РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/15187/13-ц

пр. № 2/759/5931/13

12 грудня 2013 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Коваль О.А.

при секретарі Одосій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, який також діє в
інтересах малолітньої ОСОБА_2 до
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м.Києва»,
Відділу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції в м. Києві про звільнення майна
з-під арешту та зобов»язання внести
відповідну інформацію до єдиного
реєстру заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, який також діє в інтересах
малолітньої ОСОБА_2 звернувся до суду
із позовом до КП «Дирекція з утримання
та обслуговування житлового фонду
Святошинського району м.Києва», ВДВС
Святошинського районного управління
юстиції в м. Києві про звільнення майна
з-під арешту, зокрема квартири АДРЕСА_1
та зобов»язання внести відповідну
інформацію до єдиного реєстру заборон
відчуження об»єктів нерухомого майна.
Обґрунтовуючи вимоги тим, що він є
законним опікуном малолітньої ОСОБА_2,
яка є донькою його рідної сестри
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та
залишила на його ім»я заповіт на
успадкування вказаної квартири, яку в
свою чергу він не може оформити,
оскільки ВДВС Святошинського
районного управління юстиції в м. Києві
на неї накладено арешт в рахунок
виконання рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 13.02.2006 року
за позовом КП «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м.Києва» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
сплаті витрат на утримання будинку і
прибудинкової території та плати за
комунальні послуги. Зазначив позивач і
те, що борг по вказаному рішенню вже ним
погашено, проте арешт ВДВС зняти не
може, оскільки виконавче провадження
вже знищено, що і стало причиною його
звернення до суду із вказаним позовом.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав, просив його задовольнити в
повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання
представника не направили, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, причин неявки не
вказали, а тому суд вважає за можливе
слухати справу у їх відсутність за
наявними у справі доказами, ухваливши
по справі за згодою позивача
відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України
заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши надані суду письмові докази
у справі, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов»язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК
України).

Право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК
України).

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК
України).

У судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 на праві власності
належить ОСОБА_3, яка ІНФОРМАЦІЯ_2
померла, склавши заповіт на користь
позивача ОСОБА_1, який згідно
розпорядження Деснянської районної у
м.Києві державної адміністрації від
13.02.2008 року є опікуном її малолітньої
доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та який в
свою чергу, у визначений законом строк
подав до нотаріальної контори заяву
при прийняття цієї спадщини, що
підтверджується матеріалами
нотаріальної справи, які суд
витребовував в порядку забезпечення
доказів.

Отже, з огляду на вище зазначені норми
та з»ясовані обставини, вбачається
правомірність звернення до суду з
такими вимогами ОСОБА_1, як спадкоємця
майна померлої.

З»ясовано і те, що в порядку виконання
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 13.02.2006 року у справі за
позовом КП «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м.Києва» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
сплаті витрат на утримання будинку і
прибудинкової території та плати за
комунальні послуги, Відділом державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції в м. Києві
постановою від 12.03.2008 року накладено
арешт на належну ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1, який позбавляє позивача, як
спадкоємця належним чином оформити
вказану спадщину.

Так, згідно наданої КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м.Києва»
довідки від 18.05.2013 року за № 866 та листа
за № 501 від 18.05.2013 року заборгованість
по квартирі АДРЕСА_1 та
житлово-комунальним послугам станом на
01.05.2013 року сплачена повністю.

Згідно відповіді Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції в м. Києві
від 17.05.2013 року та 10.12.2013 року, державним
виконавцем 11.06.2008 винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження по виконанню вище
вказаного рішення Святошинського
районного суду м.Києва, згідно ст. 37 п.3
Закону України «Про виконавче
провадження», яке згідно п. 9.9 Наказу
МЮУ від 25.12.2008 року за № 2274/5 було
знищено без вирішення питання щодо
зняття арешту, яке і тепер не може бути
вирішено ВДВС, з огляду на вказане.

Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
закінчення виконавчого провадження, у
разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа,
державний виконавець зазначає про
зняття арешту, накладеного на майно
боржника.

Тоді як, встановлено, що при вирішенні
питання закінчення вище зазначеного
виконавчого провадження на підставі
якого і накладався арешт на квартиру
АДРЕСА_1, питання зняття арешту
вирішено державним виконавцем не було.

Отже, у судовому засіданні встановлено,
що арешт накладений на вказану
квартиру відповідачем не знято за
відсутності виконавчого провадження
на виконанні, за яким таке накладення
відбувалось.

Таким чином, аналізуючи зібрані по
справі докази у їх сукупності, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог та їх відповідне
задоволення в частині звільнення
вказаної квартири з-під арешту.

Щодо вимоги позивача в частині
зобов»язання відповідачів внести
відповідну інформацію про звільнення
майна з-під арешту до єдиного реєстру
заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна, то в їх задоволенні
необхідно відмовити, оскільки таке не
віднесено до їх компетенції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11-16, 317, 319, 321, 1216, 1217, 1220, 1223, 1268 ЦК
України, Законом України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 3, 10, 57, 58,
60, 61, 88, 213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Звільнити з-під арешту квартиру №
АДРЕСА_1, накладений постановою Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції в м. Києві від 12.03.2008 року в
порядку виконання рішення
Святошинського районного суду м. Києва
№ 2-689/2006 від 13.02.2006 року у справі про
стягнення з ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Святошинського району м.Києва
заборгованості по сплаті витрат на
утримання будинку і прибудинкової
території у розмірі 1 530 грн. 51 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя