Справа № 477/2362/13-ц
Провадження № 2/477/1135/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
м.Миколаїв

Жовтневий районний суд
Миколаївської області у складі:

головуючої – судді Саукової А.А.,

при секретарі – Капацині Т.О.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому
судовому засіданні в залі суду
Жовтневого районного суду
Миколаївської області цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача заборгованість за
кредитним договором на загальну суму –
44841 грн. 26 коп. та судовий збір.

В позовній заяві зазначав,
що 20 листопада 2007 року відповідач
отримала кредит в розмірі 7767 грн. 60 коп.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом,
відповідач підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і Банком
Договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві.

Посилаючись на те, що відповідач
не виконала умови договору, та станом
на 25 липня 2013 року за нею рахується
заборгованість в сумі 44841 грн. 26 коп.,
яка складається з заборгованості за
кредитом в сумі 5934 грн. 15 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 548 грн. 83
коп., заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 3169 грн. 14
коп, пені за несвоєчасність виконання
зобов’язання за договором в сумі 32577
грн. 65 коп., штрафу (фіксованої частини)
в розмірі 500 грн. та штрафу (процентної
складової) в розмірі 2111 грн. 49 коп.,
просив стягнути з неї на свою користь
дану заборгованість та понесені судові
витрати.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, у надісланій
суду заяві просила розглядати справу
без її участі та позов задовольнити, не
заперечувала проти заочного розгляду
справи.

Відповідач в судове засідання не
з’явилася, надіслала заяву, в якій
просила розглянути справу за її
відсутності, та заперечення, в яких
позов не визнала, просила відмовити в
його задоволенні, застосувавши строки
позовної давності.

Дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на
підставі наданих доказів, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що 20
листопада 2007 року між сторонами був
укладений договір № DNABRХ12810008 (далі -
Договір) у виді заяви ОСОБА_1 про
надання кредиту в сумі 7767 грн. 60 коп. та
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам.

Із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся 28 серпня 2013 року, із змісту
якого та наданого розрахунку
вбачається, що в порушення умов,
передбачених кредитним договором,
зобов’язання по погашенню кредиту та
процентів відповідач не виконала,
внаслідок чого станом на 25 липня 2013
року за нею рахується заборгованість в
сумі 44841 грн. 26 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 5934
грн. 15 коп., заборгованості по процентам
за користування кредитом в сумі 548 грн.
83 коп., заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 3169 грн. 14
коп, пені за несвоєчасність виконання
зобов’язання за договором в сумі 32577
грн. 65 коп., штрафу, який складається з
фіксованої частини в розмірі 500 грн. та
процентної складової в розмірі 2111 грн.
49 коп. (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний
договір укладається в письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що банк
надав відповідачу кредит у сумі 7767 грн.
60 коп. на строк 24 місяці з 20 листопада 2007
року по 20 листопада 2009 року включно з
умовами сплати відсотків у розмірі 1 %
на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 186 грн. 42 коп. та
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 1294
грн. 60 коп. в обмін на зобов’язання
позичальника з повернення кредиту,
сплатити відсотків, винагороди,
комісії в зазначені в Заяві та Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам строки. Разом з тим, погашення
заборгованості здійснюється
щомісячно в період сплати, за який
приймається період з « 20» по « 25» число
кожного місяця. Позичальник сплачує
кредитору грошові кошти (щомісячний
платіж) у сумі 552 грн. 67 коп. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
тілом кредиту, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами. Відповідно до умов укладеного
договору, він складається з Заяви
позичальника, Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам, Тарифами
(а.с.5).

Таким чином, складовою вказаного
договору є заява ОСОБА_1 К.В.20.11.2007 року,
яка скріплена її особистим підписом, із
змісту якої вбачається, що відповідач
була ознайомлена і погодилася з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам та Тарифами банку, а
також погодилася з тим, що заява разом з
Умовами і Тарифами банку складають
договір про надання споживчого кредиту
фізичним особам.

Однак, вказані Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам не
містять підпису позичальника, його
реквізитів, відсутня дата їх складання
або підпису сторонами, а також жодної
ідентифікуючої ознаки на предмет їх
невід’ємності від Заяви позивальника.
У Заяві не зазначено, що неврегульовані
у ній питання регулюються відповідно
до Умов (а.с.6-9).

Матеріали цивільної справи не
містять доказів того, що підписуючи
Заяву, відповідач розуміла вказані
Умови, у т.ч. щодо погодження сторонами
терміну позовної давності тривалістю
п’ять років, що є порушенням вимог ст.259
ЦК України, що передбачає необхідність
укладення договору про збільшення
строку позовної давності у письмовій
формі.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитору забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Таким чином, оскільки відповідно до
ст.60 ЦПК України обов’язок з надання
суду доказів покладається на сторони, а
представник позивача не надав суду
достовірних доказів того, що
встановлена законом позовна давність
збільшена за домовленістю з
відповідачем до 5 років, або доказів, що
підтверджують поважність причини її
пропуску, враховуючи, що відповідач
надала суду заяву про застосування
позовної давності, суд вважає можливим
її застосувати, в зв’язку з чим в
задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.88 ЦПК України у разі
відмови позивачеві у позові судові
витрати позивачу не відшкодовуються
відповідачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

В позові публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за кредитним договором, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Жовтневий районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя
А.А. Саукова