Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2013 року
Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді –
Башмакова Є.А.,

при секретарі – Шкуріній
І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до приватного
підприємства «ВІККОМП», третя особа:
Дніпропетровська міська рада про
стягнення суми боргу та про визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з зазначеним позовом.

В своєму позові позивач з урахуванням
уточнень посилалась на те, що ОСОБА_1
придбала згідно договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
24.04.2013 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського МНО
ОСОБА_2, нежитлове приміщення XVII у
підвалі житлового будинку літ А-5,
загальною площею 166,1 кв.м та вхід в
підвал у загальному користуванні VI-1, що
знаходиться на першому поверсі
житлового будинку за адресою м.
Дніпропетровськ вул. Гоголя, буд. 1.
10.06.2013 року між ОСОБА_1 та ПП «ВІККОМП»
було укладено договір підряду на
проведення ремонтно – відновлювальних
робіт у вищезгаданому нежитловому
приміщенні за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Гоголя, 1. Згідно
умов договору підряду від 10.06.2013 р.
сторони визначили об’єм робіт, строки
виконання робіт і суму, яку замовник
повинна була сплатити за виконані
роботи. Так згідно п. 2.2 зазначеного
договору підряду вона сплатила
відповідачу у якості попередньої
оплати суму 30 000.00 грн. за проведення
ремонтно – відновлювальних робіт.
Згідно п. 1.2 згаданого договору сторони
визначили об’єм ремонтно –
відновлювальних робіт, а згідно п.1.5
сторони дійшли згоди, що роботи у
повному обсязі повинні бути завершені
у строк до 01.08.2013 р. Станом на 15.08.2013 року
роботи виконані не були. Фактично
роботи у повному обсязі проведені лише
у приміщеннях № 1, 19, 20,в інших
приміщеннях роботи не проводилися
взагалі або проведені не в повному
обсязі. Позивач неодноразово
зверталася до відповідача з проханням
завершити ремонт та виконати умови
договору, на що відповідач пояснив їй,
що в даний час він не має можливості
завершити роботи та не має можливості
повернути отриману у якості
попередньої оплати робіт суму.

Також в процесі проведення ремонтних
робіт були частково демонтовані одні
міжкімнатні перегородки та зведені
інші, які з’єднують приміщення № 6, 5, 4,
тому на даний час фактично були
обладнані нові нежитлові приміщення №
22, площею 18.9 кв.м. та № 23 площею 24.4 кв.м..
Жодних робіт по документальному
оформленню реконструкції відповідачем
не проводилося.

На даний час користування та володіння
вищезгаданим майном окремо від
нерухомого майна придбаного
позивачкою згідно договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
24.04.2013 року, є неможливим, так як
приміщення № 22 та 23 є фактично єдиним
комплексом з житловим приміщенням А-5
за адресою м. Дніпропетровськ вул.
Гоголя, буд. 1.

У зв’язку з вищевикладеним позивачка
змушена звернутися за захистом своїх
прав до суду.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове
засідання не з’явився, надав заяву про
розгляд справи за його відсутністю,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання свого
представника не надав, директор ПП
«ВІККОМП» ОСОБА_4 надала заяву про
розгляд справи за відсутністю
представника відповідача, проти
задоволення позовних вимог не
заперечувала.

Третя особа Дніпропетровська міська
рада свого представника у судове
засідання не надала, про час та дату
розгляду справи повідомлена належним
чином, причини неявки суду не
повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.06.2013 року між
ОСОБА_1 та ПП «ВІККОМП» було укладено
договір підряду, відповідно до якого
приватне підприємство «Віккомп»
зобов’язалось виконати за завданням
позивача певну роботу, а позивач
зобов’язалася прийняти та оплатити
виконану роботу.

Також судом встановлено, що позивачка
придбала згідно договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
24.04.2013 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського МНО
ОСОБА_2, нежитлове приміщення XVII у
підвалі житлового будинку літ А-5,
загальною площею 166,1 кв.м та вхід в
підвал у загальному користуванні VI-1,що
знаходиться на першому поверсі
житлового будинку за адресою: м.
Дніпропетровськ вул. Гоголя, буд. 1.

У процесі проведення ремонтних робіт
ПП «ВІККОМП» були частково демонтовані
одні міжкімнатні перегородки та
зведені інші, які з’єднують приміщення
№ 6, 5, 4 (згідно поверхового плану), тому
на даний час фактично були обладнані
нові нежитлові приміщення № 22, площею
18,9 кв.м. та № 23, площею 24.4 кв.м. (згідно
поверхового плану ).

Робіт по документальному оформленню
реконструкції відповідачем ПП
«ВІККОМП» не проводилося. Проте роботи
обумовлені договором підряду в повному
обсязі виконані відповідачем не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Так, згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов’язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов, визнаних
змістом зобов’язання (неналежне
виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов’язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов’язується прийняти і
оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 865 ЦК України, підрядник, який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується виконати за завданням
фізичної особи (замовника) певну
роботу, призначену для задоволення
побутових та інших особистих потреб, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір побутового підряду є публічним
договором.

Відповідно до ст. 873 ЦК України вартість
робіт, виконаних за договором
побутового підряду, визначається за
погодженням сторін, якщо інше не
передбачено у встановленому порядку
прейскурантами (цінниками), тарифами
тощо.

На підставі ст. 319 ЦК України власник
може чинити стосовно своєї речі усе, що
не заборонено законом або не
суперечить соціальний природі
власності. Воля власника щодо
реалізації права власності, які йому
належать, здійснюється шляхом
володіння, користування та
розпорядження. Розпорядження означає
вчинення стосовно речі дії, що
визначають її юридичну чи фактичну
долю.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставі не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України,
право власності на самовільно
зведене/переустатковане майно може
бути за рішенням суду визнано за
особою, що здійснило самовільну
будівлю/переустаткування на земельній
ділянці, що не був відведений для цієї
мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже побудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності.

Щодо вимоги позивача стягнути з
відповідача 30 000 грн., суд вважає за
необхідне відмовити позивачу в цій
частині позовних вимог, оскільки
ОСОБА_1 не надано суду доказів про
сплату нею вказаної суми на рахунок
відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, суд вважає
можливим позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Проте, оскільки
відповідачем не порушувались права
позивача та вона сама не ставить
питання про відшкодування їй судових
витрат, суд вважає за можливе понесені
ОСОБА_1 судові витрати залишити за
позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 212, 213, 224-226 ЦПК України, ст.ст.
16, 319, 328, 376, 392, 610, 837, 865, 873 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного
підприємства «ВІККОМП», третя особа:
Дніпропетровська міська рада про
стягнення суми боргу та про визнання
права власності – задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нежитлові приміщення №22, площею 18.9
кв.м. та № 23, площею 24.4 кв.м., що
розташовані за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Гоголя, буд. 1 без
додаткового прийняття в експлуатацію.

У задоволенні решти позову –
відмовити.

Судові витрати у справі залишити за
позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:

Є.А. Башмаков