СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції - Яровенко
Н.О. Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Кравець В.А., Семенюк Т.В.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 03 липня 2013 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 03 липня 2013
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за договором позики відмовлено.

Судом першої інстанції
встановлено, що 12.06.2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 укладено договір позики про
надання грошової суми в розмірі 10 000
умовних одиниць, що підтверджується
розпискою.(а.с.6)

Позивачем на адресу відповідача було
направлено вимогу про повернення борг
у розмірі 4 000,00 доларів США. Проте
вказана вимога була залишена
відповідачем без реагування.(а.с.8-10)

Відповідач свої зобов'язання за
договорами позики не виконав, не провів
остаточний розрахунок, чим порушує
права позивача, а тому сума боргу за
договорами позика підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що зі
змісту розписки неможливо встановити в
якій саме умовній одиниці були
отримані кошти відповідачем, та який
саме вид зобов'язальних правовідносин
виник між сторонами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
оскаржуване скасувати рішення та
ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі. Зокрема зазначає, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом неповністю
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи.

В судовому засідання апеляційного
суду, позивач просив задовольнити
апеляційну скаргу з наведених у ній
доводів. Представник відповідача
ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної
скарги заперечував, вважав, що рішення
суду першої інстанції є законним та
обґрунтованим.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1047 ЦК
України, на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Як вбачається з матеріалів справи, та
встановлено судом першої інстанції
відповідач ОСОБА_3 отримав грошові
кошти у розмірі 10 000 умовних одиниць,
для придбання за дорученням позивача
зернозбиральний комбайн, що
підтверджується розпискою від 12.06.2010
року.

Відповідач стверджує, що повернув
позивачу грошові кошти в загальній
сумі 14 600 грн, у зв'язку з чим і були
написані розписки.

Частина перша статті 1049 ЦК України
передбачає, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Приймаючи до уваги письмові докази,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що така
розписка не є підтвердженням факту
укладення сторонами договору позики, а
саме того, що між ними виникли
зобов'язальні правовідносини на
підставі ст. 1046 ЦК України, а відтак
наявності підстав для стягнення
заборгованості не має.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження у судовому
засіданні, не спростовують висновків
суду першої інстанції, не впливають на
їх правильність та не можуть бути
прийняті до уваги.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні та наявними в матеріалах
справи доказами, і, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 03 липня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: