РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року Київський районний
суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Вітковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 Годачової до
Державної казначейської служби
України, Головного управління
державної казначейської служби
України у Харківській області,
Харківської митниці міндоходів про
відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 Годачова,
звернувся у суд з позовом до
відповідачів, Державної казначейської
служби України, Головного управління
державної казначейської служби
України у Харківській області,
Харківської обласної митниці , про
відшкодування моральної шкоди в сумі
15000 грн..

В обґрунтування своїх вимог
зазначила, що вона у серпні 2010 року
приїхала разом із чоловіком та дітьми
до України на відпочином на автомобілі
належній їй та її чоловіку. Однак на
території України працівниками
митниці на неї склали протокол про
порушення митних правил та вилучили
автомобіль, внаслідок чого вона з
дітьми вимушена була добиратися у
ОСОБА_2 (де проживає) іншим транспортом,
з пересадками . В подальшому рішенням
Київського районного суду м.Харкова
вона була визнана винною у порушені
митних правил та притягнута до
адміністративної відповідальності,
однак рішенням апеляції, постанова
суду першої інстанції була скасована ,
а справа закрита за відсутністю в її
діях адміністративного
правопорушення. Незаконним
притягненням її до адміністративної
відповідальності їй було нанесено
моральну шкоду, яку вона оцінює у сумі
15000 грн.

Відповідач - Державної казначейської
служби України, у судове засідання не
з’явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Співвідповідач – Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківській області, у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечував.

Співвідповідач - Харківської митниці
міндоходів , у судовому засіданні та у
запереченнях проти позову, зазначав, що
позивачем не доведено спричинення їй
моральної шкоди, а також відсутні
підстави для застосування до спірних
правовідносин ЗУ «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», внаслідок чого
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка є громадянкою ОСОБА_2 та зі
своїм чоловіком приїхала на територію
України 06.08.10р. на автомобілі «VW PASSAT
VARIANT» номерний знак 3H78747.

18.08.2010 року начальником оперативного
відділу СБК та ПМП Харківської
обласної митниці ОСОБА_3 був складений
протокол про порушення позивачкою
митних правил передбачених ст. 336 МК
України та вилучив належний їй
автомобіль «VW PASSAT VARIANT» номерний знак
3H78747 .

10.09.2010 року, за розглядом в тому числі
складеного протоколу від 18.08.2010р.,
Київським районним судом м. Харкова
було винесено постанову про визнання
позивачки винною у правопорушенні,
передбаченому ст. 336 МК України та про
накладання адміністративного штрафу в
сумі 1500 грн., після сплати якого
вилучений автомоль повернути. Після
оскарження позивачкою вказаної
постанови Апеляційний суд Харківської
області 13.10.2010 року задовольнив її
скаргу, скасував постанову районного
суду та закрив провадження у справі, у
зв’язку із відсутністю у позивачки
складу правопорушення, передбаченого
ст. 336 МК України та зобов’язав митницю
повернути їй автомобіль.

Внаслідок вилучення автомобіля
позивачка у серпні 2010 року була
вимушена добиратися в ОСОБА_2 іншим
транспортом. Для захисту своїх прав
позивачка наняла представника та
після прийняття судового рішення
апеляційним судом , була вимушена
повертатися на територію України для
повернення їй транспортного засобу,
тобто змінився її звичайний уклад
життя, вона вимушена була докладати
значних зусиль для його організації .

Згідно із ст. 56 Конституцій України,
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Статтею 4 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» відшкодування
шкоди, у тому числі моральної шкоди,
провадиться за рахунок коштів
державного бюджету. Відшкодування
моральної шкоди провадиться у разі,
коли незаконні дії органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв’язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Моральною
шкодою визнаються страждання,
заподіяні громадянинові внаслідок
фізичного чи психічного впливу, що
призвело до погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

Статтями 1,2,3 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» передбачено, що
відшкодуванню за рахунок коштів
державного бюджету підлягає шкода,
завдана громадянинові внаслідок
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу та закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення. Завдана шкода
відшкодовується незалежно від вини
посадових осіб.

Згідно з вимогами чинного
законодавства України, шкода, завдана
позивачеві діями органу державної
влади відшкодовується державою,
незалежно від вини цього органу, яку у
справі представляє Державне
казначейство України, що діє на
підставі Положення про Державне
казначейство України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1232 від 21 грудня 2005 року.

Таким чином, зазначене законодавство
передбачає відшкодування моральної
шкоди у даному випадку.

Крім того, право на відшкодування шкоди
гарантоване й ч.5 ст.5 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, норми якої згідно із ст.
17 Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом національного права.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з /рахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Незаконне притягнення позивачки
до адміністративної відповідальності,
вилучення автомобіля, та відповідних в
зв’язку з цим душевних страждань, які
вочевидь мали місце, підтверджують
факт заподіяння їй моральної шкоди.
Однак, при визначені розміру
спричиненої шкоди, суд виходить з
конкретних обставин справи, характеру
спричинених позивачці моральних
страждань, а також з принципів
розумності та справедливості, і
визначає розмір такої шкоди в сумі 10000
грн., визнаючи що така грошова сума є
достатньою для компенсації позивачці
негативних наслідків, пов’язаних з
притягненням її до адміністративної
відповідальності і наступним
розвитком подій.

На підставі викладеного та
керуючись ст..ст. 3, 4, 10, 60, 61, 79, 81, 88, 212-215
ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов’язати Державне казначейство
України відшкодувати ОСОБА_1 Годачовій
за рахунок коштів державного бюджету
України моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом

десяти днів з дня його проголошення,
через суд першої інстанції. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги.

Суддя
Бородіна Н.М.