Справа № 2-2180/12
Провадження № 2/369/125/13
РІШЕННЯ

Іменем України

26.12.2013 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Гатненська
сільська рада Києво-Святошинського
району Київської області, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області, про
усунення перешкод у користуванні
власністю, зобов»язання вчинити певні
дії, встановлення порядку користування
жилим будинком, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2, третя особа
Гатненська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області про усунення перешкод в
здійсненні правомочностей щодо
володіння, користування та
розпорядження належною на праві
спільної часткової власності частиною
жилого будинку, посилаючись на те, що
йому на підставі Договору дарування
від 11 квітня 1996 року на праві власності
належить 6/25 частин жилого будинку за
адресою: АДРЕСА_1. Він зареєстрований в
цьому будинку з 28 березня 1998 року. З
вказаного часу разом з ним проживають
також його дружина і двоє
неповнолітніх дітей. Іншого житла вони
не мають. 19/25 частин вказаного жилого
будинку належить ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб з
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно вимог ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею незалежно від волі інших
осіб.

На підставі вказаного він, як
співвласник, має право на здійснення в
порядку, встановленому законом,
правомочностей щодо володіння,
користування і розпорядження частиною
вказаного жилого будинку, зокрема,
частиною господарських та побутових
споруд, що входять до складу вказаного
вище будинку, а також його окремими
конструктивними елементами, які
обслуговують увесь будинок. Однак
ОСОБА_2 перешкоджає йому у їх
реалізації. Відповідачем самовільно
повністю захоплено горище будинку, у
зв»язку з чим він і члени його сім»ї
позбавлені можливості користуватися
вказаною частиною жилого будинку.

Крім того, ОСОБА_2 без його на те згоди
та згоди інших членів його сім»ї
самовільно почав реконструкцію горища,
належного їм на праві спільної
часткової власності жилого будинку,
здійснюючи його переобладнання в
приміщення мансардного типу.

Правилами ст. 152 ЖК України встановлено
порядок проведення переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянину.
Переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянину на праві приватної
власності, проводиться з дозволу
виконавчого комітету місцевої ради
народних депутатів.

Дозволу виконавчого комітету місцевої
ради, як йому це стало відомо, ОСОБА_2 не
отримував. Вказану реконструкцію та
переобладнання жилого будинку виконує
незаконно.

Законом України «Про планування та
забудову територій» встановлено, що
дозвіл на виконання будівельних робіт
надається на підставі проектної
документації, погодженої та
затвердженої в порядку, визначеному
законодавством. Будь-якого проекту і
відповідного його погодження на
здійснення вказаної реконструкції
ОСОБА_2 не має. Крім цього, для отримання
дозволу відповідно до приписів
вказаного закону ОСОБА_2 має надати
також документи, що засвідчують право
власності чи користування земельною
ділянкою.

Позивач зазначав також, що відповідно
до Державного акту від 23 серпня 2008 року
він є власником земельної ділянки
площею 0,04 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Згідно вимог ч. 3 ст. 79 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку розповсюджується на
простір, що знаходиться над та під
поверхнею ділянки на висоту і на
глибину, необхідні для зведення
житлових, виробничих та інших будівель
і споруд.

З огляду на зазначене ОСОБА_2 не має
жодного права здійснювати будь-які
будівельні роботи над тією частиною
жилого будинку, яка знаходиться над
належною йому на праві власності
земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону
України «Про планування та забудову
територій» у разі, якщо замовник
(забудовник) не є власником чи
користувачем земельної ділянки, також
подається нотаріально засвідчена
згода власника земельної ділянки на
забудову цієї ділянки. Будь-якої згоди
на це він не надавав та відповідне
нотаріальне посвідчення цього не
здійснював.

Згідно вимог ст. 29 вказаного Закону у
разі здійснення реконструкції,
реставрації, капітального ремонту
об»єктів містобудування для отримання
дозволу на виконання зазначених робіт
додається копія документа, що
посвідчує право власності на будинок
чи споруду, або письмової згоди його
власника на проведення зазначених
робіт.

Його згоди, як іншого співвласника, а
також інших осіб, які проживають разом
з ним та мають рівні з усіма іншими
користувачами права користуватися
тією частиною жилого будинку, яка
знаходиться в спільному користуванні,
ОСОБА_2 не отримував.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просив зобов»язати ОСОБА_2 відновити
становище, яке існувало до порушення:
за його рахунок демонтувати
встановлені ним на горищі перегородки
і вікна, відновити вхід до горища, що
існував, та привести горище вказаного
будинку у попередній стан, зобов»язати
ОСОБА_2 усунути перешкоди в здійсненні
належних йому за законом
правомочностей щодо володіння,
користування і розпорядження належною
йому на праві спільної часткової
власності частиною вказаного жилого
будинку, а саме горищем жилого будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1

У лютому 2009 році позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_2 звернувся із зустрічним
позовом до ОСОБА_1, третя особа
Гатненська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області про поділ будинку, посилаючись
на те, що йому на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 12
серпня 1991 року належить на праві
власності 19/25 частин жилого будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а 6/25
частин вказаного будинку належить
ОСОБА_1.

Згідно вимог ст. 367 ЦК України майно, що
є у спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками. В разі поділу
спільного майна між співвласниками
право спільної часткової власності на
нього припиняється.

Вимоги ст. 364 ЦК України надають право
співвласнику на виділ у натурі частки
із майна, що є у спільній частковій
власності.

ОСОБА_2 вважав, що поділ (виділ частки) є
можливим, оскільки йому і ОСОБА_1 може
бути виділено відокремлену частину
будинку із самостійним входом.

При вирішенні питання щодо поділу
(виділу частки) необхідно зазначити, що
він за згоди ОСОБА_1 і за свої кошти
здійснив добудову-житлову мансарду.
ОСОБА_1 здійснив прибудову.

Відповідно до вимог ст. 357 ЦК України
співвласник має право за свій рахунок
зробити добудову без згоди інших
співвласників, якщо це не порушує їхніх
прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності. Таким чином, при
поділі (виділі часток) враховуються
частини, згідно технічного паспорту
від 06 вересня 2004 року щодо будинку, в
стані, зазначеному в цьому паспорті.
Він вважав, що здійснена ним забудова
не порушує права ОСОБА_1, оскільки дах
будинку потребував ремонту, витрати на
який повинні нести співвласники разом.
Облаштувавши мансарду, він забезпечив
належне функціонування першого
поверху будинку, частиною якого
користується і ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 просив
виділити йому у власність такі
приміщення будинку АДРЕСА_1: І поверх-1-1
(площа 9,0 кв. м.), 1-2 (площа 15,6 кв.м.), 1-3
(площа 5,8 кв.м.), 1-4 (площа 10,8 кв.м.), 1-5
(площа 16,4 кв.м.), 1-6 (площа 9,5 кв.м.), ІІ
поверх-1,7 (площа 11,6 кв.м.), 1-8 (площа 20,8
кв.м.), 1-9 (площа 18,2 кв.м.), 1-10 (площа 8,1
кв.м.), 1-11 (площа 24,5 кв.м.).

Судом було залучено до участі у справі
в якості третьої особи Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області.

У грудні 2013 року представник позивача
(відповідача за зустрічним позовом)
ОСОБА_1 подав суду заяву про збільшення
позовних вимог, у якій зазначав, що
враховуючи той факт, що поділ будинку є
неможливим, а також те, що фактично, як
це вбачається із змісту первісного та
зустрічного позову, між сторонами
існує спір щодо користування жилим
будинком, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, вказане, зокрема,
підтверджується змістом первісного
позову, згідно якого позивач за
первісним позовом звернувся до суду
про усунення перешкод в здійсненні
ОСОБА_1 належних йому за законом прав
щодо володіння, користування та
розпорядження належною на праві
спільної часткової власності частиною
вказаного вище жилого будинку, беручи
до уваги те, що будинок між сторонами в
натурі не поділений, відповідно також й
не визначений порядок користування
ним, з огляду на це, а також враховуючи
те, що частки сторін не відповідають
конкретним приміщенням, що має своїм
наслідком суперечності між сторонами з
приводу користування будинком,
керуючись ст. ст. 27, 31, 38-44 ЦПК України,
вважав за необхідне збільшити заявлені
позовні вимоги, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Порушення права користування,
як і права власності, є неприпустимим
та підлягає захисту судом.

ОСОБА_1, як співвласник, має право
користуватись вказаним жилим будинком,
що належить йому на праві спільної
часткової власності разом з ОСОБА_2, у
тому числі належною йому частиною
вказаного жилого будинку. Але на даний
час відповідач заперечує його право
користуватися жилими приміщеннями,
якими позивач тривалий час
користується, та що позначені на
поверховому плані згідно технічного
паспорту на вказаний жилий будинок від
06 вересня 2004 року, зокрема, приміщенням
під літерою 2-2 площею 17,4 кв.м. Вказаним
жилим приміщенням спочатку мати
позивача, а потім вже й позивач
користується більше ніж 20 років.
Доказом цього є заповіт від 30 серпня 1989
року, копія якого знаходиться в
матеріалах справи. Але на даний час
відповідач заперечує його право
користуватися вказаною частиною
жилого будинку разом з відповідною
частиною горища, що знаходиться над
вказаним приміщенням. Відповідач
посилається при цьому на відповідний
висновок будівельно-технічної
експертизи КНДІСЕ від 17 червня 2019 року,
наявний у справі, в якому зазначено про
перебільшення частки позивача.

Відповідач ОСОБА_2 самовільно захопив,
здійснив самочинне будівництво та
переобладнання усього горища, у тому
числі й тієї його частини, що
знаходиться над земельною ділянкою, що
знаходиться у власності позивача
(доказом цього є копія Державного акту
на землю) та над вказаним приміщенням
під літерою 2-2, яким користується він,
що є порушенням його прав на
користування ним, у тому числі щодо
його обслуговування та використання.
Доказом цієї обставини є технічний
паспорт на жилий будинок, копія якого є
наявною в справі, з якого вбачається
факт самочинного переобладнання
горища відповідачем в мансардні
житлові приміщення. ОСОБА_2 самочинно
закрив доступ йому до тієї частини
жилого будинку, що знаходиться над
приміщенням, позначеному на
поверховому плані згідно технічного на
вказаний жилий будинок від 06 вересня 2004
року-під літерою 2-2 площею 17,4 кв.м..
Конкретні докази цього, зокрема,
містяться в зазначеному вище висновку
будівельно-технічної експертизи
КНДІСЕ від 17 червня 2009 року, заяві від 01
серпня 2008 року, акті обстеження
житлово-побутових умов, довідці
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України.

Відповідач ОСОБА_2 без будь-яких
правових підстав незаконно
перешкоджає йому користуватись
горищем вказаного жилого будинку, який
належить сторонам на праві спільної
часткової власності. Ця обставина
підтверджується тим, що через
незаконну перебудову, здійснену
відповідачем, він фактично не має
доступу до зазначеної частини жилого
будинку, що підтверджується вказаними
вище письмовими доказами.

Вказане переобладнання перешкоджає
ОСОБА_1 вільно користуватись як горищем
зазначеного вище будинку, так і
відповідно зазначеним вище жилим
приміщенням під літерою 2-2 площею 17,4
кв.м., яким він користується разом з
своєю родиною. Вказане примушує його
звертатися до суду і просити про
встановлення конкретного порядку
користування вказаним вище жилим
будинком. Він вважає за необхідне
просити суд виділити йому в
відокремлене користування жилі
приміщення, позначені на поверховому
плані згідно технічного паспорту на
вказаний жилий будинок від 06 вересня 2004
року під літерою 2-2 площею 17,4 кв.м., а
також частину горища зазначеного
жилого будинку, що розташоване над
вказаною жилою кімнатою під літ. 2-2
площею 17,4 кв.м. в межах, що відповідають
відповідній частині та знаходяться над
належною на праві власності йому
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_2-виділити в
відокремлене користування жилі
приміщення, позначені на поверховому
плані згідно технічного паспорту на
вказаний жилий будинок від 06 вересня 2004
року під літерою 1-2 площею 11,3 кв.м., під
літерою 1-3 площею 16,9 кв.м., під літерою 1-4
площею 9,9 кв.м., приміщення під літерою
1-5 площею 6,2 кв.м., з відповідною
частиною горища, що розташоване над
вказаними приміщеннями.

Діючим законодавством України
встановлено, що співвласники майна, що
є у спільній сумісній власності,
володіють і користуються ним спільно,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Враховуючи викладене, представник
позивача ОСОБА_1 просив встановити
конкретний порядок користування жилим
будинком, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, наступним чином: виділити
ОСОБА_1 в відокремлене користування
жилі приміщення, позначені на
поверховому плані згідно технічного
паспорту на вказаний жилий будинок від
06 вересня 2004 року під літерою 2-2 площею
17,4 кв.м., а також частину горища
зазначеного жилого будинку, що
розташована над жилою кімнатою під літ.
2-2 (площею 17,4 кв.м.) в межах, що
відповідають відповідній частині та
знаходяться над належною на праві
власності ОСОБА_1 земельною ділянкою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1;
виділити ОСОБА_2 в відокремлене
користування житлові приміщення,
позначені на поверховому плані згідно
технічного паспорту на вказаний жилий
будинок від 06 вересня 2004 року під
літерою 1-2 площею 11,3 кв.м., під літ. 1-3
площею 16,9 кв.м., під літерою 1-4 площею 9,9
кв.м., приміщення під літерою 1-5 площею
6,2 кв.м., а також частину горища
зазначеного жилого будинку, що
розташована над зазначеними вище
жилими приміщеннями в межах, що
відповідають відповідній частині та
знаходяться над належною ОСОБА_2
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивача (відповідача за зустрічним
позовом) ОСОБА_1 позов підтримав і
просив його задовольнити, зустрічний
позов не визнав і заперечував проти
його задоволення.

У судовому засіданні представник
відповідача (позивача за зустрічним
позовом) ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 визнав в
частині щодо визначення порядку
користування жилим будинком, в решті
позов не визнав і заперечував проти
його задоволення, зустрічний позов
ОСОБА_2 підтримав і просив його
задовольнити.

У судове засідання представник третьої
особи Гатненської сільської ради не
з»явився, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
суду надана заява, у якій Гатненська
сільська рада просила розглянути
справу у відсутності представника
третьої особи.

У судове засідання представник третьої
особи Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області не з»явився, про
дату, час і місце розгляду справи
неодноразово повідомлявся належним
чином, суду подана заява про
відкладення розгляду справи, однак
доказів відсутності представника
третьої особи в судовому засіданні з
поважних причин суду не надано.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з"ясувавши
дійсні обставини справи, дослідивши
письмові докази, дійшов висновку, що
позов ОСОБА_1 і зустрічний позов ОСОБА_2
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 30
серпня 1989 року склала заповіт, за яким
все своє майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалось, і взагалі все
те, що їй буде належати на день смерті і
на що вона за законом матиме право,
заповіла своїм дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
а саме жилий будинок в слідуючих
частинах: ОСОБА_4-жилу кімнату 17,4 кв.м. і
частину веранди площею 11,1 кв.м., решту
частину будинку-ОСОБА_2.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 20 серпня 1991 року на
підставі заповіту, посвідченого
Гатненською сільською радою 30 серпня
1989 року під № 54 спадкоємцями
зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є її син
ОСОБА_2-на 19/25 частин жилого будинку і
дочка ОСОБА_4-на 6/25 частин жилого
будинку. Спадкове майно, на яке видано
свідоцтво, складається з жилого
будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1, і
належного ОСОБА_3 на підставі довідки,
виданої виконавчим комітетом
Гатненської сільської ради народних
депутатів 25 липня 1991 року за № 1961,
зареєстрованого по погосподарській
книзі виконкому під № 6/426. Вказаний
жилий будинок цегляний, критий шифером,
загальною жилою площею 43,8 кв.м., сарай,
погріб, колодязь, розташовані на
земельній ділянці розміром 0,15 га.

За Договором дарування від 11 квітня 1996
року ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1
прийняв у дар 6/25 частин будинку під
АДРЕСА_1 Вказаний жилий будинок
цегляний, житловою площею 44,2 кв.м.,
позначений на поетажному плані під літ.
«А». Біля будинку є сарай літ. «Б», сарай
літ. «В», погріб, вбиральня літ. «Д»,
огорожа 1-3, колодязь І.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно КП «Бюро
технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області» зареєстровано
право приватної спільної часткової
власності за ОСОБА_1 на 6/25 частин
будинку АДРЕСА_1.

Рішенням № 15 Гатненської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області Одинадцятої сесії
5-го скликання від 23 лютого 2007 року
затверджено схему розподілу земельної
ділянки між громадянами ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 в АДРЕСА_1

14 серпня 2008 року ОСОБА_1 був виданий
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 221234, згідно
якого він є власником земельної
ділянки площею 0,0400 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, цільове
призначення (використання) земельної
ділянки-для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Згідно вимог ч. 1 ст. 374 ЦК України
суб»єктами права власності на землю
(земельну ділянку) є фізичні особи,
юридичні особи, держава, територіальні
громади.

Відповідно до вимог ст. 80 Земельного
кодексу України громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі: а) придбання за
договором купівлі-продажу, ренти,
дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності; в)
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування; г)
прийняття спадщини; Г) виділення в
натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

Згідно вимог ч. 1 ст. 79 Земельного
кодексу України земельна ділянка-це
частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 79 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку розповсюджується на
простір, що знаходиться над та під
поверхнею ділянки на висоту і на
глибину, необхідні для зведення
житлових, виробничих та інших будівель
і споруд.

Згідно вимог ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Згідно вимог ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

За правилами ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов»язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач ОСОБА_1 надав суду Акт
обстеження житлово-побутових умов
громадянки ОСОБА_6, що проживає в
АДРЕСА_1, складений комісією
Гатненської сільської ради, в
результаті чого проведено обстеження
земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка
належить родині ОСОБА_6, та встановлено
наступне: земельна ділянка, на якій
знаходиться будинок громадянки ОСОБА_6,
приватизована і знаходиться по
АДРЕСА_1; кімната в старому будинку
площею 17,4 кв.м. належить родині ОСОБА_6
на підставі договору дарування;
земельна ділянка, на якій знаходиться
частина старого будинку ОСОБА_6,
приватизована; дах побудований над
вище вказаною кімнатою, зі слів
громадянки ОСОБА_6, їм не належить і
побудований самовільно їхнім сусідом
громадянином ОСОБА_2. В ході обстеження
виявлено, що доступу до горища
громадянка ОСОБА_6 не має. Вирішити
питання в дусі добросусідських
відносин між двома родинами не
вдається.

Також позивач ОСОБА_1 надав суду копію
довідки ДІМ Чабанського СВМ
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
в Київській області від 17 червня 2008
року про те, що ОСОБА_1 07 червня 2008 року
звертався до Чабанівського СВМ
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
в Київській області із заявою, в якій
повідомив, що за місцем проживання
незаконно розпочав будівництво на його
земельній ділянці сусід ОСОБА_2.

Досліджений судом Акт обстеження
житлово-побутових умов громадянки
ОСОБА_6, що проживає в АДРЕСА_1, не
підписувався ОСОБА_2 і ОСОБА_1, в акті
відсутні відомості, що дані особи були
присутні під час його складання
комісією Гатненської сільської ради,
вказаний акт не містить відомостей, які
конкретно норми чинного законодавства
порушені відповідачем ОСОБА_2. Крім
того, згідно Акту комісією проведено
обстеження будинку, що належить родині
ОСОБА_1, і зокрема, житлово-побутових
умов ОСОБА_6, однак як встановлено
матеріалами справи відповідачем у
справі є ОСОБА_1, який одночасно і є
власником 6/25 частин будинку.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 просив
зобов»язати ОСОБА_2 відновити
становище, яке існувало до порушення:
за його рахунок демонтувати
встановлені ним на горищі перегородки
і вікна, відновити вхід до горища, що
існував, та привести горище вказаного
будинку у попередній стан, зобов»язати
ОСОБА_2 усунути перешкоди в здійсненні
належних йому за законом
правомочностей щодо володіння,
користування і розпорядження належною
йому на праві спільної часткової
власності частиною вказаного жилого
будинку, а саме горищем жилого будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до вимог ст. ст. 16, 391, 386 ЦК
України власник вправі звернутися до
суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який враховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право, в тому числі шляхом знесення
будівлі у разі порушення прав власника
і неможливості усунення цих порушень
іншим способом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 не
надано суду безспірних і достатніх
доказів, що перебудова горища
проведена з істотним порушенням
будівельних, протипожежних,
санітарно-епідеміологічних норм, що
відповідачем грубо порушено
будівельні норми і правила, проведення
перебудови горища є неможливим, а тому
суд відмовляє у задоволенні позову
ОСОБА_1 в цій частині заявлених вимог.

Згідно вимог ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Згідно вимог ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

У своєму зустрічному позові позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 просив
виділити йому у власність такі
приміщення будинку АДРЕСА_1: І поверх-1-1
(площа 9,0 кв. м.), 1-2 (площа 15,6 кв.м.), 1-3
(площа 5,8 кв.м.), 1-4 (площа 10,8 кв.м.), 1-5
(площа 16,4 кв.м.), 1-6 (площа 9,5 кв.м.), ІІ
поверх-1-7 (площа 11,6 кв.м.), 1-8 (площа 20,8
кв.м.), 1-9 (площа 18,2 кв.м.), 1-10 (площа 8,1
кв.м.), 1-11 (площа 24,5 кв.м.).

У поданій суду заяві про збільшення
позовних вимог представник позивача
ОСОБА_1 просив встановити конкретний
порядок користування жилим будинком,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1,
який належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
наступним чином: виділити ОСОБА_1 в
відокремлене користування жилі
приміщення, позначені на поверховому
плані згідно технічного паспорту на
вказаний жилий будинок від 06 вересня 2004
року під літерою 2-2 площею 17,4 кв.м., а
також частину горища зазначеного
жилого будинку, що розташована над
жилою кімнатою під літ. 2-2 (площею 17,4
кв.м.) в межах, що відповідають
відповідній частині та знаходяться над
належною на праві власності ОСОБА_1
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1; виділити ОСОБА_2 в
відокремлене користування житлові
приміщення, позначені на поверховому
плані згідно технічного паспорту на
вказаний жилий будинок від 06 вересня 2004
року під літерою 1-2 площею 11,3 кв.м., під
літ. 1-3 площею 16,9 кв.м., під літерою 1-4
площею 9,9 кв.м., приміщення під літерою
1-5 площею 6,2 кв.м., а також частину горища
зазначеного жилого будинку, що
розташована над зазначеними вище
жилими приміщеннями в межах, що
відповідають відповідній частині та
знаходяться над належною ОСОБА_2
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно Висновку № 3753/3754 судової
будівельно-технічної експертизи,
складеного 17 серпня 2009 року експертом
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз, з
технічної точки зору поділ житлового
будинку під АДРЕСА_1 на дві частини (6/25
та 19/25 частин), враховуючи наявність
самовільно зведених прибудов та
надбудов, можливий. Варіанти поділу
житлового будинку під номером АДРЕСА_1
на дві частини: 6/25 та 19/25 частин, з
урахуванням фактичного користування
будинком та земельною ділянкою, яка
перебуває у власності сторін,
самовільних добудов, з визначенням
різниці в частках, викладено в
дослідницькій частині та зображено в
Додатку № 2 до висновку. Встановити
варіанти поділу надвірних будівель та
земельної ділянки не вбачається
можливим, оскільки план садибної
ділянки з будівлями АДРЕСА_1, не
отримано.

В справі містяться складені три
технічні паспорти на спірний будинок
АДРЕСА_1, а саме технічний паспорт,
складений станом на 19 лютого 1987 року,
технічний паспорт на жилий будинок,
складений станом на 06 вересня 2004 року і
технічний паспорт, складений станом на
03 січня 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що
судовий експерт проводив
будівельно-технічну експертизу на
підставі даних, які містяться у
технічному паспорті, складеного 06
вересня 2004 року, без урахування
самовільно збудованих приміщень. Площа
ж приміщень, які запропонував поділити
експерт, не відповідає фактичній площі
приміщень, якими користуються сторони
у справі, і зокрема, це підтверджується
технічним паспортом на жилий будинок
АДРЕСА_1, складеного пізніше станом на 03
січня 2009 року.

Зокрема, приміщення будинку АДРЕСА_1: І
поверх-1-1 (площа 9,0 кв. м.), 1-2 (площа 15,6
кв.м.), 1-3 (площа 5,8 кв.м.), 1-4 (площа 10,8
кв.м.), 1-5 (площа 16,4 кв.м.), 1-6 (площа 9,5
кв.м.), ІІ поверх-1,7 (площа 11,6 кв.м.), 1-8
(площа 20,8 кв.м.), 1-9 (площа 18,2 кв.м.), 1-10
(площа 8,1 кв.м.), 1-11 (площа 24,5 кв.м.), які
просив виділити йому у власність
ОСОБА_2, у технічному паспорті,
складеному станом на 06 вересня 2004 року,
відсутні, а в технічному паспорті,
складеному станом на 03 січня 2009 року,
приміщення, зокрема, 1-7 площею 11,6 кв.м.,
1-8 площею 20,8 кв.м., 1-9 площею 18,2 кв.м., 1-10
площею 8,1 кв.м., 1-11 площею 24,5 кв.м.,
позначені як самовільно збудовані та
переобладнані приміщення.

Також у поданій суду заяві про
збільшення позовних вимог представник
позивача ОСОБА_1 просив встановити
конкретний порядок користування жилим
будинком, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, який належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, наступним чином: виділити
ОСОБА_1 в відокремлене користування
жилі приміщення, позначені на
поверховому плані згідно технічного
паспорту на вказаний жилий будинок від
06 вересня 2004 року під літерою 2-2 площею
17,4 кв.м., а також частину горища
зазначеного жилого будинку, що
розташована над жилою кімнатою під літ.
2-2 (площею 17,4 кв.м.) в межах, що
відповідають відповідній частині та
знаходяться над належною на праві
власності ОСОБА_1 земельною ділянкою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1;
виділити ОСОБА_2 в відокремлене
користування житлові приміщення,
позначені на поверховому плані згідно
технічного паспорту на вказаний жилий
будинок від 06 вересня 2004 року під
літерою 1-2 площею 11,3 кв.м., під літ. 1-3
площею 16,9 кв.м., під літерою 1-4 площею 9,9
кв.м., приміщення під літерою 1-5 площею
6,2 кв.м., а також частину горища
зазначеного жилого будинку, що
розташована над зазначеними вище
жилими приміщеннями в межах, що
відповідають відповідній частині та
знаходяться над належною ОСОБА_2
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1.

Однак, позначене приміщення на
поверховому плані згідно технічного
паспорту на вказаний жилий будинок від
06 вересня 2004 року під літерою 2-2 площею
17,4 кв.м., відсутнє в технічному
паспорті, складеному 03 січня 2009 року,
де, зокрема, під літ. 2-2 значиться
приміщення іншою площею-16,7 кв.м.. Жилого
приміщення у вказаному технічному
паспорті станом на 03 січня 2009 року,
взагалі не існує.

Виділити ОСОБА_2 в відокремлене
користування житлові приміщення,
позначені на поверховому плані згідно
технічного паспорту на вказаний жилий
будинок від 06 вересня 2004 року під
літерою 1-2 площею 11,3 кв.м., під літ. 1-3
площею 16,9 кв.м., під літерою 1-4 площею 9,9
кв.м., приміщення під літерою 1-5 площею
6,2 кв.м., не вбачається можливим,
оскільки вказані приміщення фактично
відсутні, що підтверджується складеним
пізніше технічним паспортом станом на
03 січня 2009 року, де, зокрема, під літ. 1-2
знаходиться приміщення площею 15,6 кв.м.,
під літ. 1-3 знаходиться приміщення
площею 5,8 кв.м., під літерою 1-4
знаходиться приміщення площею 10,8 кв.м.,
під літерою 1-5 знаходиться приміщення
площею 16,4 кв.м..

Не підлягають задоволенню і вимоги
ОСОБА_1 про встановлення конкретного
порядку користування частинами горища
зазначеного жилого будинку, що
розташована над зазначеними у позовних
вимогах жилими приміщеннями в межах, що
відповідають відповідній частині та
знаходяться над належною ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 земельною ділянкою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки як встановлено судом,
приміщень, які позначені в технічному
паспорті станом на 06 вересня 2004 року,
фактично не існує, що підтверджується
більш пізніше складеним технічним
паспортом станом на 03 січня 2009 року.

З урахуванням наведеного, суд вважає
недоведеними позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 про встановлення порядку
користування жилим будинком і
недоведеними зустрічні вимоги
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2
про поділ будинку, а тому у їх
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 331, 374, 376, 386, 391 ЦК
України, ст. ст. 79, 80 Земельного кодексу
України, ст. ст. 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.