№ 233/2264/13-ц
03 грудня 2013 року Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого судді
Круговій Ю.С., Поварніциній А.С.,
представника відповідача
представника органу опіки
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Костянтинівка справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
заінтересована особа - Служба у справах
дітей виконкому Костянтинівської
міської ради, «про позбавлення
батьківських прав», та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про усунення
перешкод у спілкуванні з дітьми та
визначення способу участі у вихованні
26 березня 2013 року ОСОБА_1
звернувся з позовом до відповідачки
ОСОБА_2, заінтересована особа - Служба у
справах дітей виконкому
Костянтинівської міської ради, про
позбавлення батьківських прав,
вказуючи, що перебував з відповідачкою
у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2000
року по 16 лютого 2011 року. Від спільного
проживання у них є двоє дітей: син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і донька ОСОБА_6,
яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 лютого 2011 року шлюб між ними було
розірвано. Згідно рішення
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 20 травня 2011 року,
було визначено місце проживання дітей
разом із батьком. На підставі
виконавчого листа № 2-1292 від 12.09.2011 року
відповідачка повинна сплачувати на
його користь аліменти на утримання
двох дітей. Але відповідачка вказане
рішення суду не виконує, борг складає
13190,86 грн. Відповідачка ОСОБА_2 також не
виконує інші обов'язки матері у
відповідності до Сімейного кодексу
України, дистанціювалася від виховання
дітей, від задоволення їх матеріальних
та духовних потреб, своєю поведінкою
чинить перешкоди для нормального та
повноцінного розвитку дітей, веде
негативний спосіб життя. Тому,
посилаючись на ст.ст. 164-167, 180, 184
Сімейного кодексу України, позивач
просив позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав щодо дітей: син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та передати їх йому на
виховання.

Відповідачка ОСОБА_2 проти
первісного позову заперечувала у
повному обсязі звернулась із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дітьми, який обґрунтовувала тим, що
дійсно із своїм колишнім чоловіком
вони мешкають окремо з 2011 року. Діти
проживають разом із батьком згідно
рішення суду. Але ОСОБА_1 із своєю новою
дружиною перешкоджають їй
зустрічатись із дітьми. Тому просила
усунути перешкоди у спілкуванні з
дітьми та їх вихованні та визначити
спосіб її участі у вихованні
малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року шляхом
встановлення систематичних побачень
щотижня з суботи з 9.00 годин до 15.00 годин
у неділю з можливістю відвідування
дітьми її місця проживання.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримав свій позов,
посилаючись на доводи, наведені у
позовній заяві. Проти зустрічного
позову заперечував.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти первісного позову
заперечувала повністю і пояснила, що
дійсно після розірвання шлюбу із
позивачем, з яким проживала у будинку
його батьків, вона фактично залишилась
без житла і засобів для існування. Була
вимушена наймати житло, намагалась
працевлаштуватись. Вона
зареєструвалась за адресою АДРЕСА_1,
тому що будинок її матері по АДРЕСА_2
фактично зруйнований і її мати також
проживає на квартирі. Але по вул..
Безнощенко також фактично не мешкає.
Під час розгляду у липні 2011 року у суді
позову ОСОБА_1 до неї про визначення
місця проживання дітей, вона визнала
цей позов тому що дійсно на той час
немала а ні житла, а ні роботи, і
проживання дітей з батьком більше
відповідало насамперед інтересам
дітей. У цей час вона при можливості
спілкувалась із дітьми, забирала їх на
прогулянки. У 2012 році вона поїхала на
заробітки до Москви, де знаходилась
майже рік. У цей час вона посилала кошти
своїй матері, яка навідувала дітей та
придбавала для них подарунки. Восени
2012 року вона завагітніла і була
вимушена повернутись звідти. На
початку червня 2013 року вона народила у
цивільному шлюбі доньку ОСОБА_12 і зараз
мешкає в родині чоловіка у с. Полтавка
Костянтинівського району Донецької
області. Після приїзду із Москви вона
намагалась зателефонувати старшому
сину, але трубку у дитини забрала мати
позивача і почала у присутності сина
обзивати її та погрожувати. У зв'язку із
вагітністю вона опасалася особисто
провідати дітей, щоб це не вплинуло
негативно на її стан внаслідок
сильного емоційного стресу. Зараз в неї
є можливість поновити у повному обсязі
спілкування з дітьми. Тому просила
відмовити позивачу у первісному позові
про позбавлення її батьківських прав
внаслідок недоведеності її свідомого
нехтування батьківським обов'язками та
винним ухилянням від виховання дітей. У
той же час, просила задовольнити її
зустрічний позов і встановити
систематичні побачення з дітьми
щотижня з суботи з 9.00 годин до 15.00 годин
у неділю з можливістю відвідування
дітьми її місця проживання у с.
Полтавка Костянтинівського району.
Такий графік побачень викликаний тим,
що між с. Полтавка та містом
Костянтинівка відсутнє пряме
автобусне сполучення.

Представник заінтересованої
особи у судовому засіданні підтримав
первісний позов ОСОБА_1 вважав, що
ОСОБА_2 слід позбавити батьківських
прав, посилаючись на висновок органу
опіки та піклування Костянтинівської
міської ради від 05.04.2013 року згідно
якого відповідачка ОСОБА_7 не виконує
своїх обов'язків по вихованню та
утриманню дітей і своєю поведінкою
чинить перешкоди для нормального та
повноцінного розвитку дітей, веде
негативний образ життя (а.с. 27-28).

З'ясувавши вищенаведену позицію
сторін, допитавши свідків, дослідивши
докази у справі, заслухавши думку
прокурора, який не підтримав позов
ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав, суд вважає, що
первісний позов ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 23 вересня 2000 року по 16 лютого 2011
року. Від спільного проживання вони
мають двох дітей: сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і доньку ОСОБА_6, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.16,19).
Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 лютого 2011 року шлюб між ними було
розірвано (а.с.10). Згідно рішення
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 20 травня 2011 року,
було визначено місце проживання дітей
разом із батьком - позивачем ОСОБА_1 по
АДРЕСА_3 Донецької області (а.с. 10). На
підставі виконавчого листа № 2-1292 від
12.09.2011 року відповідачка повинна
сплачувати на користь позивача ОСОБА_1
аліменти на утримання двох дітей.
Згідно довідки виконавчої служби борг
складає 13190,86 грн. (а.с. 11).

Свідок ОСОБА_8, яка була приведена
до присяги і попереджена про
кримінальну відповідальність за дачу
неправдивих показань та за відмову від
дачі показань, пояснила, що працює у ЗОШ
№ 16 м. Костянтинівки заступником
директора з виховної роботи. ОСОБА_5 є
учнем школи. Останні декілька років на
усі батьківські збори до школи ходить
виключно його батько ОСОБА_1 Наскільки
їй відомо мати ОСОБА_2 мешкає окремо. У
початкових класах відповідачка ОСОБА_2
постійно приходила до школи.

Свідок ОСОБА_9 яка була приведена
до присяги і попереджена про
кримінальну відповідальність за дачу
неправдивих показань та за відмову від
дачі показань, пояснила, що працює
завідуючою дитячим дошкільним
закладом № 7 м. Костянтинівки в якому
навчається менша донька позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рідна
матір дитини - відповідачка ОСОБА_2 не
провідувала дитину. Приходила лише
один раз у квітні-травні 2013 року за
довідкою, але з дитиною бажання
побачитись не виявила.

Свідок ОСОБА_10, яка була приведена
до присяги і попереджена про
кримінальну відповідальність за дачу
неправдивих показань та за відмову від
дачі показань, пояснила, що вона є
матір'ю відповідачки ОСОБА_2 Її донька
фактично прожила із позивачем ОСОБА_1
більше 12 років, тому що декілька років
вони спільно мешкали без реєстрації
шлюбу. В них народилося двоє дітей.
Разом вони мешкали в будинку батьків
позивача. Але потім щось трапилось їх
стосунках і донька почала скаржитись
їй, що чоловік її зобижає і навіть б'є.
Мабуть після такого донька пішла з дому
чоловіка і її не могли знайти декілька
днів. Потім шлюб між ними було
розірвано. У зв'язку із тим, що в неї
нема власного житла, донька мешкала у
вийнятому житлі. У 2012 році донька
поїхала на заробітки до Москви і тому
не могла спілкуватись із дітьми. Донька
надсилала їй гроші на які вона
придбавала для онуків дарунки.
Спочатку їй дозволяли бачитись із
онуками, але потім мати колишнього зятя
у грубій формі прогнала її, не
дозволивши спілкуватись із онуками.
Зараз донька проживає у цивільному
шлюбі у родині нового чоловіка у с.
Полтавка і народила спільну із
останнім чоловіком дитину.

Свідок ОСОБА_11, який був
приведений до присяги і попереджений
про кримінальну відповідальність за
дачу неправдивих показань та за
відмову від дачі показань, пояснив, що
перебуває у фактичних шлюбних
відносинах із відповідачкою ОСОБА_2 і
проживає разом із своїми батьками в с.
Полтавка. У червні 2103 року в них
народилася спільна донька і він
офіційно записаний її батьком у
свідоцтві про народження. Він добре
знає і дітей ОСОБА_2 від першого шлюбу.
До від'їзду до Москви у 2012 році він із
ОСОБА_2 декілька разів забирав дітей з
будинку їхнього батька і вони ходили у
парк, або гуляли містом з ними. У зв'язку
із тим, що між селом і містом відсутнє
постійне автобусне сполучення, ОСОБА_2
не могла часто бачитись із дітьми.

Згідно вимог ст. 164 СК України,
батьки можуть бути позбавлені
батьківських прав, якщо вони: не
забрали дитину з полового будинку або з
іншого закладу охорони здоров'я без
поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Та в пункті 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що,
розглядаючи справи даної категорії,
судам слід мати на увазі, що
позбавлення батьківських прав, тобто
наданих батькам до досягнення дитиною
повноліття прав на її виховання, захист
її інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її утримують,
на згоду передати дитину на
усиновлення та інших прав, які
ґрунтуються на факті спорідненості з
дитиною, є крайнім заходом впливу на
осіб, які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування вирішується лише після
повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи та
характеру ставлення батьків до дітей.

З'ясування фактичних обставин
справи та правильна оцінка всіх
зібраних у справі доказів має суттєве
значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачка ОСОБА_2 не є
хронічним алкоголіком або наркоманом,
за вчинення умисного злочину щодо
дитини не засуджувалася.

Як пояснила відповідачка ОСОБА_2
вона не відмовляється від утримання
дітей, має намір їх виховувати і
надавати дітям необхідну матеріальну
допомогу. Вона не могла цього робити
через вищенаведені обставини, що
склалися.

Вказані заперечення відповідачки
матеріалами справи не спростовані, в
тому числі і показаннями свідків.

Що ж стосується висновку органу
опіки і піклування про доцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав,
то вказані висновки суперечать вимогам
законодавства, оскільки такий захід є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків.
Втім питання щодо ухилення
відповідачки від виконання
батьківських обов'язків органом опіки
та піклування раніше взагалі не
розглядались і заходів впливу до неї не
приймалось.

Суд критично оцінює цей висновок
та додані до матеріалів справи
негативну характеристику відповідачки
ОСОБА_2 за місцем проживання по АДРЕСА_1,
довідки з місця навчання її дітей, а
також пояснення свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 (а.с. 12, 21, 27-28) з огляду на те, що
відповідачка ОСОБА_2 пояснила суду, що
за адресою АДРЕСА_1 жодного дня не
проживала. Таким чином, як вказані
документи, так і показання свідків щодо
неодноразових викликів ОСОБА_2 до
Служби у справах дітей або навчальних
закладів, викликають у суду
обґрунтований сумнів у їх правдивості.

У той же час, згідно довідок,
наданих самим позивачем ОСОБА_1
відповідачка ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності не
притягалась, під наглядом у
лікаря-психіатра не перебуває, на
обліку в лікаря-нарколога не стоїть
(а.с. 13-15).

Аналізуючи наявні у справі
докази, суд приходе до висновку про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_1,
оскільки необхідність позбавлення
відповідачки батьківських прав є
передчасною, не ґрунтується на
матеріалах справи та суперечать
вимогам сімейного законодавства.

Крім того, сам факт відсутності
спілкування відповідачки з дітьми, в
конкретній ситуації, обумовлений
стосунками, які склались між колишнім
подружжям, не може бути розцінений, як
факт ухилення відповідачки від
виховання дітей.

У той же час зустрічний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у спілкуванні з дітьми підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ст.153 Сімейного
Кодексу України мати, батько та дитина
мають право на безперешкодне
спілкування між собою незалежно від
проживання або перебування кожного із
них. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу
України, той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому із батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини. При
наявності спору чи таких стосунків між
батьками, що не уможливлюють укладення
договору щодо здійснення батьківських
прав та виконання обов'язків тим із них,
хто проживає окремо від дитини, в
порядку ст.158 СК України за заявою мати
або батька дитини орган опіки і
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той
із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

Оцінивши наявні у справі докази у
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що вимоги ОСОБА_2 щодо
усунення перешкод у спілкуванні з
дітьми є законні та обґрунтовані. В
судовому засіданні не доведено жодних
обставин, які б свідчили про те, що
спілкування матері з дітьми буде
перешкоджати їх нормальному розвитку.
Навпаки, суд вважає, що між тим з
батьків, хто проживає окремо, і дитиною
повинен існувати постійний,
систематичний контакт. Таке
спілкування буде сприяти повноцінному
вихованню дитини, її розвитку, оскільки
спілкування дитини з батьками, а
батьків - з своїми дітьми - служить
задоволенню життєво важливих потреб
дитини. Крім того, дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона має,
коли це можливо, рости під опікою і
відповідальністю обох батьків, що
забезпечить її виховання в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості.

Згідно акту обстеження житлових
умов від 25.11.2013 року, складеному
комісією Полтавської сільської ради
Костянтинівського району за місцем
проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_4, будинок
відповідає усім необхідним вимогам для
проживання та ведення підсобного
господарства (а.с. 76).

Отже суд вважає, що безпосередня
участь матері у вихованні дітей,
регулярне спілкування між ними не лише
забезпечить виконання батьківських
прав ОСОБА_2, а насамперед буде повністю
відповідати інтересам дітей.

Таким чином, оскільки сторони
мають рівні права щодо виховання та
розвитку дітей, мати дітей має бажання
приймати участь у їх вихованні, а
спілкування між відповідачкою ОСОБА_2
та дітьми не перешкоджає нормальному
їх розвитку, чого з матеріалів справи
не вбачається, але виникли
непорозуміння щодо врегулювання
питання з приводу побачень матері з
дитиною, суд, з урахуванням інтересів
дітей, їх віку, поведінки батьків, між
якими немає порозуміння, що може
негативно вплинути на розвиток дітей,
приходить до висновку, зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дітьми, їх вихованні та встановлення
порядку спілкування матері з дітьми є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, суд вважає за
можливе визначити, як спосіб участі
ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і доньки ОСОБА_6, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
періодичні побачення з дітьми, а саме
кожного тижня з суботи з 9.00 годин до 15.00
годин у неділю з можливістю
відвідування дітьми місця проживання
ОСОБА_2

В силу ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1
слід стягнути на користь держави
судовий збір в розмірі 114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 153, 157-159, 164-167, 180, 184
СК України, пунктом 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав», ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212 -
215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, заінтересована особа - Служба у
справах дітей виконкому
Костянтинівської міської ради, «про
позбавлення батьківських прав», -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1
«про усунення перешкод у спілкуванні з
дітьми та визначення способу участі у
вихованні дітей» - задовольнити.

Усунути перешкоди у спілкуванні
та визначити спосіб участі ОСОБА_2 у
вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
доньки ОСОБА_6, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у вигляді
періодичних побачень з дітьми, а саме:
кожного тижня з суботи з 9.00 годин до 15.00
годин у неділю з можливістю
відвідування дітьми місця проживання
ОСОБА_2

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7,
ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий
збір в сумі 114 (сто чотирнадцять)
гривень 70 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Костянтинівського міськрайонного суду
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі
відсутності сторони у судовому
засіданні - протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя