У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів:
Горелкіної Н.А., Євграфової
Є.П.,

Журавель В.І.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного
підприємства «Будівельно-транспортні
роботи - С», третя особа -
реєстраційно-дозвільний відділ
Виконавчого комітету
Володимир-Волинської міської ради, про
відшкодування частки із статутного
фонду підприємства, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Волинської області від 23 травня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Приватного
підприємства «Будівельно-транспортні
роботи - С» (далі - ПП «БТР - С»),
третя особа - реєстраційно-дозвільний
відділ Виконавчого комітету
Володимир-Волинської міської ради, про
відшкодування частки із статутного
фонду підприємства.

Позивач зазначав, що 26 березня 2008 року
вийшов із складу засновників ПП «БТР -
С» та передав свою частку іншим
засновникам.

Посилаючись на те, що відповідачем не
було виплачено належної йому частки в
статутному капіталі підприємства,
ОСОБА_4 просив стягнути з ПП
«БТР - С» 3 500 000 грн в рахунок
відшкодування частки із статутного
фонду.

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 17
квітня 2013 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської
області від 23 травня 2013 року
рішення місцевого суду скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду скасувати та
передати справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд виходив із
того, що позивач пропустив строк для
звернення до суду з позовом та не надав
доказів того, що строк позовної
давності пропущено з поважних причин, а
відповідач заявив про застосування
позовної давності.

Проте погодитися з такими висновками
апеляційного суду не можна.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчать про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України
визначено, що сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

У позовній заяві ОСОБА_4 вказував на те,
що ним строк позовної давності
пропущено не було, оскільки отримання
розрахунків по прибутку відповідача до
вересня 2012 року, а також одержання
позивачем від ПП «БТР - С»
будівельних матеріалів та послуг,
згідно з накладними, наданими ОСОБА_4,
свідчить про визнання заборгованості
відповідачем перед ним.

Проте апеляційний суд на порушення
вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на
вказане уваги не звернув, належним
чином не з'ясував, чи визнавав
відповідач свій борг в дійсності, не
встановив, чи зараховувалися сторонами
отримані позивачем від ПП «БТР - С»
майно та послуги в рахунок повернення
частки із статутного фонду, і дійшов
передчасного висновку про відсутність
правових підстав для переривання
перебігу позовної давності згідно із
положеннями ст. 264 ЦК України.

Також суд апеляційної інстанції, з
огляду на зміст позовних вимог, в
достатньому обсязі не визначився з
часом початку перебігу позовної
давності та відмовив у позові в зв'язку
зі спливом строку позовної давності,
при цьому не вмотивував свого висновку
про відсутність поважних причин її
пропущення, а зазначаючи про те, що
такий розпочався з моменту написання
заяви про припинення участі
засновника, залишив поза увагою
положення ч. 1 ст. 261 ЦК України
за якою
http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2011_09_22/prav
o1/T030435.html?pravo=1" l "843302" o "Цивільний кодекс
України; нормативно-правовий акт № 435-IV
від 16.01.2003" t "_blankперебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила, при цьому,
вказуючи про те, що порядок
відшкодування належної позивачу
частки статутного фонду між сторонами
не визначений.

Крім того, ст. 267 ЦК України передбачено,
що позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак у матеріалах справи відсутні
підтвердження того, що ПП
«БТР - С» зроблено заяву про
застосування позовної давності.

При цьому із журналу судового
засідання від 18 березня 2013 року не
вбачається, що відповідачем заявлялося
клопотання про застосування наслідків
пропущення ОСОБА_4 строку позовної
давності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
не встановив, чи заявлялося насправді
ПП «БТР - С» клопотання про
застосування наслідків пропущення
позивачем строку позовної давності,
належним чином не вмотивував свого
висновку про наявність підстав для
застосування таких наслідків.

З огляду на викладене ухвалене у справі
рішення суду апеляційної інстанції не
можна визнати законним й
обґрунтованим, тому воно підлягає
скасуванню з підстав, передбачених ст.
338 ЦПК України, з передачею справи на
новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Волинської
області від 23 травня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова
В.І. Журавель О.М. Ситнік