Справа № 654/5235/13-ц
Провадження №2/654/1365/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року Голопристанський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого судді Третьякова І.В.,

при секретарі Бакай В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Гола Пристань
Херсонської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи
– Голопристанський РВ УМВС України в
Херсонській області, служба у справах
дітей Голопристанської РДА про
усунення перешкод у виїзді за кордон
дитини та оформлення проїзних
документів, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2013 року позивачка звернулася до
суду з зазначеним позовом. В
обґрунтування позову вказала, що з
відповідачем вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу
сторони мають дитину – ОСОБА_3, 22.111.2008
р.н., яка проживає з матір. Позивачка має
намір тимчасово виїхати з дитиною до
Білорусії, проте відповідач
категорично не надає згоду на виїзд
дитини за межі України, що і стало
підставою для звернення з суду зі
вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги та просила
їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з’явився, направивши свого
представника на підставі договору
адвоката ОСОБА_4 та наддав письмові
заперечення протии позову, в яких
вважає позов безпідставним, оскільки
він не протии надання дозволу на виїзд
дитини за кордон, але на даний час
знаходиться в рейсі, заборгованості по
аліментам у нього немає, позивачка з
дитиною неодноразово виїзджала за
кордон на що він завжди надавав згоду.
Вважає, що спору між сторонами немає,
дане питання можна вирішити в
установленному законом порядку без
звернення до суду.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову, посилаючись
на його необґрунтованість, вік дитини,
якій 5 років, також посилалася на
особисти мотиви позову та вважав, що
дане питання могло б бути вирішено
шляхом мирних переговорів між
сторонами.

Представник третьої особи служби у
справах дітей Скакун Л,В. проти позову
не заперечувала.

Представник третьої особи
Голопристанського РВ УМВС України в
Херсонській області до суду не
з'явився, про день час та місце слухання
справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач та
відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі з 19.07.2008 р. та
рішенням Голопристанського районного
суду від 16.08.2010 року шлюб між ними
розірвано.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва
про народження серія 1-КГ № 076716.

Відповідно до довідки №9901 від 06.12.2013 р.
ОСОБА_2 працює на судах компанії
«Марлоу Навігейшн» при посередництві
ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» та
знаходиться в рейсі на посаді другого
механіка з 09.09.2013 року. Строк контракту
– 4 місяці.

Відповідно до відомості відрахування
аліментів з боржника ОСОБА_2 за 2013 рік –
відсутня заборгованість.

Статтею 33 Конституцією України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які установлюються
законом.

Згідно із вимогами ст.141 Сімейного
Кодексу України - мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою.

Сімейне законодавство виходить із
принципу повної рівноправності обох
батьків - батька і матері - у всіх правах
і обов'язках відносно своїх дітей.
Зокрема стаття 155 СК України визначає,
що здійснення батьками своїх прав по
виконанню обов`язків мають
ґрунтуватися на повній повазі до прав
дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

В силу із ст.ст.7, 150, 155 СК України дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, які встановлені
Конституцією України та Конвенцією про
права дитини, а батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України
визначено, що фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадяни України» від
21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ
від 27 січня 1995 року №57 «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМУ від 31 березня 1995 року
№231 (із змінами).

У відповідності до положень ч.2 ст.4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» оформлення проїзного
документа дитини проводиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників. За відсутності згоди
одного з батьків, виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволений на
підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і
видачі паспортів громадянам України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМ України №231 від 31 березня
1995 року, з наступними змінами і
доповненнями, за відсутністю згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
за кордон може бути дозволений за
рішенням суду.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із
змінами і доповненнями, передбачають,
що перетинання державного кордону для
виїзду за межі України громадянами, які
не досягли 16-річного віку, здійснюються
лише за згодою обох батьків
(усиновлювачів) та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними, які
на момент виїзду з України досягли
18-річного віку. Виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою КМУ
від 31 березня 1995 року №231 (із змінами)
визначено зокрема, що виїзд
неповнолітніх громадян України за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/ проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Таким чином, діючим законодавством не
встановлено обмеження щодо виїзду
неповнолітньої дитини за кордон, а лише
встановлено певний порядок її виїзду
за кордон за згодою батьків або дозволу
суду при відсутності згоди одного з
батьків.

Як видно з підпункту 2 п. 4 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.01.1995 р. № 57 *в редакції від 25.08.2010
р.), виїзд з України громадян, які не
досягли 16-річного віку, в супроводі
одного з батьків або інших осіб,
уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків: у
разі пред'явлення документів або їх
нотаріально засвідчених копій: рішення
суду про надання дозволу на виїзд з
України громадянину, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Підпунктом 4 пункту 2 цих Правил
передбачено, що перетинання
громадянами України державного
кордону здійснюється в пунктах
пропуску через державний кордон та
пунктах контролю (далі - пункти
пропуску), якщо інше не передбачено
законом, за одним з таких документів, що
дають право на виїзд з України і в'їзд в
Україну: в т.ч. проїзний документ
дитини.

Так, чинним законодавством, викладеним
вище, передбачено лише можливість
вирішення питання про надання дозволу
на конкретний виїзд дитини за кордон. У
такому випадку позивач повинна була
зазначати дату початку та дату
закінчення виїзду, його мету. Натомість
її посилання на тимчасовий виїзд
дитини за кордон без зазначення строку
такого виїзду, мети (у прохальній
частині позовної заяви), не ґрунтується
на нормах закону, та позитивне
вирішення цього питання судом
порушувало б права відповідача на
спілкування з дитиною та участь у її
вихованні.

Крім того, позивачем не доведено, що
відповідач заперечує проти виїзду
дитини за кордон, не надано докази
проживання рідних позивачки у
Білорусії, їх адреса, відносини з
дитиною, хоча в судовому засіданні
позивачка повідомила, що має намір
вивозити дитину до рідних в Білорусію
на зимові свята.

Також суд бере до уваги вік дитини,
якій на час розгляду справи
виповнилося лише 5 років, пояснення
представника відповідача, щодо бажання
відповідача спілкуватися з дитиною та
забезпечення її розвагами на
новорічні, що саме і зазначила
позивачка в судовому засіданні як
підставу для виїзду дитини за кордон.

Аналізуючи зібрані у справі докази,
суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову у зв'язку з його недоведеністю.

При цьому позивачці роз'яснюється, що
в подальшому вона не позбавлена права
на повторне звернення до суду з такими
позовними вимогами у разі не вирішення
в подальшому питання про надання
дозволу батьком виїзду дитини за межі
України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя

І. В.
Третьякова