ № 180279 від 01
листопада 2010 року, виданим Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області. Батьком
дитини записано ОСОБА_7, що зроблено зі
слів матері, відповідно до 135 Сімейного
кодексу України, відповідно до витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про народження із
зазначенням відомостей про батька
відповідно до частини першої статті 135
Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народила
сина ОСОБА_3 від фактичних шлюбних
відносин з ОСОБА_2

Сторони з 2011 року проживають окремо, не
ведуть спільного господарства, не
підтримують подружніх стосунків.
Дитина ОСОБА_3 проживає з позивачем,
знаходиться на її утриманні,
відповідно до довідки квартального
комітету від 25 квітня 2013 року № 278.

П. 3 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» містить
роз'яснення, згідно яких справи про
визнання батьківства щодо дитини, яка
народилася не раніше 1 січня 2004 року,
суд має вирішувати відповідно до норм
СК України, зокрема, ч. 2 ст. 128, на
підставі будь-яких доказів, що
засвідчують походження дитини від
певної особи й зібрані з дотриманням
норм цивільного процесуального
законодавства.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9
вказаної Постанови Пленуму,
відповідно до статей 213, 215 ЦПК України
рішення щодо визнання батьківства
(материнства) має ґрунтуватися на
всебічно перевірених судом даних, що
підтверджують заявлені вимоги або
спростовують заявлені вимоги чи
заперечення проти них, а його
резолютивна частина - містити всі
відомості, необхідні для реєстрації
батьківства (материнства) в органах
РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові
матері й батька, число, місяць і рік їх
народження, громадянство, а також номер
актового запису про народження дитини,
коли та яким органом його вчинено).

Питання про походження дитини суд
вирішує на підставі будь-яких доказів
про це. Висновки експертизи, у тому
числі судово-генетичної, необхідно
оцінювати з урахуванням положень ст. 212
ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має
для суду наперед встановленого
значення, він оцінює докази в їх
сукупності, а результати оцінки
відображає в рішенні з наведенням
мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі
зазначеної категорії від участі в
експертизі або від подання необхідних
матеріалів, документів тощо
унеможливлює її проведення, суд
відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати
факт, для з'ясування якого її було
призначено, або відмовити в його
визнанні (залежно від того, хто зі
сторін ухиляється, а також яке значення
має для них ця експертиза).

Так відповідно до ухвали суду від 15
липня 2013 року по справі було призначено
судово-генетичну експертизу, проте
відповідно до наявних в матеріалах
справи довідок експертної установи на
відбір зразків крові для її проведення
з»являлись лише ОСОБА_1 разом із сином
ОСОБА_3, що також підтверджено доданими
квитками на потяг.

Доказами, згідно ст. 57 ЦПК України, є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Так допитані в судовому засіданні
свідки також підтвердили факт
народження дитини у період фактичних
шлюбних відносинах між сторонами.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу
України аліменти присуджуються за
рішенням суду від дня подання позовної
заяви.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 СК України при призначенні
розміру аліментів суд враховує: стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, інші
обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.183 СК України - частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст.184 СК України - якщо
платник аліментів має не регулярний
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також з наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006
року, вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен враховувати:
стан здоров'я , матеріальне становище
дитини і платника аліментів, наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина, інші обставини, що мають істотне
значення.

Як встановлено в судовому засіданні
відповідач працює в ТОВ «Телесвіт» на
посаді начальника відділу сервісного
обслуговування, та має стабільний
заробіток.

У зв»язку із задоволенням позову з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судові витрати, відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України, так позивачем,
за подання позову до суду було
сплачено 114,70 грн. судового збору
(квитанція № 5215/з5 від 15.05.2013 року)

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 141, 180-183, 191 СК України, Законом
України «Про охорону дитинства»,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88,
209, 213-214, 218, 223, 224, 225, 226, 367 ЦПК України,
суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком
дитини ОСОБА_3, який народився 21 березня
2010 року в м. Вінниці

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
працюючого ТОВ «Телесвіт»,
проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,
на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у
розмірі 1/4 частки від усіх видів
заробітку (доходів) щомісячно,
починаючи з 15.05.2013 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 втрати
по сплаті судового збору в розмірі 114
(сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів
допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня
проголошення, а відповідач може
звернутись з письмовою заявою про
перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя