РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 123/9872/13-ц

Провадження № 2/123/3312/2013

21.11.2013 року
м. Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Жолуденко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в травні 2013 року заявила позов
про стягнення з ОСОБА_2 33789 грн., як такі
що набуті безпідставно, 2226 грн.11 коп.
відсотків за користування коштами, та
890 грн. 44 коп. трьох відсотків річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Позов мотивований тим, що позивач в
період з 21 травня по 28 вересня 2012 року
помилково перерахувала на картковий
рахунок відповідача грошові кошти на
загальну суму 33789 грн., на вимогу
повернути кошти відповідач не реагує.

Представник позивача ОСОБА_3 подав
заяву, за якою просив розглянути справу
без його участі, на вимогах позову
наполягав, проти винесення заочного
рішення у справі не заперечував.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась,
про час та місце судового розгляду
повідомлена належним чином, про
причини неявки не повідомила.

Оскільки, у справі достатньо доказів
про права і обов'язки сторін, суд вважає
за можливе постановити заочне рішення.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_1 на карткові рахунки відповідача
в період часу з 21 травня по 28 вересня 2012
року відповідно до платіжних доручень
були перераховані кошти: НОМЕР_1 від
21.05.2012р.-24000 грн.; НОМЕР_2 від 31.07.2012р. - 969,60
грн.; НОМЕР_3 від 09.08.2012р. - 1050 грн.; НОМЕР_4
від 14.08.2012р. - 2500 грн.; НОМЕР_5 від 14.09.2012р. -
3400 грн.; НОМЕР_6 від 22.09.2012р. - 1700 грн.;
НОМЕР_7 від 28.09.2012 -170 грн., а всього 33789
грн.

ОСОБА_1 стверджує, як це наведено в
позовній заяві, що кошти на рахунки
ОСОБА_2 були перераховані помилково,
будь-яких зобов'язань, відносин між
сторонами до цього не існувало.

За відсутності заперечень до позову,
суд вважає, що вказані кошти
відповідачем набуті, без належної на те
правової підстави.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

25.03.2013 року позивачем на адресу
відповідача направлена письмова
вимога про повернення грошових коштів
у десятиденний термін з дня отримання
вимоги.

Дану вимогу відповідач отримала 09.04.2013
року, на що вказує зворотне поштове
повідомлення.

Наявність цього спору вказує на те, що
кошти відповідачем не повернуті, а тому
суд вважає вимоги в цій частині позову
обґрунтованими і такими що підлягають
задоволенню.

Разом з тим, у разі безпідставного
одержання чи збереження грошей
відповідно до ч. 2 ст.1214 ЦК України,
нараховуються проценти за
користування ними (стаття 536 цього
Кодексу).

Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки, між сторонами у справі
відсутні договірні правовідносини, не
встановлено і законом розмір відсотків
за користування чужими коштами, то суд
вважає за можливе, в даному випадку
застосувати аналогію і визначити
розмір відсотків за ч.1 ст. 1048 ЦК
України, відповідно до якої, якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

На час спірних правовідносин облікова
ставка Національного банку України
складала 7,5% річних.

Перевіривши розрахунки відсотків за
користування грішми в період з 22
травня 2012 року по 07 травня 2013 року, що
здійснені позивачем, суд знаходить їх
правильними, і на підставі вказаних
норм закону вважає за можливе
задовольнити позов і в цій частині
вимог, тобто в сумі 2226 грн.11 коп.

Що ж стосується вимог про стягнення з
відповідача 3% річних за прострочення
грошового зобов'язання за вказаний
період в сумі 890 грн. 44 коп. на підставі
ст. 625 ЦК України, то в їх задоволенні
слід відмовити, оскільки за обставин
справи розмір відсотків позивачем вже
визначений відповідно до статті 1048 ЦК
України.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню частково.

За такого рішення, судові витрати у
справі відповідно до ст.88 ЦПК України,
мають бути розподілені між сторонами
пропорційно частці задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 224-226
ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33789
грн., як такі, що набуті без достатньої
на те правової підстави, 2226 грн. 11 коп.
відсотків за користування коштами, та
360 грн. 15 коп. на відшкодування судових
витрат, а всього 36375 (тридцять шість
тисяч триста сімдесят п'ять) грн. 26 коп.

В задоволенні решти вимог позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду АР Крим через
Київський районний суд м. Сімферополя
АР Крим шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий
М.Ф. Сенько