Справа № 305/1614/13-ц
Провадження по справі 2/305/861/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2013 року Рахівський
районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ
О.Б.

при секретарі - Вербещук В.А.

з участю: представника позивачки -
ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2

про зобов"язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні
дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона,
з 1989 року перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем, який у 2005 році
розірвано. За час спільного
подружнього життя ними було збудовано
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який є їх спільною власністю.
На сьогоднішній день ними не оформлена
технічна документація на вказаний
будинок. Оскільки її колишній чоловік
ОСОБА_2 не зацікавлений в цьому та не
вживає ніяких дій, спрямованих на
належне оформлення права власності на
будинок. З метою оформлення права
власності на будинок, вона подала
заяву-замовлення до комунального
підприємства "Бюро технічної
інвентаризації" на виготовлення
технічного паспорту на будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 22
липня 2013 року, на її адресу надійшов
лист за № 160 від комунального
підприємства "Бюро технічної
інвентаризації" про те, що на даний час
її замовлення виконати не можливо, у
зв'язку з неможливістю провести
повноцінне обстеження даного будинку,
а саме не можливо здійснити обміри
мансарди. Дану перешкоду створює її
колишній чоловік - відповідач ОСОБА_2,
який не надає доступу працівникам КП
"Бюро технічної інвентаризації" для
проведення відповідних вимірів. Усної
домовленості з її колишнім чоловіком,
для отримання доступу до приміщення
вона досягнути не змогла. На підставі
викладеного, просить суд зобов'язати
відповідача надати доступ
представнику комунального
підприємства "Бюро технічної
інвентаризації" провести повноцінне
обстеження будинку, який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідача суму судового збору.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, позовні вимоги
підтримав з підстав, наведених в
позовній заяві. Зазначив, що дійсно,
сторони, у 2005 рокі домовилися у
досудовому порядку щодо розподілу
спільного житлового будинку. При цьому,
позивачці відійшов перший поверх
будівлі, а відповідачеві другий
(мансардний). На даний час відповідач
перешкоджає їй виготовити
техдокументацію на будинок вцілому, з
метою його подальшого розподілу.
Просить суд задовольнити її позов в
повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, в судовому
засіданні, позовні вимоги не визнав та
пояснив суду. На момент його з
відповідачкою розлучення, у їх будинку
було три кімнати, з яких дві -
недороблені, коридор та комора. Він
деякий період прожив у недоробленій
кімнаті першого поверху, а потім вони
домовилися, що позивачці відходить
перший поверх, а він власними силами
обладнає мансардний поверх для
проживання. Будівництво він проводив
тривалий час, разом з сином. Весь цей
час позивачка проживала в
Івано-Франківську, лише у 2012 році
повернулася та стала проживати на
першому поверсі. Просить у позові
відмовити, оскільки позивачка має
реальну можливість виготовити
документи на свою частину будинку, а
він докумети на свою частину
виготовлятиме , згодом, коли матиме
змогу.

Свідок ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), показав
суду, що після того, як батьки
розлучилися, вони між собою
добровільно поділили майно. Так, згідно
їхньої домовленості, за матір'ю
залишився перший поверх будинку, а
батько мав перебудувати мансарду в
другий поверх житлового будинку, для
власного проживання. Спочатку батько
спав на першому поверсі, у
недобудованій квартирі, а потім, щоб не
заважти мамі та виконати їх
домовленість, почав будувати другий
поверх будинку з мансарди. Другий
поверх будинку відповідач ОСОБА_2
побудував сам. Коли батьки перебували у
шлюбі, вони навіть не планували
будувати другий поверх будинку.

Суд, заслухавши учасників процесу,
свідка, дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами прийшов до
наступного висновку.

Згідно ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України майно
набуте подружжям за час шлюбу є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Майно набуте в результаті спільної
праці та за спільні кошти членів сім'ї є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано 17 лютого 2005
року, про що в книзі реєстрації актів
про розірвання шлюбу зроблено запис
№14. Дана обставина стверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 від 17.02.2005 року.

За час спільного проживання сторони
побудували одноповерховий житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1.

Судом достовірно встановлено, що після
розірвання шлюбу сторони добровільно
поділили майно, і відповідно до їх
домовленості відповідач мансарду
будинку перебудував в другий поверх, а
за позивачкою залишився перший поверх
будинку. Дані обставини не
заперечували сторони та підтверджені
показами свідка - сина сторін.

Умови добровільного розподілу
спільного майна, що були досягнуті ще у
2005 році, виконуються ними до
сьогоднішнього дня. Так, позивачка
продовжує проживати на 1 поверсі
житлового будинку, а відповідач - в
мансардному поверсі того ж будинку, не
перешкоджаючи позиіачці користуватись
(проживати, вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження, користування майном, в
т.ч. вчиняти дії по виготовленню
технічної документації,) тією частиною
житла, яка по їх домовленості належить
їй.

Окрім того, в ході судового слідства
встановлено, що у житловому будинку
наявні два відокремлені ізольовані
входи до приміщень якими користуються
сторони.

З огляду на викладене, позивачка не
довела, а суд не здобув належних та
допустимих доказів про порушення діями
відповідача її прав, в тому числі на
иготовлення техдокументаці. Відтак ,
таке не підлягає судовому захисту.

На підставі наведеного суд відмовляє у
задоволенні позову, у зв'язку з його
недоведеністю.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України, в зв'язку з відмовою у
задоволенні позову, судові витрати
слід залишити за позивачкою ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 58, 60, 88,
131, 209, 212- 215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про зобов'язання вчиненення
певних дій - відмовити в цілому.

Судові витрати залишити за
позивачем.

Рішення може бути оскаржено у судову
палату з цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області через
Рахівський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду:
Бліщ О.Б.