АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3325/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : Міщенко К. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. РІШЕННЯ
25 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Подорога В. М. суддів
Демченко В. А. , Василенко Л. І. при
секретарі Бражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси цивільну
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Промінь-АА» на
рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 22 жовтня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_6
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Промінь-АА», третя
особа: Відділ Держземагенства у
Тальнівському районі Черкаської
області, про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «Промінь- АА» про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, посилаючись на те,
що відповідно до Державного акту про
право приватної власності на землю
серія ЯЕ № 618555, виданого 25 вересня 2007
року Тальнівським районним відділом
земельних ресурсів Черкаської області
вона є власником земельної ділянки
площею 3,72 га, що розташована на
території Корсунської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області.

23 жовтня 2012 року за № 188 між нею та ТОВ
«Промінь - АА» було укладено договір
оренди земельної ділянки, яким вона
передала товариству в оренду на 5 років
належну їй земельну ділянку площею 3,72
га.

Позивачка вважає, що відповідач
користується її земельною ділянкою без
достатніх правових підстав, адже
земельна ділянка використовується
відповідачем на підставі договору,
який через недосягнення його сторонами
згоди з усіх істотних умов договору
оренди є недійсним і права
користування землею для відповідача не
породжують, так як до підписаного
договору не було долучено плану або
схеми земельної ділянки, яка
передавалась в оренду, її кадастрового
плану з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
земельних сервітутів та акту
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) що і змусило
позивачку звернутись до суду.

В судовому засіданні представник
позивача змінив позовні вимоги та
доповнив, що крім вказаних в позовній
заяві підстав для визнання договору
недійсним в договорі відсутні умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, передача земельної
ділянки відбулася 25 грудня 2012 року, до
реєстрації вказаного договору у
Тальнівському районному відділ
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Державному комітеті
України по земельних ресурсах, яка
відбулась 24 грудня 2012 року, що є
порушенням Закону України «Про оренду
землі».

Враховуючи наведене, позивач просив
суд визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки за № 188 від 23 жовтня
2013 року укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ
«Промінь-АА» с. Білашки Тальнівського
району Черкаської області, який
зареєстрований 24 грудня 2012 року за №
09170 недійсним з моменту його
державної реєстрації. Стягнути з
відповідача витрати по оплаті судового
збору.

Рішенням Тальнівського районного суду
Черкаської області від 22 жовтня 2013 року
позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки за № 188 від 23 жовтня
2012 року укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ
«Промінь-АА» с. Білашки Тальнівського
району Черкаської області, який
зареєстрований Тальнівським районним
відділом Черкаської регіональної
філії ДП «Центр ДЗК при Державному
Комітеті України по земельних
ресурсах» 24 грудня 2012 року за №
09170 недійсним.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ
«Промінь-АА» в особі його директора,
оскаржило його в апеляційному порядку
де, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просили суд скасувати рішення суду
першої інстанції та вирішити питання
щодо судових витрат.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги й обговоривши
доводи апелянта вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до державного акту про
право приватної власності на землю
серія ЯЕ № 618555, виданого 25 вересня 2007
року Тальнівською районною державною
адміністрацією Черкаської області,
ОСОБА_6 є власником земельної ділянки
площею 3,72 га, що розташована в межах
Корсунської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області.

23 жовтня 2012 року між нею та ТОВ
«Промінь-АА» було укладено договір
оренди землі, яку вона передала
товариству в оренду на 5 років.

Пунктом 2 зазначеного договору
встановлено, що в оренду передається
земельна ділянка загальною площею 3,72
га., в тому числі 3,72 га ріллі.

Договір зареєстровано у Тальнівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 24
грудня 2012 року.

Діючим законодавством визначено, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі»,
тощо.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що договір оренди
є недійсним, оскільки до підписаного
сторонами договору не долучено плану
або схеми земельної ділянки, яка
передається в оренду, її кадастрового
плану та акту визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості), що
унеможливлює її ідентифікацію,
відсутність вказаних документів
підтверджується п. 44 вказаного
договору. та вказав на відсутність
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права на оренду
земельної ділянки. Також суд першої
інстанції вказав, що в порушення ст. 20
Закону України «Про оренду землі»,
згідно якого «Право оренди земельної
ділянки виникає з дня державної
реєстрації цього права відповідно до
закону, що регулює державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», передача землі згідно акту
передачі - приймання земельної ділянки
відбулася 25 грудня 2012 року, а договір
оренди землі було зареєстровано 24
грудня 2012 року.

Проте колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду, виходячи з
наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
судове рішення не відповідає.

Так, відповідно до положень ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 93 ЗК України право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом, як істотні.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки), строк дії договору
оренди: орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату, умови використання та
цільове тлумачення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки,
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини,
відповідальність сторін, умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

В ч. 4 ст.15 Закону України «Про оренду
землі» зазначено, що невід'ємною
частиною договору оренди землі є план
або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду, кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використання
та встановлення земельних сервітутів,
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), акт прийняття -
передачі об'єкта оренди; проект
відведення земельної ділянки у
випадках передбачених Законом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що в порушення цієї норми
Закону до підписаного сторонами
договору оренди не долучено плану або
схем земельної ділянки, яка
передаються в оренду, її кадастрового
плану та акта визначення меж земельної
ділянки у натурі (на місцевості), що
унеможливлює її ідентифікацію на
місцевості.

Разом з цим, оспорюваний договір оренди
земельної ділянки, укладений у
письмовій формі, пройшов відповідну
державну реєстрацію, позивач мав
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення позивача
було спрямоване на укладання договору
оренди земельної ділянки, до якого
додано копію державного акту, при
складанні, видачі та реєстрації якого
було вчинено відповідні план та схему
земельної ділянки, кадастровий план з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів, а також вчинено
опис меж, де зазначено сусідніх
землекористувачів.

Наведене вказує на те, що між позивачем
та відповідачем при укладенні договору
оренди землі погоджено всі істотні
умови, у тому числі об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки), що підтверджується п. 1
договору оренди землі від 2012 року.

Що стосується передачі землі згідно
акту передачі - приймання земельної
ділянки, то суд першої інстанції не
вірно встановив, що передача землі 25
грудня 2012 року при державній
реєстрації договору оренди 24 грудня 2012
року є порушенням ст. 20 Закону України
«Про оренду землі». Дійсно, право
оренди земельної ділянки виникає з дня
державної реєстрації цього права
відповідно до закону, що регулює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, проте, в
п. 20 вказаного договору визначено, що
передача земельної ділянки орендарю
здійснюється в 5 денний термін після
державної реєстрації цього договору за
актом її приймання передачі.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Позивачем не вказано, які саме права,
свободи чи інтереси позивачів є
порушеними, невизнаними або
оспорюваними в результаті відсутності
в тексті договорів оренди такої умови,
як передача у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Дані про те, що
орендарем чи іншими особами вчинялись
дії, направлені на передачу у заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди вищевказаних земельних ділянок,
в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції при ухваленні рішення не
було враховано, що процесуальним
законом не передбачено право особи на
звернення до суду за захистом ще не
порушеного права на підставі самих
лише припущень щодо його порушення в
майбутньому /ст. 3 ЦПК України/.

Крім того, у порушення вимог ст. ст. 212 -
214 ЦПК України поза увагою суду
залишилися посилання відповідача про
фактичне виконання умов договору
оренди землі сторонами, зокрема,
одержання позивачем передбаченої
договором орендної плати 25 лютого 2013
року, що підтверджується платіжною
відомістю (а.с.40) та довідкою про стан
розрахунків з пайовиком за
користування земельною ділянкою( а. с.
35).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Доказів обґрунтованості своїх
позовних вимог, як передбачено ст. 60 ЦПК
України позивачем не надано.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що рішення підлягає до
скасування з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Промінь-АА» -
задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду
Черкаської області від 22 жовтня 2013 року
- скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_6 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Промінь-АА», третя
особа: Відділ Держземагенства у
Тальнівському районі Черкаської
області, про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки -
відмовити.

Рішення набирає чинності одразу після
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :