АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/6871/13
Головуючий 1 інстанції
Справа № 2-571
Категорія - спадкові
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

судців: Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Харкова від 24 липня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - Друга Харківська
державна нотаріальна контора, про
зміну черговості одержання права на
спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 24 липня 2013 року заяву
ОСОБА_3 про перегляд рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 27.10.2011 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - друга Харківська
державна нотаріальна контора, про
зміну черговості одержання права на
спадкування задоволено. Вирішено
скасувати рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 27 жовтня
2011 року про зміну черговості одержання
права на спадкування. Позовні вимоги
ОСОБА_3 задовольнити, надати ОСОБА_3
право на прийняття спадщини після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6
разом із спадкоємцем першої черги
ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати вказане рішення суду,
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
посилається на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм права.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного/

Як вбачається зі свідоцтва про смерть
НОМЕР_1 від 18.03.2005 року, виданого міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану № 4 Харківського обласного
управління юстиції, ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що зроблений
відповідний актовий запис № 859.

Згідно довідки другої Харківської
державної нотаріальної контори від 17
грудня 2013 року, після смерті ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, було
заведено спадкову справу № 77/2005. 08
лютого 2005 року по книзі обліку та
реєстрації спадкових справ за № 114 було
зареєстровано заяву від імені дочки
померлого ОСОБА_7, яка на момент
звернення до нотаріальної контори була
зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1
про прийняття спадщини. 13 липня 2005 року
за № 751 було зареєстровано заяву
батька померлого, ОСОБА_8, про відмову
від спадщини на користь дочки
померлого ОСОБА_7

Як вбачається з матеріали справи,
рішенням Ленінського районного суду
м.Харкова від 11.05.2006 року встановлено
факт проживання однією сім'єю ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 без шлюбу з 1994 року, за адресою
АДРЕСА_1

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Таким чином, спадщину після смерті
ОСОБА_6 прийняла дочка померлого ОСОБА_7
шляхом подання відповідної заяви до
нотаріальної контори та ОСОБА_3, яка
постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

При цьому, в силу ст. 1261, ст. 1264 ЦК
України, ОСОБА_7 є спадкоємицею першої
черги, а ОСОБА_3 - є спадкоємицею
четвертої черги після смерті ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 2 статті 1259 Цивільного
кодексу України фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», безпорадним
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 23 квітня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа -
друга Харківська державна нотаріальна
контора, про усунення від права на
спадкування - встановлено, що померлий
спадкодавець ОСОБА_6 останні роки свого
життя знаходився у безпорадному стані
й потребував сторонньої допомоги, що
внаслідок виробничої травми, отриманої
в 1983 році, ОСОБА_6 був визнаний
інвалідом 2 групи, що спряло різкому
обмеженню функції кисті; також у нього
мала місце патологія з боку органу
зору: відсутність предметного зору на
лівому оці; ОСОБА_6 був хворий на
хронічний алкоголізм, цироз печінки,
туберкульоз верхньої долі лівої
легені, у зв'язку з чим за висновком
експертизи, як мінімум останні 6-8
місяців життя стан здоров'я ОСОБА_6
безумовно сприяв обмеженню в
самообслуговуванні, тобто він не був
здатний самостійно забезпечувати свої
потреби та потребував сторонньої
допомоги, обсяг якої збільшувався в
період загострення захворювань й
наприкінці життя хворого, коли його
стан розцінювався як середньої
тяжкості або тяжкий.

Судова колегія вважає доведеним, що
ОСОБА_3, яка проживала однією сім'єю з
ОСОБА_6, самостійно здійснювала догляд
за ОСОБА_6, опікувалась ним, дбала про
майнове забезпечення родини, про
санітарний стан житла, годувала,
доглядала та лікувала ОСОБА_6 за власні
кошти, після його смерті самостійно
здійснила його поховання.

Вході розгляду справи судом
апеляційної інстанції були допитані
свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які
підтвердили, що ОСОБА_6 протягом
останнього року свого життя хворів,
знаходився в безпорадному стані, не
виходив з квартири, ледь пересувався,
тримаючись за стіни, а ОСОБА_3
піклувалася про нього, купувала та
готувала йому їжу, годувала його,
прибирала, доглядала його.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12
наполягала, що ОСОБА_6 був недоглянутим,
неохайно вдягався, його квартира
знаходилась в антисанітарному стані.
Заперечувала, щодо того, що ОСОБА_3
проживала із ОСОБА_6 однією сім*єю.

Судова колегія ставиться критично до
свідчень ОСОБА_12, оскільки вона є
рідною бабусею ОСОБА_2, тому
зацікавлена у вирішенні справи на її
користь.

За таких обставин, правильним є
висновок суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
позову.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, суд
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
в межах заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 24 липня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -