РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року Дзержинський міський
суд Донецької області в складі: судді
Геря О.Г., при секретарі Євтушенко Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дзержинська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошової суми за
договором позики,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2013 року ОСОБА_1 звернулася з
вищевказаним позовом до суду. На
доведеність своїх вимог вказала, що
відповідач – її давня знайома, яка
звернулася до неї з проханням дати їй
позику. Позивач погодилась. Відповідач
брала позику частинами на загальну
суму 41 000 грн., пообіцявши повернути
після того, як отримає власні грошові
кошти за рішенням суду. У підтвердження
того, що відповідач отримала позику
вона написала власноруч розписку від
11.06.2013 року. Згодом позивач зрозуміла,
що відповідач позичені гротові кошти
повертати не має наміру, тому вона
30.07.2013 року рекомендованим листом
надіслала на адресу відповідача
письмову вимогу повернути позичені
грошові кошти. Рекомендований лист,
відповідно до поштової відмітки,
відповідач отримала 02.08.2013 року, однак
до теперішнього часу не вжила жодних
заходів для повернення позивачу
позичених грошових коштів в сумі 41 000
грн., тому позивач просить стягнути
зазначену суму за договором позики у
судовому порядку, також ставить
питання про стягнення понесених нею
судових витрат.

Позивач до судового засідання не
з’явилася, надала заяву з проханням
розглянути справу у її відсутність,
наполягала на задоволенні позовних
вимог.

Відповідач до судового засідання не
з’явилася, була належним чином
неодноразово повідомлений про час та
місце розгляду справи. Судом винесено
ухвалу про заочний розгляд справи.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.06.2013 року
позивач передав у рахунок позики
відповідачу грошові кошти в сумі 41 000
грн., про що була складена розписка та
особисто підписана відповідачем (а.с.6).

30.07.2013 року рекомендованим листом
позивачем була надіслана письмова
вимога про повернення грошових коштів
в сумі 41 000 грн. на адресу відповідача,
яку, відповідно до рекомендованого
поштового повідомлення, вона отримала
02.08.2013 року (а.с.7-9).

На теперішній час відповідач суму
боргу не повернув та ухиляється від
повернення позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цьогокодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Статтею 629 ЦК України також
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.2 ст.539 ЦК України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч.2 ст.615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
на підтвердження укладання договору
позика та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України
розписка посвідчує факт передання
грошової суми. В другій розписці не
зазначено, що позивач передав, а
відповідач прийняв грошові кошти, а
тому відповідна розписка не
підтверджує факт передання грошової
суми.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Будь-яких заперечень по суті позовних
вимог відповідачем суду не надано.

На підставі вищевикладеного, суд,
аналізуючи надані докази, враховуючи
встановлені судом і наведені вище
обставини, підтверджених доказами,
вивченими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин,
приходить до висновку, що відповідач не
виконав зобов'язань за розпискою від
11.06.2013 року, а тому позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.88 ЦПК України з урахуванням
задоволення позову, стягненню з
відповідача також підлягає судовий
збір в розмірі 410 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 525, 526, 527, 530,625, 1047, 1050 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60,212, 213, 215, 292, 294 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошової суми за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за
договором позики суму боргу в розмірі 41
000 (сорок одна тисяча)грн., судові
витрати в розмірі 410 (чотириста
десять)грн.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: