Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" жовтня 2013 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді
Гончарука В.П.

при секретарі
Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом Моторне (транспортне)
страхове бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в:

Моторне (транспортне) страхове бюро
України звернулось до суду з позовом
про стягнення з ОСОБА_1 на його користь
коштів в розмірі понесених витрат,
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування, сплачених згідно
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/1730701.

Сума страхового відшкодування склала 6
644,11 грн., без врахування ПДВ, та була
виплачена власнику автомобіля «Део»
д.н.з НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, який
було пошкоджено внаслідок ДТП.

Також Моторне (транспортне) страхове
бюро України понесло додаткові витрати
на встановлення розміру збитків та
збір документів по справі у розмірі
745,00 грн.

Таким чином, позивач просить суд
стягнути в порядку регресу з
відповідача вказану суму витрачену у
зв'язку з виплатою страхового
відшкодування, поклавши на нього
судові витрати.

Представник позивача надав в судове
засідання заяву, в якій позов підтримав
в повному обсязі та просив його
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про місце, час та дату
слухання справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів що у даному
випадку вбачається за доцільне.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, суд приходить
до наступного.

16 вересня 2011 р. в м. Києві, по вул.
Курнатовського, з вини громадянина
ОСОБА_1, який керував автомобілем «ВАЗ»
з д.н.з. НОМЕР_2, була скоєна
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті чого був пошкоджений
автомобіль «ДЕО» з д.н.з НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_2

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 14.10.2011 року по справі
№ 3-7839/11року, ОСОБА_3 було визнано
винним у скоєні правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу на користь держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті сами особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В результаті вказаного ДТП автомобіль
«ДЕО» д.н.з. НОМЕР_1, зазнав механічних
пошкоджень, сума шкоди за якими
виходячи зі звіту № 50 про оцінку
колісного транспортного засобу від
26.09.2011 року складеного ФО-П ОСОБА_4,
становить 11 644,11 грн.

Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з вимог ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно із ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу
України, шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідної за завдані збитки.

За нормою ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо іншій розмір не
встановлено законом.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП
застрахована не була, ОСОБА_2 в рамках
вимог пп. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих позивачем було розраховано
та виплачено уму страхового
відшкодування в розмірі 6 644,11грн. без
врахування ПДВ.

Таким чином , загалом у зв'язку з
наведеним страховим випадком
позивачем було витрачено вказану суму
коштів, відшкодування яких згідно
наведених положень законодавства
покладається на відповідача, виходячи
з чого суд приходить до висновку, що
позов є обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню в цій частині.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, визначеному ст.. 88 ЦПК України,
окрім витрат на правову допомогу
виходячи з наступного.

Ст. 84 ЦПК України встановлено, що
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно положень ст. 1 ЗУ «про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особу, яка надавала правову допомогу у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Стороною позивача не надано доказів
обґрунтування заявленої суми
отриманої правової допомоги, виходячи
з чого суд не вбачає підстав для
задоволення такої вимоги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
993, 979, 1166, 1187, 1191, Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 58, 61, 79, 84, 88, 130, 208, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України в порядку регресу суму
завданої матеріальної шкоди в розмірі 7
389,11 грн., сплачений судовий збір в
розмірі 229,40 грн., всього стягнути 7 618
(сім тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 51
коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

С у д д я