Справа № 110/5411/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2013 р.

Красноперекопський міськрайонний суд
АР Крим

у складі: судді Шевченко О.В.

при секретарі Пошивай Н.В.

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши|розгледівши| у відкритому
|відчиненому| судовому засіданні в залі
суду м. Красноперекопськ АР Крим
цивільну справу|річ| за позовом ОСОБА_1
та ОСОБА_2 до Іллінської сільської ради,
державного нотаріусу
Красноперекопської районної державної
нотаріальної контори АР Крим
Онопрієнко Наталі Миколаївни,
Красноперекопська районна державна
адміністрація, реєстраційна служба
Красноперекопського міськрайонного
управління юстиції, про визнання права
власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись
до суду з позовом та просили
постановити рішення, відповідно до
якого визнати за ними в рівних частках
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 загальною площею 65,1 кв.м. із
відповідними господарськими спорудами
в порядку спадкування, після смерті їх
матері ОСОБА_6 померлою ІНФОРМАЦІЯ_4
року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їх
мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року,
після її смерті відкрилась спадщина, у
тому числі на назване вище
домоволодіння, яке належала матері на
підставі договору купівлі-продажу від
12.09.1984 року, посвідченого секретарем
виконкому. У встановлений законом
строк позивачі звернулися до
Красноперекопської державної
нотаріальної контори Онопрієнко Н.М. з
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері за заповітом. У
встановлений строк нотаріус видав
ОСОБА_1 свідоцтво про прийняття
спадщини за заповітом на автомашину
ВАЗ-2101 та причеп до автомашини.
Протягом з 1995 року по 2013 рік свідоцтво
про прийняття спадщини за заповітом на
домоволодіння позивачі не отримували.
У листопаді 2013 року звернулись до
нотаріуса про прийняття спадщину у
вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 проте
отримали відмову, оскільки у договорі
купівлі-продажу від 12.09.1984 року та у
технічному паспорті на домоволодіння
яке вони отримали для прийняття
спадщини у вигляді нерухомого майна, є
розбіжності щодо загальної площі
домоволодіння. У зв'язку з чим позивачі
були вимушені звернутись до суду з
позовом про визнання права власності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання
з'явилася, просить позов задовольнити,
зазначили, що іншого шляхом ніж
судового порядку не має.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання
з'явився, просить позов задовольнити,
зазначив, що іншого шляхом ніж судового
порядку не має.

Відповідач Іллінська сільська рада
Красноперекопського району, в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у їх відсутність, і
залишив вирішення позову на розсуд
суду.

Відповідач державний нотаріус
Красноперекопської районної державної
нотаріальної контори АР Крим
Онопрієнко Н.М. в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи у їх відсутність, залишив
вирішення позову на розсуд суду. Надано
спадкову справу відкриту після смерті
ОСОБА_6

Відповідач Красноперекопська районна
державна адміністрація в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у їх відсутність,
залишив вирішення позову на розсуд
суду.

Відповідач реєстраційна служба
Красноперекопського міськрайонного
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, надав заяву про розгляд
справи у їх відсутність, залишити
вирішення позову на розсуд суду.

Суд, вислухавши позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
оглянувши оригінал договору
купівлі-продажу, домової книги на
домоволодіння вважає, що вимоги позову
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 Цивільного
процесуального кодексу України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до свідоцтв про народження
матір'ю позивачів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
являється ОСОБА_6 (а.с.16,11).

На теперішній час батько ОСОБА_1 помер.

Запис про батьківство ОСОБА_2 у
свідоцтві про народження зроблено зі
слів матері (а.с.11)

Відповідно до свідоцтва про одруження
ОСОБА_7 уклала шлюб із і змінила
прізвище на «ОСОБА_7» (спадкова справа).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії
ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 58 років
померла ОСОБА_6, про що відділом
реєстрації актів цивільного стану
Іллінської сільської ради
Красноперекопської району зроблено
актовий запис №18 (а.с.28)

Після смерті ОСОБА_6. відкрилась
спадщина на майно, а саме:
домоволодіння АДРЕСА_1

Встановлено, що після смерті ОСОБА_6
протягом шестимісячного строку до
державного нотаріуса
Красноперекопського державної
нотаріальної контори Онопрієнко Н.М.
про прийняття спадщини за заповітом
після смерті матері звернулись ОСОБА_1
та ОСОБА_2 (а.с.1 спадкова справа)

22.04.1995 року відкрито спадкову справу
№51/96 після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно зі свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 09.10.1998 року
ОСОБА_1 прийняла спадкове майно у
вигляді автомашини ВАЗ 2101, причеп
марки «Асканія» (а.с.10 спадкова справа).

Згідно листа КРП «БРТІ
м.Красноперекопська» від 12.09.2013 року
вбачається, що за ОСОБА_6 зареєстровано
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с.11 зворот, спадкова справа).

Постановою державного нотаріуса
Кримської райдержнотаріальної контори
Онопрієнко Н.М. від 18.11.2013 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв
про право на спадщину за заповітом по ?
частки зазначеного вище
домоволодіння, оскільки договір
купівлі-продажу будинку, посвідчений
12.09.1984 року за реєстром №29 секретарем
виконкому Іллінської сільської ради
Красноперекопського району,
зареєстрованого в БТІ 10.06.1996 року,є
розбіжності загальної площі житлового
будинку 39, кв.м. згідно договору
купівлі-продажу та - 65,1 кв.м. згідно
технічного паспорту на житловий
будинок. (ас..18, 19)

Відповідно до п.4,5 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України норми цього Кодексу
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного
кодексу України застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963р.), який
був чинний на час відкриття спадщини,
при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Згідно із ст. 548 ЦК УРСР та частиною 1 ст.
549 ЦК УРСР (1963р.) Для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 548 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК України в редакції 2003 року, чинної
на час розгляду справи, відсутність
свідоцтва про право на спадщину не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України
встановлено обов'язок спадкоємця
звернутися до нотаріуса за видачею
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів про
належність цього майна спадкодавцеві.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.
23 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 "Про
судову практику у справах про
спадкування", свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.
Особа може звернутися до суду за
правилами позовного провадження в разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину.

Згідно положень статті 1299 ЦК України,
якщо у складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (стаття 182
цього Кодексу). Право власності на
нерухоме майно виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації цього
майна.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 182
Цивільного кодексу України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Обов'язковість державної реєстрації
права власності на нерухоме майно
встановлена також пунктом 1 частини 1
ст. 4 Закону України «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обмежень» від 1 липня 2004 року.

В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж
Закону зазначено, що право власності та
інші речові права на нерухоме майно,
набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою. Відповідно до
цього Закону реєстрація речових прав
на нерухомість, їх обмежень
здійснюється лише в разі вчинення
правочинів щодо нерухомого майна, а
також за заявою власника (володільця)
нерухомого майна.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що 22.04.1996 року позивачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, але свідоцтво про
право на спадщину на спірне майно не
отримала, але 18.11.2013 року звернулись до
нотаріуса про прийняття спадщини на
нерухоме майно, і отримали відмову.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Згідно довідки КРП «БРТІ
м.Красноперекопська» від 22.11.2013 року за
результатами інвентаризації жилого
будинку за адресою АДРЕСА_1 проведеної
03.09.2013 року виявлено, що загальна площа
жилого будинку 65,1 кв.м., а жила полща 46,9
кв.м. Загальна житлова площа 39,0 кв.м. яка
вказана у договорі купівлі-продажу не
відповідає фактичній площі жилого
будинку. Договір купівлі-продажу від
12.09.1984 року, який посвідчений
секретарем Іллінської сільської ради
народних депутатів реєстр №29, був
складений без проведення технічної
інвентаризації, що призвело за собою
розбіжності у площах. (а.с.19)

Як передбачено ст. 328 ЦК України право
власності набувається в порядку,
визначеному законом, та на підставах не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до чинного законодавства
Україна законодавчо забезпечує
громадянам, організаціям та іншим
власникам рівні умови захисту права
власності.

Перевіривши зазначені обставини
справи, дослідивши наявні у справі
докази та надавши їм оцінку, суд
вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються
спадкоємцями першої черги після
смерті матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, й прийняли спадщину у
встановленому законом порядку, але
отримати свідоцтво про право на
спадщину на домоволодіння в рівних
частках не можуть, з об'єктивних причин,
а тому відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК
України мають право на захист свого
права судом.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 15, 16, 182, 328, 392 ЦК України, ст. 529, 548, 549
ЦК УРСР (1963 року) ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, Закону України
«Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обмежень», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Іллінської сільської ради, державного
нотаріусу Красноперекопської районної
державної нотаріальної контори АР Крим
Онопрієнко Наталі Миколаївни,
Красноперекопська районна державна
адміністрація, реєстраційна служба
Красноперекопського міськрайонного
управління юстиції, про визнання права
власності в порядку спадкування, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки с.Мюктиколь
Джетигаринського району Кустанайської
обліт, ІНН НОМЕР_1, право власності на ?
частку домоволодіння АДРЕСА_1
загальною площею 65,1 кв.м., у тому числі
житловою площею 46,9 кв.м., із
відповідними господарськими
спорудами, в порядку спадкування після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року її матери
ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця селище Дергачі
Дергачівського району Харківської
області, ІНН НОМЕР_2, право власності на
? частку домоволодіння АДРЕСА_1
загальною площею 65,1 кв.м., у тому числі
житловою площею 46,9 кв.м., із
відповідними господарськими
спорудами, в порядку спадкування після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року його матери
ОСОБА_6.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. В. Шевченко