Апеляційний суд міста Києва
Справа №22-8942
Головуючий у 1-й інстанції Піхур О.В.
Доповідач Волошина В.М.
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
міста Києва в складі :
Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.
Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 13 травня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Державної
установи «Інститут ортопедії та
травматології Національної Академії
медичних наук України», треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування
моральної шкоди та відновлення
становища, яке існувало до порушення.
Заслухавши доповідь судді
Волошиної В.М., перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
В квітні 2009 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відповідача Державної установи
«Інститут ортопедії та травматології
Національної Академії медичних наук
України» про відшкодування моральної
шкоди та відновлення становища, яке
існувало до порушення. Ухвалою суду до
участі в справі притягнуто треті особи
Позивач свої позовні вимоги
обґрунтовував тим, що є інвалідом
першої групи з дитинства, з 9 років
позивач хворіє на ревматоїдний артрит.
В 1998 році в Інституті відповідача
позивача було прооперовано : виконано
тотальне ендопротезування лівого
кульшового суглобу, а в 1999 році -
правого кульшового суглобу. Майже
через 10 років після операції, 24.03.2008р.
позивач знову поступив в клініку №3
Інституту відповідача з діагнозом:
нестабільність компонентів
ендопротезу лівого та правого
кульшового суглобу, що потребувало
заміни ендопротезу. Поставлений
діагноз обумовлюється тим, що термін
використання ендопротезів обмежений
та через деякий час протез потребує
заміни. До цієї медичної установи
позивача було направлено Запорізькою
обласною лікарнею та Запорізьким
обласним управлінням охорони здоров'я.
Більш того, Управління охорони здоров'я
Запорізької обласної державної
адміністрації безкоштовно виділило
позивачу для виконання операції з
протезування ендопротез : тотальний
протез кульшового суглобу
безцементної фіксації Veri Sys, ендопротез
кульшового суглобу Zimmer без цементний
клиновидного типу. Загальна вартість
позивач сплатив 2500,00 грн. за планову
операцію. 10.04.2008р. в Інституті
відповідача була проведена операція, в
результаті якої було виконано
ревізійне тотальне ендопротезування
лівого кульшового суглобу із заміною
компонента ендопротезу лікарем ОСОБА_5
Однак, післяопераційний період для
позивача виявився дуже складним,
оскільки, відразу ж після операції
сталося погіршення стану здоров'я, але
лікар наполягав на виписці. Позивач
домігся проведення рентгену суглоба та
як виявилося з рентген-знімку, в
частині стегнової кістки залишилося
свердло, що зламалося під час операції.
Лише 22.04.2008р. частина зламаного свердла
була вилучена з дистального
епіметафізу стегнової кістки. Отже,
через недбале непрофесійне ставлення
лікарів до виконуваних обов'язків
позивачу довелося двадцять днів після
операції відчувати та терпіти сильний
фізичний біль, страждання. Через три
дні після видалення частини свердла в
ділянці післяопераційного рубця в
проксимальному відділі стегна
сформувались дві гнійно- некротичні
рани, з яких почала виділятися рідина,
через що рубець не загоювався. 25.04.2008р. у
позивача були взяті аналізи, в
результаті чого було виявлено синьо-
гнійну інфекцію. 07.05.2008р. позивача було
переведено в клініку №1 Інституту
відповідача (відділення
кісткового-гнійної хірургії). Лікар
ОСОБА_6 поставив діагноз: нагноєння
після тотального ревізійного
протезування лівого тазостегнового
суглобу, гнійно-некротичної рани
верхньої третини лівого стегна. А
згодом був взятий другий аналіз та
підтверджена ще одна інфекція -
золотистого стафілококу. До проведення
операції жодної інфекції не виявлено,
отже, зараження сталося в результаті
недбалого виконання лікарями своїх
функціональних обов'язків, нехтування
встановленими санітарними нормами.
Вартість лікування інфекційно -
запального процесу складає 3604,72 грн.
10.06.2008р. через прогресування поширеної
інфекції була проведена операція з
видалення протезу лівого
тазостегнового суглобу. Тільки після
цього рубець на нозі почав поступово
загоюватись. На звернення позивача до
головного лікаря відповідача
Герасименка С.І. з проханням виправити
лікарські помилки та провести операцію
тотального ендопротезування лівого
кульшового суглобу, позивач отримував
формальні відписки та відмови з явно
надуманих причин. Знаючи, що позивач
відмовився від переливання донорської
крові, головний лікар зазначив, що при
проведенні операції буде необхідно
проводити переливання донорської
крові. Іншим чином проведення операції
провести неможливо. Посилання
головного лікаря не відповідає
дійсності з огляду на можливість
використання кровозамінників. Позивач
вважає, що внаслідок непрофесійних та
недбалих дій відповідача йому було
завдано значних матеріальних збитків,
що виражається у втраті наданого
ендопротезу. Відповідачем було
порушено право на отримання послуг
належної якості (ст.4 Закону України
«Про захист прав споживачів»). На думку
позивача, справедливим способом
відновлення становища, що існувало до
порушення його прав і інтересів є
безкоштовне надання тотального
протезу кульшового суглобу
безцементної фіксації Veri Sys,
ендопротезу кульшового суглобу Zimmer
безцементного клиновидного типу, який
було надано Управлінням охорони
здоров'я Запорізької обласної
державної адміністрації, або надання
його аналогу. Крім того, відповідач
своїми діями завдав позивачу ще й
моральної шкоди, розмір якої він оцінює
в 100000,00 грн. Тому, позивач просив суд
зобов'язати відповідача передати
позивачу новий тотальний протез
кульшового суглобу безцементної
фіксації Veri Sys, ендопротез кульшового
суглобу Zimmer без цементний
клиновидного типу або його аналог;
стягнути з відповідача на користь
позивача моральну шкоду в розмірі 100000,00
Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 травня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до Державної
установи «Інститут ортопедії та
травматології Національної Академії
медичних наук України», треті особи :
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування
моральної шкоди та відновлення
становища, яке існувало до порушення
відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1
- представник ОСОБА_2 подав на нього
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність, необгрутованість,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги його довірителя
задовольнити. Зокрема зазначав, що
підставами для скасування рішення
суду, на його думку, є неповне
з'ясування судом обставин,що мають
істотне значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому вказував,
що судом необ'єктивно досліджено
дозаки, що призвело до невірних
висновків. Безпідставно судом не
прийнято комісійний висновок
судово-медичної експертизи. Судом
проігноровано докази, які
підтверджують порушення нормативів
надання медичної допомоги, що призвело
до зараження позивача синьо-гнійною
інфекцією та золотистим стафілококом. .

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що прямий
причинно-наслідковий зв'язок між діями
лікарів відповідача та погіршення
стану здоров'я позивача відсутній,
позивачу була надана належна медична
допомога, а тому відсутні правові
підстави для задоволення позовних
вимог.

Проте, з такими висновками
суду погодитись не можна виходячи з
наступного.

Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим (ст.213 ЦПК
України).

Згідно правил ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення
не відповідає; суд недоведеність
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, вважав
встановленими при цьому порушив норми
як процесуального, так і матеріального
права.

Положенням п.п.2-4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено,що з 1981 р.
позивач хворіє на ревматоїдний артрит,
поліартрит, серонегативний тип Н 1,
повільно прогресуючий перебіг,
гормонозалежна форма НФ 11, що
підтверджується медичною картою
хворого.

Відповідно до історії хвороби №
418474 позивач у 1998-1999 роках перебував на
лікуванні в Українському
науково-дослідному інституті
ортопедії і травматології, під час
якого йому були виконані операції:
«тотальне ендопротезування кульшових
суглобів протезами «Інмед»»,
«артропластика проксимальних
міжфалангових суглобів II-Vпальців
правої кисті з резекцією головок
основних фаланг».

Судом встановлено,що з 1981 р.
позивач хворіє на ревматоїдний артрит,
поліартрит, серонегативний тип Н 1,
повільно прогресуючий перебіг,
гормонозалежна форма НФ 11, що
підтверджується медичною картою
хворого.

Відповідно до історії хвороби № 418474
позивач у 1998-1999 роках перебував на
лікуванні в Українському
науково-дослідному інституті
ортопедії і травматології, під час
якого йому були виконані операції:
«тотальне ендопротезування кульшових
суглобів протезами «Інмед»»,
«артропластика проксимальних
міжфалангових суглобів II-V пальців
правої кисті з резекцією головок
основних фаланг».

У 2007-2008р.р. позивачу за місцем
проживання Головним ортопедом -
травматологом було рекомендовано
консультацію у відповідача щодо його
діагнозу : стан після тотального
ендопротезування кульшових суглобів,
асептична нестабільність, та
направлення на оперативне лікування.

Управління охорони здоров'я
Запорізької обласної державної
адміністрації безкоштовно виділило
позивачу для виконання операції з
протезування ендопротез : тотальний
протез кульшового суглобу
безцементної фіксації Veri Sys ендопротез
кульшового суглобу Zimmer безцементний
клиновидного типу.

24 березня 2008 року відбулася планова
госпіталізація позивача у І
травматологічне відділення
Українського науково-дослідного
інституту ортопедії і травматології в
зв'язку з нестабільністю ендопротеза
лівого кульшового суглоба з метою
ревізійного тотального
ендопротезування лівого кульшового
суглоба протезом «Зиммер- Версис».

При цьому, в медичній картці
стаціонарного хворого наявне
«Волевиявлення щодо медичного
втручання» від 25 березня 2008 року, в
якому ОСОБА_2 вказує, що він
відмовляється за жодних обставин від
вливань цільної крові та її
компонентів, а при крововтраті під час
операційного втручання наполягає на
використанні штучних замінників крові
та її компонентів.

Ревізійне ендопротезування суглобів
виконано 10.04.2008р. Під час видалення
кісткового цементу зламалося свердло в
дистальній частині стегнової кістки. У
зв'язку із закінченням дії
спинномозкової анестезії,
крововтратою, прийнято рішення на
цьому етапі частину свердла не
видаляти, про що свідчить протокол
операції від 10 квітня 2008 р.

Згідно Висновку експерта № 513/11
судово-медичної експертизи від 17
квітня 2012 року, складеного комісією у
складі судових експертів Державної
установи Головного бюро
судово-медичної експертизи (надалі -
Висновок експерта) (а.с. 156-179),
враховуючи компенсований стан ОСОБА_2
перед оперативним втручанням, (з огляду
на стабільну гемодинаміку та нормальні
показники крові за даними медичної
картки стаціонарного хворого), слід
вважати, що його передопераційна
підготовка, яка включала до себе засоби
для профілактики анемій, була
проведена правильно, у достатньому
обсязі. Згідно з записами у медичній
картці стаціонарного хворого,
анестезіологічне забезпечення
операції було проведено правильно, у
повному обсязі. З урахуванням обсягу
крововтрати, кількісний та якісний
склад кровозмісної терапії можна
вважати адекватним.

У відповідності до зазначеного
висновку експертизи під час операції,
яка проводилась ОСОБА_2 мало місце
неналежне надання медичної допомоги,
яке полягало у технічно недостатньо
досконало проведеному операційному
втручанні. З огляду на компенсований
стан перед операцією, обумовлений
адекватною передопераційною
підготовкою, невеликий обсяг
крововтрати під час операційного
втручання (500 мл) та стабільний стан під
час операції (беручи до уваги дані
«наркозної карти» № 932 від 10 квітня 2008
року), слід вважати тактику відкладення
вилучення чужорідного тіла (відламка
свердла) з кістково-мозкового каналу
стегнової кістки ОСОБА_2 неправильною.

22 квітня 2008 р. проведена повторна
операція щодо видалення зламаної
частини свердла з кістково-мозкового
каналу лівої стегнової кістки.

25 квітня 2008 р. у ОСОБА_2 було виявлено у
верхній третині лівого стегна в
ділянці післяопераційного рубця дві
нориці з виділеннями.

Згідно даних мікробіологічних
досліджень вмісту рани та нориці 05
травня 2008 р. була виявлена синьо-гнійна
паличка.

Відповідно до висновку
експертизи, яких-небудь даних про
порушення санітарно- епідеміологічних
норм під час лікування ОСОБА_2 у
травматологічному та кістково-
гнійному відділеннях Українського
науково-дослідного інституту
ортопедії і травматології, які б могли
сприяти його інфікуванню у наданій
медичній документації та матеріалах
справи не знайдено.

В зв'язку з прогресуванням
інфекційного процесу та
неефективністю лікування ОСОБА_2 07
травня 2008 року було переведено у
відділення кістково-гнійної хірургії.

9 червня 2008 року ОСОБА_2 в зв'язку
з хронічним післяопераційним
остеомієлітом лівої стегнової кістки,
активної норицевої форми була
проведена уже третя операція:
«некректомія ділянки лівого
кульшового суглоба, видалення
нестабільних компонентів ТЕП, монтаж
ССВ з приводу нагноєння після
ревізійного ТЕП лівого кульшового
суглоба, нестабільність компонентів
ТЕП.»

28 липня 2008 року ОСОБА_2 був виписаний у
задовільному стані для подальшого
амбулаторного лікування за місцем
проживання.

Відповідно до висновку експерта №513/11
Головного бюро судово-медичної
експертизи МОЗ України зазначено, що
після проведеного операційного
втручання 10 квітня 2008 року з приводу
ендопрозування лівого кульшового
суглоба виникли післяопераційні
ускладнення, внаслідок яких лікарям
довелось під час операції 10 червня 2008
року вилучити встановлений новий
ендопротез лівого кульшового суглоба.
Проаналізувавши надані матеріали
справи та медичні документи, слід
вважати, що до несприятливих наслідків
лікування ОСОБА_2 у Українському
науково-дослідному інституті
ортопедії і травматології, призвів
комплекс факторів, а саме: тяжка
системна патологія сполучної тканини,
довготривале лікування гормональними
препаратами, яке призвело до зниження
захисних сил організму; технічно
недосконало проведена операція 10
квітня 2008 року, в результаті чого у
порожнині кістково-мозкового каналу
лівої стегнової кістки залишилося
чужорідне тіло (відламок свердла);
невірна лікувальна тактика - залишення
чужорідного тіла в порожнині
кістково-мозкового каналу лівої
стегнової кістки, що викликало
необхідність проведення повторного
оперативного втручання. Отже,
враховуючи той факт, що недоліки
надання медичної допомоги під час
оперативного втручання 10 квітня 2008
року (а саме, технічна недосконалість
проведення хірургічних маніпуляцій,
яка призвела до зламу свердла та
залишення його відламка у кістково-
мозковому каналі лівої стегнової
кістки і викликала необхідність
проведення повторного оперативного
втручання з метою вилучення
чужорідного тіла), не були єдиною
причиною виникнення у ОСОБА_2
післяопераційних ускладнень, слід
вважати, що між ними та погіршенням
стану здоров'я ОСОБА_2 існує не прямий, а
опосередкований причинно- наслідковий
зв'язок.

Статтею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорюване право чи
цивільний інтерес, саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту. Такі
способи захисту передбачені статтею 16
ЦК України.

Оскільки письмові звернення
позивача до відповідача з приводу його
лікування не дали позитивного
результату, позивач скориставшись
визначеним законом правом, звернувся
до суду за захистом свого порушеного
права шляхом стягнення на його користь
моральної шкоди, яку він оцінив в 100 000
грн. та зобов'язати відповідача
передати йому новий тотальний протез
кульшового суглобу безцементної
фіксації Veri Sys, ендопротез кульшового
суглобу Zimmer без цементний
клиновидного типу або його аналог.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав; п . 2) ч. 2 ст. 23 ЦК
України визначено, що моральна шкода
полягає : у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Закон України "Про захист прав
споживачів" регулює майнову
відповідальність медичних закладів за
рахунок норм про якість послуги, права
споживача на безпечність послуги,
компенсації моральної шкоди та ін.

Останнє свідчить, що відповідно до
законодавства, пацієнт сьогодні - це
споживач медичної послуги, в той час, як
медичний заклад в особі його персоналу
- виконавець медичних послуг. Майнова
відповідальність медичних організацій
означає їх більшу відкритість,
зниження кількості відомчих і
професійних бар'єрів, рівноправність
пацієнтів при наданні медичної
допомоги та підсилення прояву
правового захисту споживачів медичних
послуг. Як було сказано, безпосереднє
відшкодування здійснює медичний
заклад, де було заподіяно шкоду
пацієнтові.

Враховуючи викладене, рішення суду
про відмову у задоволенні позовних
вимог не можна визнати законним та
обгрунтованим, воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

Висновок експерта №513/11 ( комісія в
складі 6 спеціалістів) проведено повно
та всебічно і правових підстав його
відхиляти та посилатися по покази
свідків у суду першої інстанції не
було. До того ж, зазначений висновок є
чинним.

В процесі розгляду спору в суді, а
саме 25 січня 2012 р. відповідач на запит
Запорізької обласної лікарні, як він
зазначає, повернув тотальний протез
кульшогово суглобу фірми Zimmer до
зазначеної медичної установи для
ендопротезування іншої особи. При
цьому відповідач достовірно знав, що
цей протез був виданий позивачу за його
клопотанням, що він в ньому має потребу,
але до відома позивача не поставив, а
відтак і зобов'язаний його повернути
позивачу.

Зваживши на наведене, та враховуючи
характер завданих моральних страждань
і первісні вимоги позивача щодо
розміру моральної шкоди, перенесені
три операції, тривалість лікування в
три місяці, судова колегія вважає , що
розмір моральної шкоди слід визначити
у 15 000 грн.

Визначаючи розмір моральної
шкоди та покладаючи обов'язок по його
відшкодуванню у розмірі 15 000 грн. на
відповідача, колегія суддів враховує
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України, даних у п.9 постанови „ Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної / немайнової /
шкоди", згідно з якими розмір
відшкодування моральної шкоди
визначається в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеню
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 травня 2013
року про відмову в задоволенні
позовних вимог скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати Державну установу
«Інститут травматології та ортопедії
Академії медичних наук України»
передати ОСОБА_2 новий тотальний протез
кульшового суглобу безцементної
фіксації Veri Sys та ендопротез кульшового
суглобу Zimmer безцементний клинового
типу або їх аналог.

Стягнути з Державної установи
«Інститут травматології та ортопедії
Академії медичних наук України» на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду у
розмірі 15 000 грн., судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 206 грн.
45 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 грн. 00 коп.
та витрати, пов'язані з проведенням
судових експертиз, у розмірі 15 473 грн. 60
коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: