Справа № 262/6569/13-ц
Провадження № 2/262/1933/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2013 року
м. Донецьк

Пролетарський районний суд м. Донецька
в складі:

головуючого судді

Ле
беденко С.В.

при секретарі

Ко
струб М.Ю.

за участі позивача

ОС
ОБА_1

представника
позивача
ОСОБ
А_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«ПроКредитБанк», треті особи –
Приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про звільнення майна з-під арешту,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в обґрунтування якого
зазначив, що відповідно до акту про
проведення прилюдних торгів від 21.12.2012
року чотирикімнатна квартира,
загальною площею 78, 4 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 була
придбана ОСОБА_1. Право власності на
майно переходить до переможця аукціону
після повного розрахунку за придбане
майно. Доказом факту придбання майна з
аукціон є акт від 21.10.2012. На письмовий
запит позивача до реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку, 07.08.2013 року був
отриманий витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. З
інформації, зазначеної у даному витязі,
позивач дізнався, що 04.03.2010 року
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу було
накладено заборону на нерухоме майно,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
18.10.2012 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, на підставі заяви
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» накладено заборону на
нерухоме майно, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1. У зв’язку з тим, що
чинним законодавством України не
передбачено процедури зняття арешту чи
заборони з майна, що було реалізоване
(придбане) на відповідних торгах
(аукціоні), новий власник майна має сам
звертатися до відповідних органів щодо
зняття заборони. Згідно договору
іпотеки, між попереднім власником –
ОСОБА_6 та ПАТ «КредіАгріколь Банк»,
зазначене нерухоме майно 21.04.2008 року
було передано в іпотеку банку. Після
чого, колишнім власником (ОСОБА_6П.) та
ПАТ «ПроКредитБанк» був укладений
споживчий кредитний договір та 04.03.2010
року накладено заборону на нерухоме
майно, яке вже знаходилось в іпотеці
іншого банку. У зв’язку з порушенням
боргових зобов’язань колишнім
власником квартири перед
заставоутримувачем, відповідно до ст. 62
ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 39
ЗУ «Про іпотеку» вищезазначене майно
було виставлено на реалізацію. При
реалізації майна, а саме –
чотирикімнатної квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 були
задоволені вимоги заставоутримувача.
Відповідно, майно, яке вже було
реалізовано для повного задоволення
вимог стягувача (заставоутримувача) не
може бути предметом задоволення інших
вимог, зокрема, вимог стягувачей, які не
є суб’єктом договору іпотеки, а саме –
ПАТ «ПроКредитБанк». Позивач не може
відповідати за зобов’язання ОСОБА_6
перед ПАТ «ПроКредитБанк». Просив
зняти заборону на нерухоме майно
(чотирикімнатна квартира, загальною
площею 78, 4 кв.м, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1), яка на даний момент
належить ОСОБА_1, накладену 04.03.2010 року
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
на підставі кредитного договору № 4.23723
від 14.07.2008 р.; зняти заборону на нерухоме
майно (чотирикімнатна квартира,
загальною площею 78, 4 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1), яка на
даний момент належить ОСОБА_1,
накладену 18.10.2012 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 на
підставі заяви ПАТ «ПроКредитБанк» №
1-2/3052 від 17.10.2012 р.. (а.с. 2-4).

Відповідно до ухвали суду від 11.10.2013
року, залучено до участі у справі в
якості належного відповідача ПАТ
«ПроКредитБанк» замість приватного
нотаріуса Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та до
участі в справі в якості третіх осіб
без самостійних майнових вимог щодо
предмета спору залучено приватного
нотаріуса Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4.
(а.с. 31).

До початку розгляду справи по суті,
позивач ОСОБА_1 подав уточнення до
позовної заяви, в обґрунтування яких
зазначив, що відповідно до акту про
проведення прилюдних торгів від 21.12.2012
року чотирикімнатна квартира,
загальною площею 78, 4 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 була
придбана ОСОБА_1. Право власності на
майно переходить до переможця аукціону
після повного розрахунку за придбане
майно. Доказом факту придбання майна з
аукціон є акт від 21.10.2012. На письмовий
запит позивача до реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку, 07.08.2013 року був
отриманий витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. З
інформації, зазначеної у даному витязі,
позивач дізнався, що 04.03.2010 року
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
було накладено заборону на нерухоме
майно, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, підстава обтяження –
кредитний договір № 4.23723 від 14.07.2008 року
та 18.10.2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 на підставі заяви
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» від 17.10.2012 року
накладено заборону на нерухоме майно,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно договору іпотеки, між
попереднім власником – ОСОБА_6 та ПАТ
«КредіАгріколь Банк», зазначене
нерухоме майно 21.04.2008 року було
передано в іпотеку банку. Після чого,
колишнім власником (ОСОБА_6П.) та ПАТ
«ПроКредитБанк» був укладений
споживчий кредитний договір та 04.03.2010
року накладено заборону на нерухоме
майно, яке вже знаходилось в іпотеці
іншого банку. У зв’язку з порушенням
боргових зобов’язань колишнім
власником квартири перед
заставоутримувачем, відповідно до ст. 62
ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 39
ЗУ «Про іпотеку» вищезазначене майно
було виставлено на реалізацію. При
реалізації майна, а саме –
чотирикімнатної квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 були
задоволені вимоги заставоутримувача.
Відповідно, майно, яке вже було
реалізовано для повного задоволення
вимог стягувача (заставоутримувача) не
може бути предметом задоволення інших
вимог, зокрема, вимог стягувачей, які не
є суб’єктом договору іпотеки, а саме –
ПАТ «ПроКредитБанк». Позивач не
повинен відповідати за зобов’язання
ОСОБА_6 перед ПАТ «ПроКредитБанк».
Вищезазначена заборона перешкоджає
власнику розпоряджатися належним йому
майном. Так, 02.10.2013 року позивачем було
подано ПАТ «ПроКредитБанк» листа з
вимогою зняти заборону на нерухоме
майно. У відповіді на зазначену вимогу,
відповідач відмовив у здійсненні дій
щодо зняття заборони з нерухомого
майна. Так, 26 вересня 2013 року між ОСОБА_1
та ОСОБА_7 було укладено попередній
договір, відповідно до умов якого,
сторони зобов’язуються укласти
договір купівлі-продажу (основний
договір) квартири АДРЕСА_2 на умовах,
встановлених попереднім договором.
Згідно п. 2.2. продаж зазначеної квартири
буде вчинено за 407 000 гривень 00 копійок.
Відповідно до п. 4 попереднього
договору продавець для укладання
договору купівлі-продажу
зобов’язується до 07.10.2013 року, окрім
іншого, зняти заборони, внесені у
відповідні реєстри. Відповідно до п. 7
попереднього договору, у забезпечення
виконання своїх обов’язків, покупець
сплатив продавцеві забезпечувальний
платіж в розмірі 16 000 гривень. Сторони
зустрілись у нотаріуса для укладання
договору купівлі-продажу та нотаріусом
була видана постанова про відмову у
вчиненні нотаріальної дії у зв’язку з
наявністю заборони на відчуження
квартири № 15 у будинку № 4, що
розташована по вул. Прожекторній в м.
Донецьку, обтяжувач – ПАТ
«ПроКредитБанк».Таким чином,
відповідний правочин не відбувся у
зв’язку з невиконанням продавцем
свого обов’язку щодо зняття заборони
відповідно до п. 4 попереднього
договору. Позивач вбачає безспірний
зв'язок між невиконанням своїх
обов’язків та бездіяльністю
відповідача. П. 8.3 попереднього
договору передбачено, що сторона, винна
у порушенні зобов’язання за
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, а також
сплатити штраф у розмірі 33 000 гривень.
Так, 15.10.2013 року продавцем на рахунок
покупця було переведено грошові кошти
у розмірі 33 000 гривень. Таким чином,
реальні збитки позивача складають 33 000
гривень, упущена вигода складає 277 000
гривень 00 коп. – грошова сума, яку
позивач отримав би у разі укладання
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_2. Також позивач вважає, що йому
була нанесена моральна шкода, яку він
оцінює в 5000 гривень. Просив зняти
заборону (обтяження) № 225685, накладену
04.03.2010 року 14:55:10 приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 на підставі кредитного
договору № 4.23723 від 14.07.2008 року; зняти
заборону (обтяження) № 225687, накладену
18.10.2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 на підставі заяви
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк»; стягнути з
відповідача матеріальну шкоду у
розмірі 310 000 гривень 00 копійок,
моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень та
судові витрати покласти на
відповідача. (а.с. 49-53).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 уточнені
позовні вимоги підтримали та просили
їх задовольнити, надавши пояснення,
аналогічні тим, що викладені в позовній
заяві.

Представник відповідача – ПАТ
«ПроКредитБанк» до судового засідання
не з’явилась, про дату, час та місце
судового засідання була повідомлена
належним чином, що підтверджується
розпискою, наявною в матеріалах справи.
(а.с. 91). Причини неявки до суду
представник відповідача не повідомила,
заяви про розгляд справи за
відсутністю відповідача або про
відкладення розгляду справи, до суду не
надходило. Підстави, передбачені ст. 169
ЦПК України, для відкладення розгляду
справи відсутні.

Надали на адресу суду заперечення,
згідно яких, просили відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на те, що вина ПАТ
«ПроКредитБанк» у завданні шкоди
позивачу відсутня, відповідач не може
зняти заборону, накладену нотаріусом,
самостійно. При цьому для подачі
нотаріусу повідомлення про зняття
заборони необхідним є факт погашення
кредиту, чого у даному випадку не
відбулось. (а.с. 97-98).

Третя особа – приватний Приватний
нотаріус Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 до
судового засідання не з’явилась, про
дату, час та місце судового засідання
була повідомлена належним чином.
Відповідно до письмової заяви, просила
розглянути справу за її відсутністю.
(а.с. 104).

Третя особа - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 до судового засідання не
з’явилась, про дату, час та місце
судового засідання повідомлялась
належним чином, однак з адреси третьої
особи конверти були повернені із
зазначенням «не розшукано». (а.с. 37, 77, 94).

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представник, дослідивши матеріали
справи, дійшов висновку про наступне.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за заявою (скаргою) осіб, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін, які беруть участь у
справі.

22.10.2012 року були проведені прилюдні
торги з приводу реалізації
арештованого нерухомого майна –
чотирикімнатної квартири, загальною
площею 78, 4 кв.м, житловою площею 49, 6
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, про що свідчить відповідний
акт та протокол проведення прилюдних
торгів. (а.с. 10, 11).

Переможцем прилюдних торгів став
ОСОБА_8, який діяв на підставі доручення
від 15.10.2012 року в інтересах ОСОБА_1
(позивача по справі).

26 лютого 2013 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 ОСОБА_1 видано свідоцтво
про право власності на майно - квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, яке придбане ним на
прилюдних торгах за 130 000 гривень 00 коп.,
яке раніше належало ОСОБА_6 на підставі
договору купівлі-продажу від 18.12.2007
року. (а.с. 106).

В судовому засіданні встановлено, що
між колишнім власником квартири –
ОСОБА_6 та ПАТ «КредіАгрікольБанк» був
укладений договір іпотеки та
чотирикімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1 була передана в іпотеку банку,
внаслідок чого, 04.03.2010 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 було
накладено заборону на нерухоме майно,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
підстава обтяження – кредитний
договір № 4.23723 від 14.07.2008 року, що
підтверджується копією витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 07.08.2013 року. (а.с. 21-22).

Також судом встановлено, що між ОСОБА_6
та відповідачем по справі – ПАТ
«ПроКредитБанк» був укладений
споживчий кредит та 18.10.2012 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
на підставі заяви Публічного
акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» від 17.10.2012 року
накладено заборону на нерухоме майно,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
(а.с. 21-22).

Судом встановлено, що на день
постановлення рішення в справі щодо
спірної квартири існує лише одне
обтяження, яке накладене відповідачем
– ПАТ «ПроКредитБанк».

Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України
встановлює, шо право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Листом від 01.10.2013 року власник
квартири – ОСОБА_1 звернуся до ПАТ
«ПроКредитБанк» з питання щодо зняття
заборони на нерухоме майно за адресою:
АДРЕСА_1. (а.с. 23-25).

ПАТ «ПроКредитБанк» листом від 03.10.2013
року була надана відповідь, що заборона
на нерухоме майно знімається з нього
нотаріусом , який наклав цю заборону
або за рішенням суду, а також приймаючи
до уваги, що АТ «ПроКредитБанк» ніколи
не звертався до приватного нотаріуса
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 з приводу накладання
заборони на зазначену вище
нерухомість, АТ «ПроКредитБанк»
змушений повідомити, що, нажаль, не має
підстав та можливості для звернення до
цього нотаріуса з заявою про зняття
заборони з зазначеного майна. Також
запропоновано звернутися до
приватного нотаріуса Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
для отримання відповіді на питання.
(а.с. 29).

Однак, спірне нерухоме майно було
реалізоване на прилюдних торгах.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЗУ «Про
виконавче провадження» у разі якщо
сума, стягнута з боржника, недостатня
для задоволення всіх вимог за
виконавчими документами, вона
розподіляється державним виконавцем
між стягувачами в порядку черговості,
встановленому цією статтею у першу
чергу задовольняються забезпечені
заставою вимоги щодо стягнення з
вартості заставленого майна.

Стаття 50 «Про іпотеку»
передбачає, що після продажу предмета
іпотеки на прилюдних торгах або
продажу предмета іпотеки відповідно до
статті 38 цього Закону припиняються
будь-які права та вимоги інших осіб на
нерухоме майно, що було предметом
іпотеки, які виникли після державної
реєстрації іпотеки за іпотечним
договором, згідно з яким було звернене
стягнення на предмет іпотеки. Це
правило не застосовується у разі
придбання предмета іпотеки
іпотекодавцем.

Крім того, відповідно до п. 9
ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав

на нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація припинення
іпотеки, обтяження проводиться на
підставі заяви обтяжувача, яку він
зобов’язаний подати протягом п’яти
робочих днів з дня припинення іпотеки,
обтяження самостійно або на письмову
вимогу боржника чи іншої особи, права
якої порушено через наявність таких
реєстраційних записів.

