Справа № 2-2612/12
Провадження № 2/427/182/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2013 року
м.
Свердловськ

Свердловський міський суд Луганської
області у складі:

одноособово суддя
Логвіна Л.С.,

при секретарі с/з
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у місті
Свердловську Луганської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про припинення права на частки в
спільному майні й визнання права
власності на 2/3 частини житлового
будинку, треті особи без самостійних
вимог: «ОСОБА_4 Аваль» в особі
Свердловського відділення, ПАТ КБ
«Надра» в особі відділення № 4 м.
Свердловська Луганської філії РУ,
Відділ у справах дітей органу опіки та
піклування виконкому Свердловської
міської ради Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, де в
обґрунтування своїх вимог пояснив, що
згідно договору купівлі-продажу від
28.11.2006 року посвідченого приватним
нотаріусом Свердловського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, він разом
з відповідачкою ОСОБА_2 купували у
рівних долях майно, а саме: 1/2 частку
житлового будинку загальною площею 92.6
кв. м, житловою площею 36,5 кв. м, з
господарськими та побудованими
спорудами, який розташований за
адресою: м. Свердловськ Луганської
області, вул. Артема, буд.№30, кв.№1.
ОСОБА_3, вважає, що ним з ОСОБА_2 належить
по ? частки 1/2 частини житлового будинку
№30, квартири №1 по вул. Артема м.
Свердловськ Луганської області. Десь
до листопада 2010 року він з ОСОБА_2 та
своєю сім'єю (дружиною, яка є рідною
донькою ОСОБА_2 та дітьми) мешкали разом
у вищевказаному будинку, але потім у
них почалися сварки та непорозуміння з
і він змушений був виїхати з будинку та
мешкати з сім'єю, де прийдеться, знімати
різне житло, при цьому маючи по закону
право власності на половину житлового
будинку за адресою: м. Свердловськ
Луганської області, вул. Артема, буд.№30,
кв.№1. ОСОБА_3, вказує, що він не один раз
намагався повернутися та зайти у своє
житло, але ОСОБА_2 змінила всі замки і не
пускає ні його, ні його малолітніх
дітей з дружиною, кажучи що це тільки її
житло і виганяючи їх з двору та
оскорбляючи постійно ненормативною
лексикою при цьому. та погрожуючи
фізичною розправою над ним. З цього
приводу ОСОБА_3 не одноразово звертався
з заявами до Свердловського MB УМВС
України у Луганській області. ОСОБА_3
посилається на те, що будучи власником
житла, фактично позбавлений ОСОБА_2
права користуватися цим майном. Також
ОСОБА_3 вказує, що за час його мешкання у
житловому будинку він особисто та
члени його родини за згодою ОСОБА_2
проводили ремонтні роботи, чим
покращили стан житлового будинку та
збільшили його вартість, але на
теперішній час ОСОБА_2 проводить
перебудову та реконструкцію їх будинку
без його згоди. У Свердловському
відділенні "ОСОБА_4 Аваль» ОСОБА_2 має
зобов'язання - оформила кредит у липні
2007 року у сумі 80 000 гривен, де ОСОБА_3 є
поручителем, а залоговим майном
виступає житловий будинок за адресою:
м. Свердловськ Луганської області, вул.
Артема, буд.№30, кв.№1. Залишок який
необхідно сплатити відповідачці банку
складає приблизно 40 000 гривен. Крим
цього, ОСОБА_2 має зобов'язання перед
банком ПАТ КБ «Надра» в особі
відділення № 4 м. Свердловська
Луганської філії РУ у якому оформила
два кредити, один у листопаді 2007 року, у
доларах США на суму 98000 гривен, для
купівлі автомобіля «Шкода Румстер» 2007
року, з щомісячним обов'язковим внеском
380 доларів США, та другий кредит у
серпні 2008 року на суму 140 000 гривен для
купівлі автомобіля «Форд С- мах», який
оформлений на відповідачку з
щомісячним обов'язковим внеском 3500
гривен. ОСОБА_3 посилається на те, що
ОСОБА_2 не кожен місяць справно сплачує
відповідні суми по всім кредитам та має
заборгованість по цім платежам, тому
він вважає, що всі ці банківські
зобов'язання можуть послужити поводом
для звернення кредиторами стягнення на
їх спільне майно - вищевказаний
житловий будинок.

На підставі викладеного ОСОБА_3 просив
суд винести рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у
користуванні, володінні та
розпорядженні його частиною житлового
будинку за адресою: м. Свердловськ
Луганської області, вул. Артема, буд.№30,
кв.№1. Виділити в натурі на його користь
1/2 частку ? частини житлового будинку
№30, квартири №1 по вул. Артема м.
Свердловськ Луганської області.

В подальшому ОСОБА_3 звернувся до суду з
заявою про залишення позову без
розгляду та ухвалою суду від 17 липня 2013
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні,
володінні та розпорядженням майном та
виділ у натурі частки з майна, що є у
спільній частковій власності, треті
особи: «ОСОБА_4 Аваль» в особі
Свердловського відділення, ПАТ КБ
«Надра» в особі відділення №4 м.
Свердловськ Луганської області було
залишено без розгляду.

У свою чергу ОСОБА_2 звернулася до суду
з зустрічною позовною заявою, де в
обґрунтування своїх вимог пояснила, що
їй та ОСОБА_6 у рівних частках належить
на праві власності, на підставі ухвали
Свердловського міського суду
Луганської області № 2-1720 від 10.07.2007
року, квартира, розташована за адресою :
АДРЕСА_1. Зазначена квартира була
придбана ними по договору купівлі -
продажу, посвідченому 28 листопада 2006
року приватним нотаріусом
Свердловського міського нотаріального
округу ОСОБА_5.

Зазначене нерухоме майно, а саме
квартира у відповідності зі ст. 356 ЦК
України є об'єктом права загальної
часткової власності її та відповідача.
У цей час між нею та відповідачем
склалися несприятливі стосунки, у
зв'язку з чим вирішити питання щодо
поділу спірної квартири в
добровільному порядку не уявляється
можливим, тому вона змушена звернутися
з дійсним позовом у суд.

ОСОБА_2, вказує, що вона з 2006 року
постійно проживає у спірній квартирі,
зареєстрована за цією адресою.
Відповідач у квартирі не проживає з
листопада 2010 року. Він забрав усі свої
особисті речі та майно, й добровільно
залишив спірну квартиру. З зазначеного
часу мешкати до квартири він більше не
повертався. З цього часу вона одна
володіє спірною квартирою, підтримує
її технічний стан, робить ремонт,
підтримує порядок у дворі, городі,
оплачує комунальні послуги, несе
витрати, пов'язані з утриманням і
управлінням. Іншого житла у неї не має й
проживати їй ніде. Придбати собі інше
житло вона також не має можливості.
Тому ОСОБА_2 бажає, щоб зазначена
квартира була виділена їй в натурі й за
нею було визнано право власності на
неї, а вона сплатить відповідачу
компенсацій належну йому 1/2 її частини.

ОСОБА_2 вказує, що поділити квартиру на
дві ізольовані квартири не можливе.
Загальне володіння й користування з
відповідачем спільною квартирою також
неможливо, тому що в цей час між ними
склалися несприятливі відносини.

Згідно технічного паспорта, складеного
Свердловським МБТІ, квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_2, має
житлову площу 36,5 кв.м, загальну площу 92.4
кв.м, і до неї належать наступні
господарські будівлі й споруди: літня
кухня під літерою «Б», сараї під
літерами «В», «Г», 1/2 частина вбиральні
під літерою «Е», огорожа № 1, водопровід
№ 3, замощення І. Вартість спірної
квартири ОСОБА_2 оцінила в 50500 грн.,
вартість належної відповідачу 1/2 її
частини становить 25250 грн., які вона
компенсує відповідачу.

Земельна ділянка розташована за
адресою: вул. Артема 30/1, м. Свердловська
Луганської області, площею 0,0939 га, на
якій розташована квартира, належить на
праві власності у рівних частках їй та
відповідачу на підставі державних
актів на право приватної власності на
землю серії ЛГ № 026487 та № 02641 виданих 24
січня 2007 року Свердловською міською
радою Луганської області. Цільове
призначення земельної ділянки -
обслуговування житлового будинку
(квартири). Будинок (квартира) із
земельною ділянкою є єдиним об'єктом
нерухомості. ОСОБА_2 вважає, що з
переходом до неї права власності на 1/2
частину квартири, до неї переходить і
право власності на 1/2 частину земельної
ділянки, на якій вона розташована без
зміни цільового призначення, а саме для
обслуговування зазначеного житлового
будинку (квартири).

ОСОБА_2 просить суд постановити
рішення, яким припинити право
загальної часткової власності
відповідача ОСОБА_3 на 1/2 частину
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, з відповідною частиною
господарських будівель та споруд, їй
виділити в натурі та визнати за нею
право приватної власності на зазначену
1/2 частину квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд, житловою площею квартири 36.5 кв.
м., загальною площею квартири 92.4 кв.м., з
належними їй господарськими будівлями
й спорудами: літня кухня під літерою
«Б», сараї під літерами «В», «Г», 1/2
частина вбиральні під літерою «Е»,
огорожа № 1, водопровід № 3, замощення І,
стягнути з неї на користь відповідача
ОСОБА_3 компенсацію вартості належної
йому 1/2 частини квартири у розмірі 25250
грн., визнати за нею право приватної
власності на 1/2 частину земельної
ділянки, розташованої за адресою: вул.
Артема, 30/1, м. Свердловськ Луганської
області, площею земельної ділянки 0,0939
га..

У судові засіданні позивач ОСОБА_2
з’являлася не кожний раз, іноді про
причини своєї неявки суд не
повідомляла. Суд, в минулому засіданні,
яке відбулося 10.12.2013 року, з’ясував
думку учасників судового розгляду, а
саме представника позивача,
представника відповідача та
представника третьої особи про
можливість закінчення з’ясування
обставин та перевірки їх доказами і
переходу до судових дебатів, на що
представник позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_7,
просила оголосити перерву і викликати
повторно позивача ОСОБА_2 для виступу з
промовою у судових дебатах особисто,
інші учасники наполягали на закінченні
з’ясування обставин та перевірки їх
доказами і переходу до судових дебатів.
Суд задовольнив клопотання
представника позивача ОСОБА_7 і
оголосив в судовому засіданні перерву
для повторного виклику позивача
ОСОБА_2. Однак, в судове засідання,
призначене на 20.12.2013 року, позивач та її
представник не з’явилися, причини
своєї неявки не повідомили, але, як
вище вказано, в минулому судовому
засіданні представник позивача був
присутній та їй було відомо на коли
відкладеного слухання справи, тому суд,
вважає, що позивач ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_7 були належним чином
повідомлені про час та місце слухання
справи та вважає признати причини їх
неявки неповажними, і рахує за можливе
розглянути справу без їх участі. Крім
того, позивач ОСОБА_2 в попередніх
судових засіданнях, надавала пояснення
та наполягала на задоволенні своїх
позовних вимог.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_8, позов
ОСОБА_2 не визнала та просила суд
відмовити в його задоволені,
посилаючись на те, що вона та їх з
відповідачем діти, зареєстровані в
спірному будинку. Відповідач, є її
чоловік, у них троє малолітніх дітей:
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Свого житла у власності, крім цього,
вони не мають.

У судовому засіданні представник
третьої особи - відділу у справах дітей,
органу опіки та піклування ОСОБА_12
позов не визнала та суду пояснила, що
сім’я відповідача вимушена знімати
житло, при цьому маючі власне житло, що
порушує права трьох малолітніх дітей
відповідача, просила відмовити в
задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно копії договору купівлі-продажу
від 28 листопада 2006 року, посвідченого
нотаріально, убачається, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 придбали у рівних долях ?
частину житлового будинку загальною
площею 92,6 кв. м., житловою площею 36,5 кв.
м., з господарськими та побутовими
спорудами: л.кухня –Б ціле, сарай –В
ціле, сарай – Г ціле, вбиральня –Є ?
частина, огорожа №1, водопровід №3,
замощення І, який розташований за
адресою: АДРЕСА_3, на земельної ділянці
норма якої не встановлена (а.с.9).

Згідно копії витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
20.07.2007 року убачається, що ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 належить на праві приватної
власності по ? частини квартири з
господарськими і побутовими будівлями
та спорудами за адресою: АДРЕСА_4.
(а.с.38).

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно на праві
спільної сумісної власності належить
спірне нерухоме майно, а саме ? частини
квартири з господарськими і побутовими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Статтею 358 ЦК України передбачено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.
Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Згідно з вимогами ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина 2 статті 183 цього
Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою. Договір про виділ у
натурі частки з нерухомого спільного
майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Одночасно, відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 319
ЦК України власність зобов’язує,
власник не може використовувати право
власності на шкоду правам та свободам
громадян.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що
є у спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється. Договір про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності, укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

В силу положень статей 21, 24, 41
Конституції України, статті 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у
своїх правах, усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
цих прав, у тому числі щодо захисту
права спільної часткової власності.

Згідно із ст.ст. 10 та 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи підтверджують, що в
спірному домоволодінні проживає
позивач, яка не оспорює право
відповідача на 1/2 частку квартири;
позивачем не надані докази того, що
відповідач створює їй перешкоди в
користуванні цим будинком. Відповідач
не проживає за цією ж адресою, хоча
раніше проживав і бажає проживати.

Позивач вказує на те, що сумісне з
відповідачем проживання не можливе,
цей факт відповідачем не оспорується,
але позивач бажає виділити їй в натурі ?
частку квартири, яка належить
відповідачу, посилаючись на те, що
поділити квартиру на дві ізольовані не
можливо, але жодного доказу цього не
надала.

Позивач оцінили спірну квартиру у 50500
грн., але також не надала суду жодного
доказу вартості квартири.

Відповідно до ст. 365 ЦК України Право
особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду
на підставі позову інших
співвласників, якщо: 1) частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне
володіння і користування майном є
неможливим; 4) таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Крім того, суд постановляє рішення
про припинення права особи на частку
у спільному майні за умови
попереднього внесення позивачем
вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду.

Суд не убачає законних підстав для
припинення права власності ? частини
спірної квартири відповідача, оскільки
частки спірного майна у сторін є рівні,
відповідач не заважає позивачу
користувався своєю часткою квартири,
припинення права власності
відповідача ? частку квартири завдасть
істотної шкоди інтересам відповідача
та членом його сім’ї та погіршить
житлові права його трьох малолітніх
дітей. Крім того, позивач не внесла на
депозитний рахунок суду 25250 грн.
(вартість ? частки квартири), що
свідчить про те, що позивач не має такої
грошової суми.

Враховуючи викладене в сукупності, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про припинення права на
частки в спільному майні й визнання
права власності на 2/3 частини
житлового будинку, треті особи без
самостійних вимог: «ОСОБА_4 Аваль» в
особі Свердловського відділення, ПАТ
КБ «Надра» в особі відділення № 4 м.
Свердловська Луганської філії РУ,
Відділ у справах дітей, органу опіки та
піклування виконкому Свердловської
міської ради Луганської області –
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Луганської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
ЛОГВІНА Л.С.