Дата документу 24.12.2013
Провадження № 2/334/3940/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Вєтлугіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3 про стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
стягнення аліментів. В позовній заяві
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер її
чоловік, за станом здоров'я вона не може
працювати та їй уже виповнилось 76
років, отримує пенсію за віком в
розмірі 1094 грн., інших джерел доходів
нема. Позивачка має сина ОСОБА_2, який
проживає в її будинку, але всі витрати
по його утриманню несе тільки
позивачка, що становить приблизно 500
гривень щомісячно, та крім того, вона
потребує періодичного лікування
катаракти ока.

Відповідач працює на ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» та має стабільний
заробіток у середньому 3 332 грн., однак
позивачці ніякої допомоги не надає, а
витрачає лише на свою сім'ю, яка
складається із чотирьох осіб: дружини
(3- я особа по справі) та трьох дочок.
Відповідач ніяких утриманців не має,
аліменти нікому не платить, і в нього є
можливість надавати матері
матеріальну допомогу.

Також позивачка має іншого сина ОСОБА_4
та двох доньок - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак
будь яких вимог до них позивачка не має,
так як вони проживають окремо від неї
та мають свої сім'ї, а ОСОБА_5 при цьому
мешкає в АР Крим.

Оскільки дохід відповідача
складається з заробітної платні, а його
дружина отримує матеріальну допомогу
по народженні дитини, позивачка
просить суд стягувати з ОСОБА_2,
щомісячно аліменти на її користь в
розмірі 1/3 частини його заробітку
(доходу), починаючи від дня пред'явлення
позову і до смерті.

Представник позивачки в судовому
засідання позов підтримав, наполягає
на задоволенні позовних вимог за
мотивами, вказаними у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав та пояснив, що дійсно проживає з
матір'ю в будинку, який належить їй на
праві приватної власності, комунальні
послуги сплачує тільки мати, також мати
потребує лікування. Його дружина з
дітьми проживає окремо, та звернулась
до суду про стягнення аліментів на
дітей у розмірі 1/2 його заробітку та на
утримання себе у розмірі 1/6, однак він
вважає, що може сплачувати аліменти на
матір та на дітей, а утримувати дружину
не буде, оскільки та проживає окремо з
іншим чоловіком.

Третя особа ОСОБА_3 надала заперечення
на позовну заяву, вважає що позов є
необґрунтованим та не підлягає
задоволенню. Так, позивачка дійсно є
непрацездатною за віком, однак
позивачкою не надано доказів, які б
свідчили що вона потребує матеріальної
допомоги. Потреба в матеріальній
допомозі означає брак коштів,
необхідних для підтримки нормальної
життєдіяльності, яка визначається
залежно від наявності чи відсутності
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Так, позивачка отримує
пенсію щомісячно в розмірі 1094 грн., яка

перевищує на 200 грн. прожитковий
мінімум для людини відповідного віку,
який відповідно до Закону України «Про
бюджет України на 2013 рік» складає 894
грн. Це говорить про те, що в сучасних
умовах пенсія позивачки забезпечує її
прожитковий мінімум. Крім того,
позивачка має право на отримання
субсидії. Також, позивачка є дитиною
війни, в зв'язку з чим має право на
пільги по сплаті комунальних послуг
відповідно до діючого законодавства,
однак не надала відомості чи
користується вона пільгами чи ні. Крім
того, позивачка має ще трьох дітей, які
також повинні надавати матеріальну
допомогу непрацездатним батькам,
незалежно від їх місця проживання, але
позивачка невідомо чому стягує
аліменти лише з одного сина, а трьох
дітей невідомо з яких причин звільняє
від обов'язку щодо її утримання.
Відповідач має на утриманні трьох
малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3
р. н., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н. та її дружину - ОСОБА_3,
яка знаходиться в відпустці по догляду
за дитиною до 3-х років. ОСОБА_8
знаходиться на диспансерному обліку в
КЗОЗ «Дитяча поліклініка №6» з
діагнозом респіраторний алергоз.
ОСОБА_10 знаходиться на диспансерному
обліку в КЗОЗ «Дитяча поліклініка №6» з
діагнозом вроджена лівостороння
клишоногість тяжкого ступеню. Діти
потребують постійного амбулаторного
лікування. ОСОБА_10 потребує
оперативного хірургічного лікування.
Оскільки, позивачкою не наведено
переконливих аргументів і не надано
будь - яких розрахунків, які б свідчили
про необхідність реальних витрат у
розмірі більшому ніж прожитковий
мінімум, або, що цей розмір не
забезпечує їй належних умов існування,
тому вважає, що в позові слід відмовити.

