Справа №
Провадження №
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" грудня 2013 р.

Сніжнянський міський суд
Донецької області в складі:

головуючого - судді           Кучми
В.В.,

при секретарі -
Гладир Ю.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Сніжне подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Сніжнянського міського управління
юстиції, погоджене з начальником
відділу державної виконавчої служби,
про встановлення тимчасового
обмеження виїзду за кордон відносно
ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до
суду з поданням про встановлення
тимчасового обмеження виїзду за кордон
громадянки України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без вилучення
закордонного паспорту до виконання
зобов'язань за рішенням. Свої вимоги
мотивує наступним. На примусовому
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Сніжнянського
міського управління юстиції перебуває
виконавчий лист № 2-1005, виданий 22.06.2011р.
Сніжнянським міським судом Донецької
області, про стягнення аліментів з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 її заробітку.
У добровільному порядку вимоги
виконавчого документа боржником не
виконуються без поважних причин.

У зв'язку з тим, що боржник
ухиляється від сплати аліментів,
заборгованість по аліментам станом на
20.11.2013р. складає 10221,90 грн., заявник
просить встановити тимчасове
обмеження у праві виїзду громадянина
України ОСОБА_1 за кордон.

У судове засідання державний
виконавець не з’явився, надав письмову
заяву, згідно якої просив розглянути
подання у відсутність представника
ВДВС.

Дослідивши матеріали справи, судом
фактично встановлено, на примусовому
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Сніжнянського
міського управління юстиції перебуває
виконавчий лист № 2-1005, виданий 22.06.2011р.
Сніжнянським міським судом Донецької
області, про стягнення аліментів з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 її заробітку.
Заборгованість по аліментам станом на
20.11.2013р. складає 10 221,90 грн. Ухвалою
Сніжнянського міського суду від
10.08.2011р. боржниця була оголошена в
розшук та органами внутрішніх справ
вона була розшукана.

Згідно пояснень боржниці, аліменти
вона не сплачує у зв’язку з тим, що на
данний час є безробітною, зі ст.164 КК
України вона ознайомлена.

Посилаючись на положення ст.18 ЗУ
„Про виконавче провадження”,
державний виконавець просить винести
ухвалу, якою встановити тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника –фізичної особи або
керівника боржника –юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за

місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції
України, слід прийти до висновку, що
обмеження особи права вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом, є
обмеженням її конституційного права на
свободу пересування, гарантованого
державою.

Приписами пункту 5 частини 1 статті
ст. 6 Закону України 21 січня 1994 року №
3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і
в’їзду в Україну громадян України"
визначено, що підставою для тимчасових
обмежень у праві виїзду громадян
України за кордон є ухилення
громадянина від виконання
зобов’язань, покладених на нього
судовим рішенням –до виконання
зобов’язань.

Право звернення державного
виконавця у процесі здійснення
виконавчого провадження у разі
ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника –фізичної особи за межі
України –до виконання зобов’язань за
рішенням, закріплене в п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону України в редакції від 4
листопада 2010 року № 2677-VІ „Про
виконавче провадження”.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, встановлені нормами Закону
України в редакції від 4 листопада 2010
року № 2677-VІ „Про виконавче
провадження”. Зокрема, державний
виконавець зобов’язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії (стаття 11 Закону).

Під ухиленням від виконання
обов’язань, покладених на боржника
рішенням, слід розуміти як пряму
відмову від виконання судового
рішення, так і інші винні дії, які
свідчать про те, що боржник ухиляється
від виконання обов’язань.

Зважаючи на викладені правові норми,
слід прийти до висновку, що
першочерговими заходами примусового
виконання рішень є звернення стягнення
на кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб.

До матеріалів справи не додано
жодних доказів того, що боржнику відомо
про відкрите виконавче провадження по
примусовому виконанню рішення суду.
Будь-які підтвердження про вручення
боржнику копії відповідної постанови
про відкриття виконавчого провадження
суду не надані.

Зважаючи на викладене вище, суд
прийшов до висновку про відсутність
підстав вважати, що боржник ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням іншого органу
(посадової особи), а вжиті державним
виконавцем заходи по примусовому
виконанню цих зобов'язань вичерпані та
не принесли позитивного результату.

За таких обставин обмеження
боржника у праві вільно залишати
територію України позбавлене
законних підстав та призвело б до
порушенням його конституційного права.

Так, в матеріалах подання відсутні
будь-які відомості управління у
справах громадянства, іміграції та
реєстрації фізичних осіб ГУ МВС
України в Донецькій області про
отримання боржником закордонного
паспорту.

Вищезазначене свідчить, що
викладені в поданні доводи грунтуються
на припущеннях.

Крім того, відповідно до п. 3 ст. 18 ЗУ
"Про виконавче провадження" у
виконавчому документі повинні бути
зазначені відомості, які ідентифікують
боржника.

З огляду на вищевикладене, суд
визнає, що в матеріалах, наданих
державним виконавцем, відсутні
будь-які об’єктивні, беззаперечні
докази на підтвердження того, що ОСОБА_1
ухиляється від виконання
зобов’язання, покладеного на неї
виконавчим листом, та необхідність
застосування обмеження виїзду за
кордон відносно неї. Крім того, в
поданні не зазначено ідентифікаційний
номер боржника, що порушує вимоги п. 3
ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження".
Вимоги державного виконавця про
тимчасове обмеження права боржника
виїзду за межі України не є
обґрунтованими, тому у їх задоволенні
слід відмовити.

Керуючись ст.33 Конституції України,
Законом України “Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України", Законом України “Про
виконавче провадження”, ст. 209,210,293,377-1
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

У
Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Сніжнянського
міського управління юстиції про
встановлення тимчасового обмеження
виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Донецької області
через Сніжнянський міський суд. Ухвала
набирає законної сили після закінчення
строку на подання апеляційної скарги. У
разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
ОСОБА_4