Справа № 216/4550/13-ц
Провадження № 2/216/1425/13
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 грудня 2013 року
місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області в складі: головуючого - судді
Мазурчака В.М., при секретарі судового
засідання Марущак І.А.,

за участю:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_3, в
обґрунтування якого зазначила, що між
нею та відповідачем по справі було
укладено шлюб 30.08.1996 року. За час
спільного проживання вони втратили
повагу один до одного, любов, між ними
виникло взаємне непорозуміння та
небажання проживати разом, у зв’язку з
різними поглядами на сімейне життя та
ведення сумісного господарства,
вважає, що сім’я остаточно розпалася,
вони перестали підтримувати шлюбні
відносини, вести спільне господарство,
вважає подальше спільне життя
неможливим, від шлюбу мають дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з
нею, тому просить розірвати шлюб.

Позивач в судове засідання не
з’явився, надала до суду заяву, в якій
просить розгляд справи проводити без
її участі, оскільки позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, шлюб
просить розірвати.

Відповідач в судове засіданні також не
з’явився, надав до суду заяву, в якій
просить розгляд справи проводити за
його відсутності, оскільки позов
визнає в повному обсязі, на розірвання
шлюбу згоден.

Сторони у вказаній справи в судове
засідання не з’явилися, повідомленні
належним чином, надали заяву, в якій
просять розглянути справу за їх
відсутності без застосування фіксації
судового засідання, у зв’язку з чим
справу розглянуто без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Зі справи вбачається та сторонами не
оспорюється, що 30.09.1996 року позивач та
відповідач зареєстрували шлюб у
відділі реєстрації актів громадського
стану виконкому Центрально-Міської
районної Ради народних депутатів м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області, про що зроблено актовий запис
№ 345 (а.с. 4), від якого сторони мають
спільних дітей – ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвами про
народження (а.с. 5, 6).

У судовому засіданні встановлено, що
сторони подружніх відносини не
підтримують та не ведуть спільне
господарство, не бажають примиритися і
зберегти сім’ю.

Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу
України передбачено, що шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу
України суд з’ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність неповнолітньої дитини
та інші обставини життя подружжя.

Згідно зі ст. 24 ч. 1 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушення жінки та чоловіка
до шлюбу не допускається.

Відповідно до вимог ст. 55 ч. 1 СК України
дружина та чоловік зобов’язані
спільно піклуватися про побудову
сімейних відносин між собою та іншими
членами сім’ї на почуттях взаємної
любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, в тому
числі примушування до статевого
зв’язку за допомогою фізичного або
психічного насильства, є порушенням
права дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканність і може мати
наслідки, встановлені законом (ст. 56 ч.ч.
3, 4 СК України)

Відповідно до ст. ст. 111, 112 Сімейного
кодексу України суд з’ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітніх дітей та
інші обставини життя подружжя, та
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що сторони не підтримують
подружніх відносин тривалий час, на
примирення не згодні, суд приходить до
переконання, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б їх інтересам, та інтересам їх дітей,
які залишились проживати разом з
позивачем по справі.

Викладене приводить суд до
переконання, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

Визнання відповідачем пред’явленого
позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд не застосовує положення ст. 111 СК
України, оскільки в судовому засіданні
було зібрано достатньо доказів, які
підтверджують, що подальше спільне
життя подружжя і збереження сім'ї стали
неможливими, почуття любові та
взаємоповаги зникло, а подальше
спільне проживання суперечить їх
інтересам та їх дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-214, 218 ЦПК
України, ст. ст. 24, 55, 104, 105, 110-112, 114
Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 30.08.1996 року у
відділі реєстрації актів громадського
стану виконкому Центрально-Міської
районної ради народних депутатів м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області, про що зроблено запис №345, між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 – розірвати.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов’язки,
мають право оскаржити в апеляційному
порядку рішення суду повністю або
частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.М. Мазурчак