Вислухав пояснення осіб, які брали
участь у справі, дослідивши та оцінивши
надані сторонами докази, суд приходить
до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
ОСОБА_2, що підтверджується копією
свідоцтва про народження серія НОМЕР_1
(а.с. 9).

Крім того ОСОБА_1 має ще сина ОСОБА_4 та
двох доньок - ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

На момент звернення до суду позивачка
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є непрацездатною
особою, перебуває на обліку в УПФУ в
Ленінського районі м. Запоріжжя, є
дитиною війни та отримує пенсію за
віком у розмірі 1121,62 грн. (а.с.7, 41 ).

Чоловік позивачки, ОСОБА_11, помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть. (а.с.4)

Згідно довідки Комунальної установи
Запорізька міська багатопрофільна
клінічна лікарня №9, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає рядом хронічних
захворювань. (а.с.42).

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та
проживає у АДРЕСА_2, який належить їй на
праві приватної власності. Також на
праві приватної власності позивачці
належить квартира, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, та в якій був
зареєстрований відповідач. На даний
час відповідач проживає без
реєстрації. Дані факти не
заперечувалися сторонами. (а.с.8, 11, 20, 53).

Відповідно до наданої довідки ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» відповідач ОСОБА_2
має середній заробіток - 3 332 грн. (а.с. 13)

Також відповідач ОСОБА_2 має на
утриманні трьох неповнолітніх дітей:
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н., ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 р.
н. та дружину - ОСОБА_3, яка знаходиться в
відпустці по догляду за дитиною до 3-х
років. (а.с.30, 31, 32, 33, 34, 55)

Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу
України, на підставі якої був заявлений
позов, повнолітні дочка, син
зобов'язані утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

За вимогами ст. 205 СК України, суд
визначає розмір аліментів на батьків у
твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку(доходу) з урахуванням
матеріального та сімейного стану
сторін. При визначенні розміру
аліментів та додаткових витрат суд
бере до уваги можливість одержання
утримання від інших дітей, до яких не
пред'явлено позову про стягнення
аліментів, дружини, чоловіка та своїх
батьків.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремим нормам
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 р.
обов'язок повнолітніх дочки, сина
утримувати своїх непрацездатних
батьків, які потребують матеріальної
допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютний.
Згідно з ч.2 ст.205 СК України при
визначенні розміру аліментів на
непрацездатних батьків необхідно
враховувати можливість отримання ними
матеріальної допомоги від інших дітей,
до яких не пред'явлено позову про
стягнення аліментів, а також від
дружини, чоловіка та своїх батьків.

При вирішенні питання про стягнення
аліментів на утримання батьків слід
враховувати, що вказане право батьків,
якому кореспондує обов'язок
повнолітніх дітей, виникає за
наявності одночасно двох умов: не лише
непрацездатності батьків, але й
наявності у них потреби у матеріальній
допомозі, і не залежить від майнового
стану повнолітніх дочки, сина.
Звільнення від обов'язку утримувати
матір, батька та обов'язку брати участь
у додаткових витратах можливе тоді,
коли буде встановлено, що мати, батько
ухилялися від виконання своїх
батьківських обов'язків.

ОСОБА_1 вимоги про стягнення в порядку
ст. 203 СК України конкретних додаткових
витрат, понесених у зв'язку з тяжкою
хворобою або немічністю, які можуть
стягуватися одноразово чи періодично,
наперед чи після їх фактичного
понесення за умови доведення, не
заявлялись, тому в силу ст. 11 ЦПК
України в якості предмета заявленого
ним позову не розглядались.

За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Таким чином, доведення потреби в
матеріальній допомозі являлося
процесуальним обов'язком саме
позивача. Потреба у матеріальній
допомозі означає недостатність коштів,
необхідних для підтримання нормальної
життєдіяльності особи, а тому потреба в
матеріальній допомозі має визначатися
відповідно до встановленого законом
прожиткового мінімуму.

За положеннями ч.1 ст. 10 СК України, якщо
певні сімейні відносини не
врегульовані цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами або
домовленістю (договором) сторін, до них
застосовуються норми цього Кодексу,
які регулюють подібні відносини
(аналогія закону).

Критерії визначення потреби у наданні
матеріальної допомоги передбачені у ч.4
ст. 75 СК України, відповідно до якої
один із подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Таким чином, право на утримання
(аліменти) має лише непрацездатна особа
та (або) особа, яка потребує
матеріальної допомоги (тобто не
забезпечена прожитковим мінімумом).

Відповідно до ст. 7 Закону України від
06.12.2012 року «Про Державний бюджет
України на 2013 рік», з 01.01.2013 року розмір
прожиткового мінімуму на одну особу
становить - 1108 гр., особи, яка втратила
працездатність - 894 гр. (на момент
звернення до суду) та 949 грн. (на момент
розгляду справи).

Розмір пенсії, яку отримує ОСОБА_1
становить 1121,62 грн., та є вищим, ніж
показник прожиткового мінімуму в
Україні. Це говорить про те що, в
сучасних умовах пенсія позивачки
забезпечує їй прожитковий мінімум.

З досліджених судом доказів
вбачається, що позивачка отримує
пенсію, розмір якої перевищує розмір
прожиткового мінімуму, має у власності
нерухоме майно, будинок АДРЕСА_2 та
квартиру АДРЕСА_1, з якого може
отримувати дохід від здачі в оренду.

Представник позивачки не навів
переконливих аргументів і не надав
будь-яких розрахунків, які б свідчили
про необхідність реальних витрат на
утримання позивачки у розмірі

більшому ніж прожитковий мінімум, або,
що цей розмір не забезпечує їй належних
умов існування. Додані до матеріалів
справи довідки з медичних установ,
вказують тільки на звернення позивачки
до лікарів, але не розкривають її
майнові витрати (потреби) пов'язані з
лікуванням. Надані позивачкою, на
підтвердження позовних вимог, копії
чеків на придбання медикаментів не
підтверджені відповідними рецептами,
рекомендаціями лікарів, в зв'язку з чим,
суд визнає їх неналежними доказами.
Посилання позивачки, що вона потребує
лікування катаракти ока та
необхідність значних коштів на
лікування не є підставою для
задоволення позову, оскільки зазначені
витрати в разі їх доведення можуть бути
стягнуті з відповідача за позовними
вимогами позивачки заявленими в
порядку ст. 203 СК України, а саме шляхом
пред'явлення позову про стягнення
додаткових витрат на утримання
батьків, а не шляхом пред'явлення
позову про стягнення аліментів.

Із наданих копій квитанцій про сплату
за житлово-комунальні послуги не
можливо встановити за який період
проведена оплата, бо в них міститься
посилання на борг, та хто саме сплатив
дані послуги, оскільки на них вказано
платник ОСОБА_11. Посилання позивачки,
що вона несе значні витрати за
комунальні послуги на утримання
будинку в якому також проживає і
відповідач не є підставою для
стягнення з відповідача аліментів на
утримання позивачки, оскільки
зазначені правовідносини регулюються
нормами Житлового Кодексу України.

Відповідач ОСОБА_2, який має середній
дохід у розмірі - 3 332 грн. також має на
утриманні трьох неповнолітніх дітей:
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 та
дружину - ОСОБА_3, яка знаходиться в
відпустці по догляду за дитиною до 3-х
років.

Також позивачка має інших трьох дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак до них
будь яких вимог позивачка не заявила.

Крім того на даний час у
Орджонікідзевському районному суді
перебуває на розгляді справа про
стягнення з відповідача ОСОБА_2
аліментів на утримання 3-х дітей у
розмірі 1/2 частини його заробітку та
коштів на утримання дружини, яка
перебуває в декретній відпусті у
розмірі 1/6 частини заробітку, та яка не
розглянута по суті.

Враховуючи матеріальний, сімейний стан
сторін, та інші вищезазначені
обставини, які мають істотне значення,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
обґрунтовані, та не доведені, в зв'язку
з чим в задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 57, 60, 69,
88, 212- 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 202, 203, 205 СК
України, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремим нормам Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» №3 від 15.05.2006 р., суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3 про стягнення
аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Т.Є. Баруліна