Справа № 438/716/13
Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/7997/13
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача
КП «ЖЕК №1» Гвоздецького М.М.,
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 на рішення
Бориславського міського суду
Львівської області від 11 листопада 2013
року у справі за позовом державного
комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна контора № 1»
(далі ЖЕК № 1) до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
комунальні послуги, -

встановила:

рішенням Бориславського міського суду
Львівської області від 11 листопада 2013
року вказаний вище позов задоволено.
Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на
користь ДКП «ЖЕК № 1» м. Борислава
заборгованість по оплаті за утримання
будинку та прибудинкової території в
сумі 3 077 грн. 75 коп.

Рішення суду оскаржили відповідачі,
просять його скасувати й ухвалити нове
рішення, посилаючись на те, що рішення
районного суду є незаконним, прийнятим
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Так, апелянти
посилаються на те, що суд не врахував
того, що вимоги про стягнення
заборгованості стосуються періоду з
січня 2002 року по 22 травня 2013 року та те,
що станом на січень 2002 р. малась уже
заборгованість в сумі 332 грн.54 коп.,
тобто вимоги пред'явлені поза строком
позовної давності. Як на підставу
поновлення строку позивач зазначав
невелику щомісячну суму нарахувань,
сподівання на добровільне
врегулювання спору та з метою
уникнення перевантаження судів
справами. Вирішуючи спір суд прийшов до
висновку, що позивачем строк позовної
давності не пропущено, а відтак
задовольнив його вимоги повністю, що є
незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу - відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на підтримання апеляційної скарги,
представника позивача КП «ЖЕК №1»
Гвоздецького М.М. на заперечення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
та обставини справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
наступного висновку.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача та
виконавця житлово-комунальних послуг,
відповідно до яких споживач має право
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, а
обов'язком виконавця - є надання таких
послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» та п.7
Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 572 від
08.10.1992 р., власники квартир
багатоквартирного будинку зобов`язані
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Згідно Правил утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76, комунальні
послуги, це результат господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
потреби фізичної чи юридичної особи в
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, установленому законодавством.

Утримання будинків і прибудинкових
територій це господарська діяльність,
спрямована на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи щодо
забезпечення експлуатації та/або
ремонту жилих та нежилих приміщень,
будинків і споруд, комплексів будинків
і споруд, а також утримання прилеглої
до них (прибудинкової) території
відповідно до вимог нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил згідно із
законодавством.

Відповідно до п.2 ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» та Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями
власники приватизованого житла в
багатоквартирних будинках (до них
належать і власники квартир у
кооперативних будинках та викуплених
квартир) є співвласниками всіх
допоміжних приміщень будинку та його
технічного обладнання і повинні
сплачувати свою частку витрат у
загальних квартирах на утримання
будинку (житла) та прибудинкової
території пропорційно до займаної
площі. Послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
зобов'язані сплачувати як
квартиронаймачі, так і власники
викуплених та приватизованих квартир.

Комунальні послуги, тарифи на які
визначені з розрахунку на 1 кв. м
загальної площі квартир, оплачуються
незалежно від факту проживання.

Встановлено, що в травні 2013 року ЖЕК № 1
звернувся до суду із зазначеним
позовом та просив стягнути з
відповідачів заборгованість за надані
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території в сумі 3 077 грн.
75 коп., яка виникла внаслідок несплати
відповідачами в повній сумі вартості
послуг з січня 2002 року по 22 травня 2013
року.

Посилаючись на невелику щомісячну суму
нарахувань за надані послуги,
сподівання на добровільне
врегулювання спору та не доводити
справу до суду з метою уникнення
перевантаження судів справами, позивач
просив поновити строк звернення до
суду з позовом.

Задовольняючи вимоги позивача суд
виходив з того, що строк позовної
давності позивачем не пропущено, а
зазначена ним заборгованість є
наслідком неповної сплати вартості
послуг відповідачами.

З таким висновком міського суду
погоджується колегія суддів.

Встановлено, що відповідачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1
Будинок знаходиться на обслуговуванні
та на балансі ЖЕК №1 (а.с.7, 10).

Відповідно до розрахунку
заборгованості, який наданий
позивачем, заборгованість
відповідачів перед позивачем
становить 3 077 грн. 75 коп. і така виникла
не з січня 2002 року, а з листопада 2005
року, оскільки на листопад 2005 року
відповідачі погасили заборгованість,
яка існувала на цей період (а.с.8, 9).

Згідно вимог ч.1 ст.264 ЦК перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дій, що свідчать про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку

Тим же розрахунком заборгованості
підтверджується не щомісячна оплата
відповідачами вартості наданих послуг,
як передбачено, а періодична оплата,
яка в деяких місяцях покривала частину
заборгованості відповідачів по
щомісячному платежу, тобто відповідачі
переривали строк позовної давності.

При розгляді справи встановлено, що
відповідачі, як співвласники квартири,
користуються наданими позивачем
послугами, але не сплачують їх,
посилаючись на те, що позивач частково
надає комунальні послуги, за які вони і
сплачують.

Як вбачається з матеріалів справи
апелянт не надав ні до районного суду,
ні до апеляційної інстанції докази,
передбачені Законом України «Про
житлово-комунальні послуги», які б
свідчили про ненадання послуг або
надання таких позивачем неналежної
якості.

В той же час актами виконаних робіт,
робочими листками підтверджується
надання позивачем послуг по утриманню
будинку, в якому знаходиться квартира
відповідачів, і прибудинкової
території (а.с.45-50).

За таких обставин доводи апелянта не
спростовують висновків суду щодо
стягнення з нього заборгованості за
надані позивачем послуги.

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
також обов'язком виконавця - надання
послуг вчасно та відповідної якості
згідно із законодавством та умовами
договору, а також підготовка та
укладення із споживачем договору про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Встановлено, що між сторонами
відсутній письмовий договір на
обслуговування будинку та
прибудинкової території, проте послуги
відповідачам з утримання будинку та
прибудинкової території надавалися, а
відповідачі їх приймали та частково
оплачували.

Таким чином, відсутність письмового
договору не може бути підставою для
звільнення від сплати вартості
отриманих відповідачами послуг з
обслуговування будинку та
прибудинкової території.

За таких обставин посилання апелянта
на відсутність договору як на підставу
звільнення від відповідальності є
хибним.

Оскільки наведені в апеляційній скарзі
доводи є необґрунтованими і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення, колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 11 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.