Враховуючи вищенаведені
норми Закону, є всі підстави для
звільнення майна з-під арешту.

Стосовно позовних вимог
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача матеріальної шкоди в
сумі 310 000 гривень 00 коп. суд зазначає
таке.

26 вересня 2013 року між
позивачем – ОСОБА_1 та ОСОБА_7 був
укладений попередній договір,
відповідно до умов якого сторони
зобов’язались в порядку і на умовах,
встановлених Попереднім договором, у
строк до 07.10.2013 року укласти договір
купівлі-продажу квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 54).

Відповідно до постанови від
07 жовтня 2013 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_1 та ОСОБА_9 відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, а саме – у
посвідченні договору купівлі-продажу
квартири у зв’язку з накладеною
забороною АТ «ПроКредитБанк». (а.с. 55).

Згідно позовної заяви та в
судовому засіданні ОСОБА_1 зазначав, що
існує безспірний зв'язок між
невиконанням своїх обов’язків та
бездіяльністю відповідача. При цьому
позивач посилався на п. 8.3 попереднього
договору, яким передбачено, що сторона,
винна у порушенні зобов’язання за
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, а також
сплатити штраф у розмірі 33 000 гривень.

В обґрунтування своїх
позовних вимог, позивач надав суду
копію квитанції, з якої вбачається, що
ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_7 штраф в сумі 33 000
гривень згідно п. 8.3 попереднього
договору купівлі-продажу нерухомого
майна. (а.с. 56).

У відповідності до ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Відповідно
до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі
знищенням або пошкодження речі, а також
витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Разом з тим, суд приходить до
висновку, що вина відповідача у
завданні позивачу шкоди – реальних
збитків в сумі 33 000 гривень 00 коп. та
упущеної вигоди в розмірі 277 000 гривень
00 коп., відсутня.

Так, згідно п. 2.3
попереднього договору, продавець
(ОСОБА_1І.) гарантував покупцеві, що
об’єкт купівлі-продажу на момент
укладання Основного договору нікому
іншому не буде відчужений, під
забороною (арештом), а також заставою, в
тому числі податковою не перебуватиме,
інші обмеження (обтяження) відносно
Об’єкта купівлі-продажу, а також права
третіх осіб на нього будуть відсутні.
Згідно п. 4 з моменту укладання цього
попереднього договору продавець
зобов’язався у термін до 07.10.2013 року
належним чином підгодовувати всі
документи, необхідні для підписання та
нотаріального посвідчення Основного
договору, а саме: довідку про склад
родини, експертну оцінку, зняти
заборону та іпотеку, внесені в
відповідні реєстри, та будь-які інші
необхідні документи. (а.с. 54).

Виходячи зі змісту ст. 6 ЦК
України, сторони є вільними в укладенні
договорів.

Судом встановлено, що про
наявність обтяження, накладеного
відповідачем - ПАТ «ПроКредитБанк»,
позивачу стало відомо 07 серпня 2013 року,
про що свідчить відповідний витяг. З
заявою про звільнення нерухомого майна
з-під арешту позивач звернувся до Банку
лише листом від 01 жовтня 2013 року.

Таким чином, на момент укладення
попереднього договору (26.09.2013 року),
ОСОБА_1 було достовірно відомо про
наявність обтяження нерухомого майна і
позивач при належній завбачливості міг
передбачити неможливість виконання
ним умов попереднього договору.

За зазначених обставин, дані позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди в сумі 5 000 гривень
також не підлягають задоволенню,
оскільки є похідними від вимог щодо
відшкодування матеріальної шкоди.

Таким чином, враховуючи
вищенаведене та оцінюючі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
враховуючи часткове задоволення
позовних вимог, з відповідача на
користь позивача належить стягнути
судові витрати, понесені позивачем, у
виді сплаченого в доход держави
судового збору в сумі 114 грн. 70 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» про звільнення майна
з-під арешту, стягнення матеріальної та
моральної шкоди – задовольнити
частково.

Звільнити з під арешту
нерухоме майно - чотирикімнатну
квартиру загальною площею 78, 4 кв.м,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а саме
– зняти заборону (обтяження) № 225685,
накладену 04.03.2010 року 14:55:10 приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 на
підставі кредитного договору № 4.23723
від 14.07.2008 року та зняти заборону
(обтяження) № 225687, накладену 18.10.2012 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
на підставі заяви Публічного
акціонерного товариства
«ПроКредитБанк».

В задоволенні інших
позовних вимог – відмовити.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» (03115 м. Київ, пр.-т
Перемоги, буд. 107 А) на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 114 гривень 70 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

С.В.
Лебеденко