Справа № 406/4721/13
Провадження № 22ц/782/3373/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

Головуючого судді - Лозко Ю. П.

Суддів: Заіки В.В., Дмитрієвої
Л. Д.

При секретарі : Івасенко І.А.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 12 липня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року позивачка звернулась
до суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого вказала, що шлюб
між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано
29.06.1996 року, та від шлюбу вони мають двох
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
Також позивачка зазначила, що спільне
життя з відповідачем у них не склалось
і примирення між подружжям неможливе. У
зв'язку з вказаним просить суд
розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 та
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, та ОСОБА_5
залишити на її вихованні.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 12 липня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано шлюб, зареєстрований 29
червня 1996 року Алчевським міським
відділом реєстрації актів
громадянського стану Луганської
області, актовий запис № 279, між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3).

Прізвище позивачки після розірвання
шлюбу залишено «ОСОБА_3».

Неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на вихованні
позивачки.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просив скасувати рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 12 липня 2013 року в частині
залишення дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
вихованні матері ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, дослідивши
письмові матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судова колегія вважає, що судом вказані
вимоги закону у повному обсязі не
дотримано.

Судом встановлено, що 29 червня 1996 року,
між сторонами був зареєстрований шлюб.

Від шлюбу мають дітей - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення в частині розірвання шлюбу не
оскаржувалось.

Питання визначення місця проживання
дитини врегульовано ст.ст. 160-161 СК
України.

Згідно ст. 160 СК України, місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України» роз'яснено, що суди, вирішуючи
спори між батьками, які проживають
окремо (в тому числі в одній квартирі),
про те, з ким із них і хто саме з дітей
залишається, мають виходити із
рівності прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей, повинні
постановити рішення, яке відповідало б
інтересам дітей. При цьому суд
враховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання, маючи на увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей.

За правилами ст. 19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Проте в порушення вказаних норм закону
суд першої інстанції не залучив до
участі у справі орган опіки та
піклування, не з'ясував ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
не перевірив матеріальним стан сторін
та умови проживання дітей. Питання чи
має батько дітей можливість створити
дітям належні умови для виховання та
розвитку судом взагалі не
досліджувалося.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку що рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 12 липня 2013 року в частині
залишення неповнолітніх ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на вихованні матері ОСОБА_3 є
передчасним, а тому воно підлягає в цій
частині скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні цих
позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст. 209, 309 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 12 липня 2013 року
змінити, скасувати його в частині
залишення неповнолітніх дітей: сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на вихованні ОСОБА_3, та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні цих позовних вимог
ОСОБА_3 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :