Справа №585/3751/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Євтюшенкова В. І.Номер
провадження 22-ц/788/2745/13 Суддя-доповідач -
Бойко Віталій. Борисович. Категорія - 37
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Бойка В. Б.,

суддів - Шевченка В. А., Кононенко О. Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3
на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 18 листопада
2013 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа :
Роменська міська державна нотаріальна
контора Сумської області про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 18 листопада
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість ухваленого рішення,
неповне з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове про задоволення
позову.

Зазначає, що не мав
можливості вчасно звернутися до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, оскільки проживає
в іншому населеному пункті, має
поганий стан здоров»я, в м. Ромни
приїздив лише на поминки матері та у
вихідні дні.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3,
який підтримав доводи своєї
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 є рідним сином померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 ( а.с. 5-6 ).
Відповідач ОСОБА_6 є рідним батьком
позивача, а ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - його
рідними сестрами.

Сторони у справі є спадкоємцями за
законом першої черги.

У встановлений законом строк після
відкриття спадщини відповідачі ОСОБА_4
і ОСОБА_5 звернулися до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини після померлої ОСОБА_7, яка
складається з 1/2 частини будинку
АДРЕСА_1 ( а.с. 24 ).

Відповідач ОСОБА_6 проживав за
зазначеною вище адресою на момент
смерті спадкодавиці, від спадщини не
відмовлявся.

Позивач до нотаріальної контори з
відповідною заявою про прийняття
спадщини у шестимісячний строк не
звернувся.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно зі спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини особисто.

Частиною 2 статті 1220 та частиною 1
статті 1270 ЦК України передбачено, що
для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини, тобто з дня
смерті спадкодавця.

Таким чином, заяву про прийняття
спадщини позивач ОСОБА_3 мав подати до
нотаріальної контори до 21 червня 2010
року.

З роз'яснень, викладених в п. 24
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року №7 « Про
судову практику у справах про
спадкування », вбачається, що поважними
причинами пропуску строку на прийняття
спадщини є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
дій по прийняттю спадщини.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що
поважною причиною пропуску строку для
прийняття спадщини ОСОБА_3 вважає
віддаленість місця свого проживання (
м. Харків ), а також вказує, що з червня
2010 року він неодноразово звертався за
медичною допомогою.

Однак, із виписки з медичної картки
амбулаторного хворого вбачається, що
лише 22 червня 2011 року позивач звернувся
до терапевта з приводу ревматизму та
реактивного поліартриту ліктьових і
плечових суглобів. Позивачу було
рекомендовано прийом ліків та
консультацію іншого спеціаліста ( а.с.
8 ).

Доказів перебування на стаціонарному
лікуванні позивач не надав.

З викладеного вбачається, що позивач з
моменту відкриття спадщини до дня
звернення з позовом до суду
безперервного лікування не проходив,
позивач не є інвалідом та не
потребував сторонньої допомоги.
Характер захворювань заявника у цей
період жодним чином не обмежував
його вільне пересування.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду 1-ї
інстанції в частині того, що медична
виписка не містить об'єктивного
підтвердження неможливості позивача
подати нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Крім того, пунктом 207 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України ( яка була чинною
на час відкриття спадщини та
втратила чинність на підставі наказу
Міністерства юстиції України №296/5 від
22 лютого 2012 року ) передбачено, що
письмову заяву про прийняття спадщини
та відмову від неї може бути надіслано
і поштою.

Проте, передбаченою інструкцією
можливістю для звернення до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за допомогою
поштового зв'язку позивач не
скористався.

Інших доказів щодо стану свого
здоров'я, який виключав реальну
можливість звернення до нотаріальної
контори ОСОБА_3 суду не надав, як і не
надав будь-яких інших доказів щодо
поважності причин пропуску
встановленого ЦК України
шестимісячного строку для звернення
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.

Як при розгляді справи в суді
1-ї інстанції, так і в апеляційній
скарзі позивач визнав те, що протягом
строку для прийняття спадщини він
неодноразово приїздив до м. Ромни у
поминальні та вихідні дні, активно
допомагав батьку ( а.с. 32, 40 ), що також
підтверджує реальну можливість у
встановлений законом строк подати
заяву про прийняття спадщини навіть
за місцем її відкриття.

Із показань позивача
вбачається, що він є працездатною
особою, постійно працює слюсарем у
Харківському міськводоканалі.

Окрім того, в суді апеляційної
інстанції позивач пояснив також, що
він взагалі не мав наміру
успадковувати майно матері, вважав,
що це повинен був зробити лише його
батько ( ОСОБА_6 ).

Не передбачає чинне законодавство
України і обов»язок спадкоємця, який
прийняв спадщину шляхом подачі заяви
нотаріусу, особисто повідомляти про
це інших спадкоємців, як помилково
зазначає апелянт у своїй скарзі.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, колегією
суддів не виявлено неправильного
застосування норм матеріального права
чи порушення норм процесуального
права, які могли б бути підставою для
зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції, тому апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 18 листопада
2013 року в даній справі залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -