Справа 688/4621/13-ц
№ 2/688/1147/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 грудня 2013 року
Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої – судді Мазур Н.В.

при секретарі – Ярощук Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шепетівці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ
КБ «ПриватБанк», ВДВС Шепетівського
МРУЮ Хмельницької області, другого
відділення ВДВС Тернопільського МУЮ
про визнання права власності на
автомобіль та виключення його з акту
опису та арешту , суд –

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 ПАТ КБ
«ПриватБанк», ВДВС Шепетівського МРУЮ
Хмельницької області, другого
відділення ВДВС Тернопільського МУЮ
про визнання договору доручення від
13.04.2007 р. удаваним правочином, визнання
за ним права власності на автомобіль
марки « Ford Fokus» 2000 року випуску,
червоного кольору, шасі 1FAFP 33P6YW326528,
державний номерний знак НОМЕР_1 та
виключення з акту опису і арешту майна
від 11.09.2013 року державного виконавця
ДВС Шепетівського МРУЮ даного
автомобіля.

В обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що 12.04.2007р. він
та відповідач ОСОБА_2 усно домовилися
про купівлю-продаж автомобіля марки «
Ford Fokus» 2000 року випуску, червоного
кольору, державний номерний знак
НОМЕР_1, який належав останньому та
перебував у заставі у ПАТ КБ
«ПриватБанк», домовились про ціну
даного автомобіля – 40 000 грн. і в той же
день уклали письмову угоду
купівлі-продажу. Однак, не мали змоги
посвідчити договір купівлі-продажу
нотаріально, оскільки автомобіль
перебував під заставою і за нього
необхідно було сплатити в касу
Шепетівського відділення ПАТ КБ
«ПриватБанк» 35 000 грн. В той же день ним
було внесено в касу Шепетівського
відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» 35 00 грн.,
а решту 5000 грн. віддав відповідачу
ОСОБА_2 13.04.2007 року відповідач ОСОБА_2
видав на його ім’я нотаріально
посвідчену довіреність, надавши йому
повноваження щодо повного
розпорядження, користування, володіння
даним автомобілем і 11.05.2007 року він
зареєстрував автомобіль на тимчасовий
облік в Шепетівському МРЕВ. 11 вересня
2013 року державним виконавцем ВДВС
Шепетівського МРУЮ ОСОБА_3 було
складено акт опису і арешту даного
автомобіля з метою реалізації для
погашення заборгованості ОСОБА_2 за
виконавчим провадженням про стягнення
боргу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».
Вважає, що його право на автомобіль
порушено, просить задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні позов підтримав, ствердив
обставини, на які посилається у
позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, представники
ПАТ КБ «ПриватБанк», ВДВС
Шепетівського МРУЮ Хмельницької
області, другого відділення ВДВС
Тернопільського МУЮ в судове засідання
не з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи. Письмових заяв, клопотань від
них не надходило.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що позов підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.04.2007р. між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено письмовий договір
купівлі-продажу легкового автомобіля
марки « Ford Fokus» 2000 року випуску,
червоного кольору, державний номерний
знак НОМЕР_1, який належав ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії РСА № 205233,
виданого Тернопільським МРЕВ ДАІ ГУ
УМВС України 12.07.2006 року .

Відповідно до даного договору
ОСОБА_2 продає ОСОБА_1 даний автомобіль
за 40 000 грн.

13 квітня 2007 року ОСОБА_2 видано
довіреність, якою він уповноважив
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
управляти та розпоряджатися належним
йому на праві власності автомобілем
« Ford Fokus» 2000 року випуску, червоного
кольору, шасі 1FAFP 33P6YW326528, державний
номерний знак НОМЕР_1.

Довіреність видана строком на три
роки з правом передоручення
повноважень іншим особам. Довіреність
посвідчена цього ж числа приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрована в реєстрі за № 4532.

Право власності за ОСОБА_2 на
транспортний засіб підтверджувалось
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії РСА № 205233,
виданим 12.07.2006 р. Тернопільським МРЕВ
ОСОБА_9 в Тернопільській області.

Того ж дня, 13.04.2007 року
Тернопільською філією Приватбанку
було знято обмеження на відчуження
транспортного засобу – автомобіля «Ford
Fokus» 2000 року випуску, червоного кольору,
шасі 1FAFP 33P6YW326528, державний номерний
знак НОМЕР_1 у зв’язку з виконанням
зобов’язань ОСОБА_2 перед Банком, що
стверджується листом керуючого
відділення № 9 Тернопільської філії
ПАТ КБ «ПриватБанк».

На виконанні в другому відділі
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції перебуває виконавчий лист №
2-6782/11, виданий 11.01.2012 року
Тернопільським міськрайонний судом
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 271338,56 грн.

Постановою державного виконавця
другого відділу ДВС ТМУЮ від 10.09.2013 р.
доручено ДВС Шепетівського МРУЮ
провести перевірку інформації про
наявність автомобіля «Ford Fokus» 2000 року
випуску, червоного кольору, шасі 1FAFP
33P6YW326528, державний номерний знак НОМЕР_1
у ОСОБА_1 та здійснити його опис та
арешт.

Актом опису й арешту від 11.09.2013 р.,
складеним державним виконавцем ДВС
Шепетівського МУЮ, описано, арештовано
та передано на зберігання ОСОБА_1
автомобіль марки «Ford Fokus» 2000 року
випуску, червоного кольору, шасі 1FAFP
33P6YW326528, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до статті 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Право приватної власності
громадянам України гарантовано
Законами України, відповідно до яких
обмеження права вільного користування
приватною власністю може
встановлюватись виключно Законами
України.

Згідно статті 328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до статті 235 Цивільного
кодексу України, удаваним є правочин,
який вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», за удаваним
правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно
оформляють один правочин, але між ними
насправді встановлюються інші
правовідносини. На відміну від
фіктивного правочину, за удаваним
правочином права та обов'язки сторін
виникають, але не ті, що випливають зі
змісту правочину. Встановивши під час
розгляду справи, що правочин вчинено з
метою приховати інший правочин, суд на
підставі статті 235 ЦК має визнати, що
сторонами вчинено саме цей правочин, та
вирішити спір із застосуванням норм, що
регулюють цей правочин.

З урахуванням наявних у справі
доказів (довіреностей від 13.04.2007 р. та
від 4.12.2009 р., письмового договору
купівлі-продажу легкового автомобіля
від 12.04.2007 року, суд приходить до
висновку, що договір доручення від
13.04.2007 р. був удаваним правочином з
метою приховати інший правочин, а саме
договір купівлі-продажу автомобіля.

Згідно статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно статті 207 Цивільного
кодексу України, правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 208 Цивільного
кодексу України, у письмовій формі
належить вчиняти правочини фізичних
осіб між собою на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу.

Відповідно до статті 218 Цивільного
кодексу України, недодержання
сторонами письмової форми правочину,
яка встановлена законом, не має
наслідком його недійсність, крім
випадків, встановлених законом. Якщо
правочин, для якого законом
встановлена його недійсність у разі
недодержання вимоги щодо письмової
форми, укладений усно і одна із сторін
вчинила дію, а друга сторона
підтвердила її вчинення, зокрема
шляхом прийняття виконання, такий
правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

Судом встановлено, що сторони
дійшли між собою згоди щодо усіх
істотних умов договору купівлі-продажу
автомобіля, а саме щодо товару, який
продається, ціни продажу, порядку та
моменту передачі товару. А також
вчинили дії на виконання договору
купівлі-продажу, а саме, ОСОБА_1 було
добровільно передано ОСОБА_2
обумовлену суму коштів 40 000 грн., з яких
35 000 грн. було внесено в ПАТ КБ
«ПриватБанк». В той же день
відповідачем ОСОБА_2 було передано
добровільно ОСОБА_1 автомобіль,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, ключі від
автомобіля, довіреність з усіма
повноваженнями власника автомобіля та
підписаний договір купівлі-продажу
автомобіля. Отже, між сторонами був
укладений правочин - договір
купівлі-продажу автомобіля марки «Ford
Fokus» 2000 року випуску, червоного кольору,
шасі 1FAFP 33P6YW326528, державний номерний
знак НОМЕР_1.

Відповідно до статті 392 Цивільного
кодексу України, власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

При розгляді даної справи судом
також взято до уваги той факт, що
довіреність із правом повного
розпоряджання автомобілем позивачу
видано 13 квітня 2007 року відповідачем
ОСОБА_4, акт опису та арешту автомобіля
було вчинено 11.09.2013 року.

Згідно із статтею 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Згідно статті 58 ЦПК України, належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до переконання
про обґрунтованість позовних вимог,
підтвердження їх матеріалами справи та
необхідність задоволення позову.
Договір доручення укладений 13.04.2007 р.
та 4.12.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, слід
визнати удаваним правочином, вчиненим
для приховання договору
купівлі-продажу автомобіля. А також
слід визнати за ОСОБА_1 право власності
на автомобіль марки «Ford Fokus» 2000 року
випуску, червоного кольору, шасі 1FAFP
33P6YW326528, державний номерний знак НОМЕР_1
та зняти арешт накладений актом опису й
арешту майна від 11.09.2013р. державного
виконавця відділу ДВС Шепетівського
міськрайонного управління юстиції на
автомобіль марки «Ford Fokus» 2000 року
випуску, червоного кольору, шасі 1FAFP
33P6YW326528, державний номерний знак НОМЕР_1.

Крім цього, відповідно до статті 88
ЦПК України, з відповідачів підлягає
стягненню солідарно на користь
позивача судовий збір.

Керуючись статтями 207, 208, 218, 235, 328,
392, 655 Цивільного кодексу України,
статтями 4, 10, 11, 60-62, 88, 209, 212-215, 223, 294
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ КБ
«ПриватБанк», ВДВС Шепетівського МРУЮ
Хмельницької області, другого
відділення ВДВС Тернопільського МУЮ
про визнання права власності на
автомобіль та виключення його з акту
опису та арешту - задовольнити.

Визнати договір доручення, укладений
13 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
удаваним правочином, вчиненим для
приховування договору купівлі-продажу
автомобіля.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль « Ford Fokus» 2000 року випуску,
червоного кольору, шасі 1FAFP 33P6YW326528,
державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ПАТ КБ
«ПриватБанк», ВДВС Шепетівського МРУЮ
Хмельницької області, другого
відділення ВДВС Тернопільського МУЮ на
користь ОСОБА_1 з кожного по 57 грн. 35
коп. в повернення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, ПАТ КБ
«ПриватБанк», ВДВС Шепетівського МРУЮ
Хмельницької області, другого
відділення ВДВС Тернопільського МУЮ на
користь держави з кожного по 42 грн. 65
коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
Шепетівським міськрайсудом
Хмельницької області, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Хмельницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шепетівський
міськрайонний суд Хмельницької
області.

Суддя: