Справа №591/5449/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Янголь Є. В.Номер
провадження 22-ц/788/2773/13 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 27
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 грудня 2013 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В., Сибільової Л. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника Приватного
підприємства «Грандфінресурс»

на заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 01 серпня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Приватного підприємства
«Грандфінресурс» про визнання
договору недійсним, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,

в с т
а н о в и л а:

У січня 2013 року позивач звертаючись з
позовом та посилаючись на умисні дії
відповідача просила: визнати укладений
між ними договір недійсним, стягнути з
відповідача матеріальну шкоду у
розмірі 7 000 грн. та 700 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 01 серпня 2013 року позов
задоволено частково. Визнано недійсним
договір №220684 від 27 травня 2013 року та
додатки до нього, укладений між ПП
«Грандфінресурс» та ОСОБА_3

Стягнуто з ПП «Грандфінресурс» на
користь ОСОБА_3 3500 грн., вирішено
питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі представник
відповідача посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову. При цьому
посилається на невірну оцінку судом
характеру угоди, в тому числі прав та
обов'язків сторін, безпідставний
висновок про наявність ознак
пірамідальної схеми у правовідносинах
сторін, нечесної підприємницької
діяльності та інші обставини, за якими
заперечувався позов.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали
справи, перевіривши рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, 27 березня 2013 року
між сторонами було укладено договір
№220684 разом з додатками до нього (а.с.6-11).
Відповідно до умов договору відповідач
зобов'язався вчинити від імені та за
рахунок учасника - позивача певні
юридичні дії, спрямовані на отримання
грошових коштів, в тому числі:
сформувати Реєстр учасників,
забезпечити його адміністрування,
організовувати та проводити захід по
розподілу грошового фонду, надати
учаснику відповідну суму у позику;
надавати інші послуги. Також
зазначеним договором та додатком № І
до нього передбачені обов'язки
учасника, зокрема, сплатити
одноразовий комісійний внесок.

Відповідно до термінів, викладених в
Додатку № 2 Договору, програма «Альянс
Україна» базується на створенні
реєстрів учасників, метою яких є
отримання грошових сум, у порядку та на
умовах, передбачених Договором та
Додатками до нього.

Згідно ст. 4 умов програми «Альянс
Україна» Додатку № 2 до договору № 220684,
передбачений порядок проведення
заходу по розподілу грошового фонду та
порядок проведення заходу згідно
заяви. За їх змістом вбачається, що
рішення про надання грошової суми
позивачу залежить лише від волі
відповідача, який сам на власний розсуд
приймає таке рішення. Процедура
прийняття рішення про надання грошової
суми є непрозорою, а інформація щодо
результатів проведених конкурсів та
осіб, які отримали дозвіл на грошову
суму є конфіденційною і не може бути
перевірена позивачем.

Позивачем на рахунок відповідача було
сплачено одноразовий комісійний
внесок в розмірі 3500 грн., що
підтверджується доказами наявними в
матеріалах справи (а.с.13).

Вказані факти з достатньою повнотою
встановлені судом першої інстанції на
підставі належним чином зібраних,
досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України.

Вирішуючи даний спір місцевий суд
дійшов висновку, що умови укладеного
між сторонами договору та додатків є
несправедливими, а тому визнав його
недійсним та застосував наслідки
недійсності.

З даним висновком колегія суддів
цілком погоджується.

Укладаючи оспорювані договори та
виходячи з дій працівників
відповідача, позивач вважала, що
укладає звичайний банківський договір
позики, а насправді, підписала два
договори: про надання консультативних
послуг та про надання грошової суми
виходячи з наповнення Фонду Реєстру.

Діяльність ПП «Грандфінресурс» дійсно
ввела позивача, як споживача послуг, в
оману, оскільки програма «Альянс
Україна» формується виключно на коштах
учасників програми, без залучення
коштів ПП «Грандфінресурс». Надання
грошових сум здійснюється за кошти,
внесені учасниками програми. При цьому,
позивач сплачував відповідачу не за
одержання послуги, а фактично за
можливість одержання права на
отримання позики, яке надавалось не за
рахунок відповідача, а за рахунок
залучення інших споживачів і їх коштів
то такої ж схеми, право отримати позику
позивачем залежить від розміру фонду і
внесення коштів іншими учасниками
програми.

Згідно з ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
нечесна підприємницька практика
забороняється. Нечесна підприємницька
практика включає будь-яку діяльність
(дії або бездіяльність), що вводить
споживача в оману або є агресивною.
Забороняються як такі, що вводять в
оману: утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, вказаний Закон установив
недійсність правочинів, здійснених з
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

Висновки суду з цих підстав, які
викладені в мотивувальній частині
судового рішення, відповідають
правовому висновку, що міститься у
постанові Верховного суду України від
23 травня 2012 р. у справі № 6-35цс12,
ухваленої в порядку статей 360-7 ЦПК
України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин).

У цьому разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.
Правовою підставою недійсності такої
угоди є правила спеціальної норми, а
саме статті 19 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Оскільки, позивач сплачував кошти не за
саму послугу, а за можливість одержання
права отримання послуги, а ПП
«Грандфінресурс», без залучення
власних коштів, формувало групи
клієнтів, за рахунок коштів яких
здійснювалась передача права на
отримання послуги одному з учасників
групи, що є компенсацією за рахунок
коштів інших учасників групи,
залучених до умов діяльності програми
«Альянс Україна», місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку, що діяльність
відповідача є такою, що вводить
споживача в оману, а укладений між
сторонами договір порушує права
позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач ознайомився з умовами
договору, погодився із ними та при
укладенні договору його волевиявлення
було вільним не спростовує висновки
суду про недійсність угоди через
використання відповідачем нечесної
підприємницької практики.

Також посилання представника
відповідача в апеляційній скарзі на те,
що кінцевим результатом укладеної
угоди з учасником програми є отримання
права на кошти, учасник сплачує ПП
«Грандфінресурс» за послуги, пов'язані
з отриманням грошової позики, тобто
програма отримання грошових коштів
«Альянс Україна» є накопичувальною
системою та не має ознак пірамідальної
схеми апеляційний суд до уваги не
приймає, оскільки такі доводи є
довільним тлумаченням правових норм.

Крім того, Законом України від 2 червня
2011 року № 3462-IV «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання ринків фінансових послуг»
(далі Закон - № 3462), що набув чинності з 8
січня 2012 року, ст. 4 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
доповнено пунктом 11-1, відповідно до
якого діяльність із адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах віднесено до переліку
фінансових послуг, яка підлягає
ліцензуванню.

Відповідно до п. 4 розділу II Прикінцевих
положень Закону №-3462 спеціально
уповноваженому органу виконавчої
влади у сфері регулювання ринків
фінансових послуг приписано в
шестимісячний строк з дня
опублікування цього Закону розробити
та затвердити ліцензійні умови для
здійснення діяльності адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих
положень Закону № 3462 фінансові
установи зобов'язані протягом одного
року з дня набрання чинності цим
Законом привести свою діяльність у
відповідність із вимогами цього
Закону. Відповідної ліцензії ПП
«Гранфінресурс» не мав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
основний висновок суду першої
інстанції про недійсність договору
внаслідок порушення правил статті 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» та застосування наслідків
недійсності договору від 27 травня 2013
року, укладеного між сторонами,
відповідно до ст. 216 ЦК України
відповідає обставинам справи, вимогам
норм матеріального права та судовій
практиці.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції та не дають
підстав для скасування судового
рішення.

За таких обставин, коли суд ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
підстав для його зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Приватного підприємства
«Грандфінресурс» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 01 серпня 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -