РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013
року
Личаківський районний суд м.
Львова

в складі головуючого
судді
Жовнір Г. Б. ,

при секретарі - Мединській Л.С.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

представників відповідача - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

третьої особи - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ДП "Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання", Державного
агенства України з управління
державними корпоративними правами та
майном, треті особи: Управління
пенсійного фонду в Личаківському
районі м. Львова та ОСОБА_6 про
поновлення на роботі, суд-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідачів, уточнивши позовні
вимоги, просить ухвалити рішення про
визнання незаконними та скасування
наказів Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном від 23.04.2013 № 21-Д «Про
звільнення ОСОБА_1М.» та від 16.09.2013 р. , №
54-Д «Про внесення змін до наказу від
23.04.2013 р., № 21-Д» і поновлення ОСОБА_1 на
посаді директора ДП"Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання" .

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримав з
мотивів наведених в позовній заяві,
письмових поясненнях та уточненнях
вимог. Вважає, що звільнення позивача
відбулось з порушенням вимог трудового
законодавства та умов контракту. А саме
до проведення звільнення позивачу не
запропоновано дати пояснення, у
відповідності до вимог ст. 147 КЗпП, в
момент звільнення не було видано
трудову книжку та не проведено повний
розрахунок, крім цього на момент
винесення наказу було відсутнє
попереднє погодження з керівником
місцевої державної адміністрації,
звернення мало місце лише в день
звільнення, вважає що представлений
суду документ не являється погодженням
оскільки на його думку таке повинно
видаватись у формі розпорядження.
Підставою звільнення є лист управління
пенсійного фонду, який не є місцевим
органом державної влади, а тому
відповідно до вимог контракту таке
звернення не могло бути підставою
звільнення, крім цього має місце лист
управління пенсійного фонду а не
подання про звільнення. Наведені
порушення стосуються недоліків
процедури звільнення. Аналізуючи
безпосередні підстави звільнення
зазначив, що в частині недотримання
методичних рекомендацій, які
затверджені наказом Мінпромполітики
від 09.07.2007 р., № 373 то такі носять лише
рекомендаційний характер, наказ про їх
затвердження не зареєстрований в
Мінюсті України, крім цього такі
позивачу не відомі в зв’язку з чим не
підлягають обов’язковому виконанню.
Щодо відсутності змін у фінплані
очолюваного позивачем підприємства,
пояснив, що ст. 75 ГК України передбачає
відповідальність лише за не подачу
фінансового плану, а не за відсутність
змін до нього. Внесення змін до річного
фінансового плану підприємства,
являється правом позивача, а не
обов’язком. В частині порушення вимог
Закону України «Про державну
статистику», всі необхідні звітності
підприємством надавались, жодного
підтвердження протилежного немає.
Звинувачення позивача в недоотримані
підприємством доходів на суму 1,7 млн
грн. та проведення не першочергових
виплат при наявності заборгованості по
заробітній платі, також нічим не
підтверджено, жодних доказів наявності
вказаних обставин суду не
представлено. Всі ціни за продукцію
підприємства є договірними з
контрагентами в зв’язку з чим
звинувачення у недотриманні коштів є
безпідставним. Щодо виплат проведених
структурним підрозділом МДП «Ронгал»
то при наявності порушень
відповідальність повинен нести
керівник даного підрозділу.

Крім цього суду не представлено
жодного документального
підтвердження, що описані в наказі про
звільнення ОСОБА_1 порушення,
спричинили для підприємства значні
негативні наслідки, лише при наявності
яких можливе звільнення керівника у
відповідності до вимог підпункту «Б»
п. 26 контракту.

Також відповідачами не було приєднано
до матеріалів справи аудиторський
звіт, яким згідно пояснень
представника відповідача встановлено
описані вище порушення.

Підстави передбачені підпунктом «Д» п.
26 контракту також вважає відсутніми
оскільки вказана в оскаржуваному
наказі заборгованість підприємства по
сплаті єдиного внеску на
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування виникла з
незалежних від позивача причин.
Заборгованість перед пенсійним фондом
України виникла в зв’язку з тривалим,
безпідставним блокуванням рахунків
підприємства, що підтверджується
представленими суду копіями постанов
відділів ДВС, постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
13.03.2012 р., а також поясненнями третьої
особи ОСОБА_6 та іншими матеріалами
справи. Отже відсутня вина позивача,
яка повинна бути обов’язковою
підставою для його звільнення.

Щодо наказу Державного агентства
України з управління державними
корпоративними правами та майном від
16.09.2013 р. , № 54-Д «Про внесення змін до
наказу від 23.04.2013 р., № 21-Д» то такий
виданий після звільнення позивача та
видачі йому трудової книжки, на момент
наявності іншого директора
підприємства, тобто на момент повного
виконання наказу від 23.04.2013 р., № 21-«Д».

Враховуючи наведене просить позовні
вимоги задоволити в повному об’ємі,
додатково зазначив, що позивач вимоги
про стягнення з відповідача коштів за
вимушений прогул не заявляє.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав з мотивів
наведених його представником.
Додатково пояснив, що фактично
ДП"Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання" не працює з
2010 р. в зв’язку з арештом коштів на його
рахунках. Рахунки підприємства були
заблоковані на період нарахування
заборгованості по сплаті єдиного
внеску на загальнообов’язкове
державне соціальне страхування. Він як
керівник підприємства вживав всіх
необхідних заходів для відновлення
платоспроможності заводу, що
підтверджується листами підприємства
адресованими, як у виконавчу службу та
і в управління Пенсійного фонду.
Фактично діяльність здійснював лише
структурний підрозділ МДП «Ронгал»,
який є окремим платником податку і не
міг погасити борг підприємства.

Представник відповідача,
Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном, в судовому засіданні
позовні вимоги заперечила з мотивів
викладених в письмових запереченнях на
позов. Пояснила, що оскаржувані
позивачем накази винесені правомірно,
звільнення позивача здійснено у
відповідності до вимог контракту та
трудового законодавства і за наявності
погодження голови Львівської ОДА.
Позивача було звільнено в зв’язку із
порушенням підпунктів «Б» та «Д»
пункту 26 контракту. Наявність
заборгованості перед Пенсійним фондом
України підтверджується відповідним
листом Управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова від 20.03.2013 р., № 4230/04.34. Вважає, що
якщо позивачу вдалось забезпечити
отримання доходів за рахунок
структурного підрозділу підприємства,
він зобов’язаний був забезпечити і
сплату податків. При цьому підтвердила,
що в період нарахування заборгованості
рахунки підприємства було фактично
заблоковані в зв’язку з арештом
наявних на них коштів. Зазначила, що всі
інші вказані в наказі про звільнення
ОСОБА_7 порушення, встановлені на
підставі аудиторського звіту за
результатами позапланового аудиту
підприємства за період з 01.01.2011 р. по
01.04.2013 р. Під час проведення аудиту було
встановлено що підприємство фактично
працює за рахунок структурного
підрозділу МДП «Ронгал». Крім цього
представник відповідача зазначила, що
позивачі помилково вважають, що
звільнення відбулось за порушення
трудової дисципліни, підставою
звільнення були порушення вимог
контракту та закону в зв’язку із чим
посилання на ст.ст. 147,148 КЗпП є
безпідставним.

Щодо наказу від 16.09.2013 р. , № 54-Д «Про
внесення змін до наказу від 23.04.2013 р., №
21-«Д» пояснила, що винесення такого
являється сталою практикою, щодо
формальної зміни дати звільнення,
оскільки попередньо визначена дата
звільнення ОСОБА_1 співпадала з
періодом перебування його на
лікарняному.

Враховуючи наведене, а також наявні в
матеріалах справи письмові пояснення,
просить відмовити в задоволенні
позову.

Представник відповідача ДП
"Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання" ОСОБА_5
позовні вимоги заперечив, підтримав
пояснення представника агентства.
Додатково зазначив, що звільнення на
підставі контракту не являється
дисциплінарним стягненням в зв’язку з
чим посилання позивача на порушення
процедури притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності є
безпідставним. Просить відмовити в
задоволенню позову.

Представник відповідача ДП "Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання" ОСОБА_4 в
судовому засіданні підтримав наведені
вище пояснення представників
відповідачів. В задоволені позову
просить відмовити.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому
засіданні повідомив, що на даний момент
виконує обов’язки директора ДП
"Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання", позовні
вимоги заперечує з підстав наведених
представниками відповідачів.
Додатково повідомив, що заборгованість
перед Пенсійним фондом України, яка
стала однією із підстав для звільнення
позивача, на даний момент не погашена,
розмір такої лише зріс. Блокування
більшості рахунків підприємства
продовжується, йому відомо про
наявність вільних коштів, в сумі
близько 20 тис. грн., лише в банку
«Львів», які поступили на рахунок
заводу в липні 2013 р. Зазначив, що
фактично діяльність здійснює лише
структурний підрозділ МДП «Ронгал». На
даний момент працівниками
підприємства являються : керівник та на
1/10 ставки старший бухгалтер.

Представник третьої особи Управління
пенсійного фонду в Личаківському
районі м. Львова в судове засідання не
з’явився з невідомих суду причин, про
час та місце судового розгляду був
повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали
справи, заслухавши думку учасників
процесу, оцінивши в сукупності зібрані
по справі докази та ухвалюючи рішення у
відповідності до вимог ст. 215 ЦПК
України, суд вважає, що вимоги
підлягають до задоволення з таких
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач був прийнятим на посаду
директора ДП "Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання" згідно
контракту від 03.02.2009р. ( ОСОБА_6 1, а.с. 5) на
термін з 3 лютого 2009 р. до 2 лютого 2014 р.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою
формою трудового договору є контракт, в
якому строк його дії, права, обов'язки і
відповідальність сторін (в тому числі
матеріальна), умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового, можуть
встановлюватися угодою сторін. Сфера
застосування контракту визначається
законами України.

Відповідно до вимог п.8 ст. 36 КЗпП
України підстави, передбачені
контрактом, являються самостійними
підставами припинення трудового
договору.

Відповідно до копії оскаржуваного
наказу Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном від 23.04.2013 р., № 21-Д (
ОСОБА_6 1, а.с. 9) ОСОБА_1 звільнено з
посади директора ДП "Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання" за
невиконання умов контракту (підпункти
«б», «д» п. 26) згідно п. 8 ст. 36 КЗпП .

Підпункт «Б» п. 26 вказаного контракту
передбачено, що підставою звільнення
керівника та розірвання контракту може
бути одноразове грубе порушення
керівником законодавства чи
обов’язків передбачених контрактом, в
результаті чого для підприємства
настали значні негативні наслідки
(понесено збитки, виплачено штрафні
санкції тощо)

Із змісту оскаржуваного наказу від
23.04.2013 р., № 21-Д та пояснень
представника відповідача, вбачається,
що порушення підпункту «Б» п. 26
контакту полягають у тому, що : ДП
«ЛДЗТО» при формуванні собівартості
продукції не застосовуються методичні
рекомендації з формування
собівартості продукції (робіт, послуг)
у промисловості; порушено ч. 8 ст. 19 та
ст.. 75 ГК України та не дотримано вимог
ст. 18 ЗУ «Про державну статистику» та п.
9 Порядку складання, затвердження та
контролю виконання фінансового плану;
порівняльним аналізом ринкових цін від
коштів отриманих від «спільної
діяльності» за 2011, 2012 роки та 1 квартал
2013 р. ДП «ЛДЕЗТО» мінімально
недоотримано коштів на загальну суму
понад 1,7 млн.грн.; при наявності у 2011 та
2012 р. заборгованості із виплати
заробітної плати проведено не
першочергові витрати на загальну суму
1.074 млн.грн.; в порушення ч.2,3 ст. 97 КЗпП
України та ст. 7 ЗУ «Про колективні
договори», ст. 15 ЗУ «Про оплату праці»
структурним підрозділом МДП «Ронгал»
нараховано та виплачено доплат до
основної заробітної плати працівникам
підприємства загальною сумою 498,4 тис.
грн. та сплачено внесків до цільових
фондів на загальну суму 185,5 тис.грн.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Стаття 60 ЦПК України також передбачає,
що докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пояснень представника
відповідача та оскаржуваного наказу
від 23.04.2013 р., № 21-Д вказані порушення
були встановлені на підставі
аудиторського звіту за результатами
позапланового аудиту підприємства за
період з 01.01.2011 р. по 01.04.2013 р.

Однак не зважаючи на оспорювання
позивачем викладених в наказі
обставин, відповідачі не представили
суду вказаний вище аудиторський звіт.
В матеріалах справи наявна лише копія
титульного листа проекту такого звіту
(ОСОБА_6 1, а.с. 182), з якої неможливо
встановити точну дату звіту та
вбачається, що надання проекту для
ознайомлення погоджено на 26 квітня 2013
р., тобто після винесення оскаржуваного
наказу про звільнення позивача.

Крім цього суду не представлено
жодного документального підтвердження
про настання, в зв’язку з описаними
порушеннями, значних негативних
наслідків для підприємства, які
являються обов’язковою умовою для
звільнення керівника у відповідності
до вимог підпункту «Б» п.26 контракту.

Таким чином суд дійшов висновку, що в
ході розгляду справи, наявність
підстав для звільнення позивача за
підпунктом «Б» п.26 контракту, не
встановлена.

Підпункт «Д» п. 26 контракту
встановлено, що підставою звільнення
керівника та розірвання контракту може
бути невиконання підприємством
зобов’язань перед бюджетом та
Пенсійним фондом щодо сплати податків,
зборів та обов’язкових платежів, а
також невиконання підприємством
зобов’язань щодо виплати заробітної
плати працівникам чи недотримання
графіка погашення заборгованості із
заробітної плати.

Відповідно до оскаржуваного наказу від
23.04.2013 р., № 21-Д крім описаних вище,
підставою для звільнення позивача
являлась наявна станом на 19.03.2013 р.
заборгованість по сплаті єдиного
внеску на загальнообов’язкове
державне соціальне страхування в
розмірі 26071,74 грн.

Однак в ході судового розгляду
встановлено, що борг підприємства
перед Пенсійним фондом України виник з
незалежних від позивача причин.

Згідно представлених суду документів,
а саме постанов державних виконавців
про арешт коштів боржника (ОСОБА_6 2,а.с.
53-55), постанови Львівського окружного
адміністративного суду від 13.03.2012 р., №
2а-14032/11/1370 (ОСОБА_6 1. а.с. 40-42 ), а також у
відповідності до пояснень третьої
особи ОСОБА_6, вбачається, що рух коштів
на банківських рахунках підприємства
заблоковано з 2009-2011 р.

Вживання позивачем заходів для
відновлення платоспроможності
підприємства та розблокування
банківських рахунків підтверджується
наявними в матеріалах справи листами
на адресу Державного агентства України
з управління державними
корпоративними правами та майном,
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова та
начальника ВДВС Личаківського району
Львівського МУЮ (ОСОБА_6 1 а.с. 38,39,177,178,
ОСОБА_6 2 а.с. 58)

Безпідставність тривання одного з
виконавчих проваджень та арешту в ході
такого коштів підприємства,
підтверджується постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 13.03.2012 р., №
2а-14032/11/1370 (ОСОБА_6 1. а.с. 40-42 ) винесеною
за позовом ДП "Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання" до
Личаківського ВДВС Львівського МУЮ.

Крім цього неможливість своєчасного
здійснення банківських операцій, в
зв’язку із блокуванням рахунків
підприємства, підтверджується листом
першого заступника Голови Агенства
держмайна України на адресу Голови
державної виконавчої служби України
від 13.07.2012 р., № 14/1-2-623 (ОСОБА_6 2, а.с. 59-60)

Відповідно до вимог ст. 3 КЗпП України
законодавство про працю регулює
трудові відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а
також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичними особами.

Із змісту ч. 2 п.13 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 року N 9 випливає, що на
працівників, з якими укладено контракт,
поширюється законодавство про працю,
що регулює відносини по трудовому
договору, за винятком, встановленим для
цієї форми трудового договору.

В судовому засіданні встановлено, що
наявність боргу не залежить від особи
керівника ДП "Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання", оскільки
станом на момент винесення рішення
суду, не зважаючи на тривали строк
звільнення ОСОБА_1, розмір боргу
підприємства перед Пенсійним фондом
України лише зріс.

Враховуючи наведене, а також беручи до
уваги позицію викладену в ухвалі
Верховного суду України від 26.01.2011 р., №
6-27820св09, ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02.10.2013 р., № 6-28708св13, щодо
необхідності при звільненні
працівника на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП
України з підстав, передбачених
контрактом, враховувати ступінь його
вини, тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника, суд дійшов висновку про
відсутність достатніх підстав для
звільнення позивача за підпункт «Д» п.
26 контракту.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП
України у разі звільнення без законної
підстави працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

Отже беручи до уваги встановлені в ході
судового розгляду обставини, суд
дійшов висновку, що наказ Державного
агентства України з управління
державними корпоративними правами та
майном від 23.04.2013 № 21-Д «Про звільнення
ОСОБА_1М.» з наступними змінами від
16.09.2013 р. є незаконним та підлягає
скасування, а позивач підлягає
поновленню на попередньо займаній
посаді.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209,
212-215 ЦПК України, ст.ст. 3, 36, 147, 235 КЗпП
суд –

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати наказ
Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном від 23.04.2013 № 21-Д «Про
звільнення ОСОБА_1М.».

Визнати незаконним та скасувати наказ
Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном від 16.09.2013 р. , № 54-Д
«Про внесення змін до наказу від 23.04.2013
р., № 21-Д».

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора
Державного підприємства "Львівський
дослідно-експериментальний завод
технологічного обладнання" .

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ст.294 ЦПК України до
Апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:

Жовнір Г. Б.
,