Справа № 2/0606/7/2012
Провадження по справі №2/276/89/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року

Володарсько-Волинський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого-судді Криницького Л.В.

при секретарі Свиридок А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Володарсько-Волинського районного
суду цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк « ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення за
кредитним договором та за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «
ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання
недійсним кредитного договору від 4
березня 2008 року, про припинення дії
договору іпотеки від 4 березня 2008 року
укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «
ПриватБанк», про зупинення нарахування
процентів, пені, штрафів та інших
платежів за кредитним договором, про
зобов'язання банку перерахувати
заборгованість за вказаним кредитним
договором в гривнях за курсом МБУ, на
день укладення кредитного договору,
без врахування пені та штрафних
санкцій з врахуванням сплачених нею
грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувшись до
суду із названим позовом просить
ухвалити рішення, яким в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором ZDRWGА 00004266 від 04 березня 2008
року в розмірі 191638,99 грн. (24888,18 доларів
США, за курсом 7,70 грн. -звернути
стягнення на дім площею 50,80 кв.м та
земельну ділянку площею, які
розташовані в АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаних предметів іпотеки (на
підставі договору ZDRWGА 00004266 від 04
березня 2008 року) ПАТ КБ «ПриватБанком»,
який розташований в м.
Дніпропетровську, вул.. Перемоги, 50 з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, а також надання
ПриватБанку всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу;
Виселити відповідача, який
зареєстрований і проживає в будинку
АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного
обліку у відділі у справах
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб Володарсько-Волинського
РВ УМВС України в Житомирській
області, стягнути витрати по справі.

Свої позовні вимоги банк обґрунтовує
змістом, я кий викладений в позовній
заяві.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк « ПриватБанк» про
визнання недійсним кредитного
договору від 4 березня 2008 року, який
уточнювала змістом викладеним в
позовній заяві від 2 вересня 2013 року.

Цивільні справи за позовами банку та
ОСОБА_1 за клопотанням сторін були
об'єднані в одне провадження ( а.с.108 ).

Під час перебування справи в суді
ОСОБА_1 надсилала до суду додаткові
позовні вимоги, уточнювала свої
позовні вимоги та просила суд ухвалити
рішення про

- 2 -

припинення дії договору іпотеки від 4
березня 2008 року укладеним між ОСОБА_1 та
ЗАТ КБ « ПриватБанк», про зупинення
нарахування процентів, пені, штрафів та
інших платежів за кредитним договором,
про зобов'язання банку перерахувати
заборгованість за вказаним кредитним
договором в гривнях за курсом МБУ, на
день укладення кредитного договору,
без врахування пені та штрафних
санкцій з врахуванням сплачених нею
грошових коштів.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовує змістом, я кий викладений
нею в позовних заявах.

Представник позивача-відповідача, ПАТ
КБ «ПриватБанк» будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи в судове засідання не прибув,
надіславши до суду заяву в якій просить
справу розглянути у його відсутності,
що заявлений позов він підтримує.

Відповідач-позивач, ОСОБА_1 будучи
неодноразово належним чином
повідомленою про час та місце розгляду
справи в судове засідання не прибула, з
заявою про відкладання розгляду справи
до суду не звернулась.

Представник відповідача-позивача,
ОСОБА_3, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи в судове засідання не прибув,
надіславши заяву в якій просить справу
розглядати у його відсутності, що
заявлений позов він підтримує та
просить його задовольнити.

Представник третьої особи, орган опіки
та піклування Володарсько-Волинської
селищної ради будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи в судове засідання не прибув
надіславши заяву про розгляд справи у
його відсутності.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов ПАТ КБ

«ПриватБанк» до ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню, а позови
ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор-прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 33 Закону України « Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет
іпотеки, відповідно до розділу V Закону
україни

«Про іпотеку» можливо в тому числі
шляхом надання іпотекодержателю права
на продаж предмета іпотеки.

Згідно п.4 ч.2 ст. 25 Закону України « Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених ст. 26 цього Закону.

У п.2 ч.1 ст. 26 даного Закону вказаний
один із позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження- продаж
обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладання договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах.

Стаття 38 Закону України «Про іпотеку»
передбачає, що звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом продажу іпотеки
будь-якій особі-покупцеві можливе, якщо

- 3 -

відповідне застереження міститься у
договорі іпотеки.

Пунктом 29 договору іпотеки від 4.03. 2008
року, укладеного між сторонами
передбачено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки будь-якій особі та
будь-яким способом, на підставі
договору купівлі-продажу у порядку ст.
38 Закону України «Про іпотеку», для
чого іпотекодавець надає іпотеко
держателю право укласти такий договір
за ціною та на умовах, визначених на
власний розсуд іпотеко держателя і
здійснити всі необхідні дії від імені
іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з
Державного реєстру прв власності на
нерухоме майно.

Відповідно до ст. 39 Закону україни «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішення суду
зазначається: загальний розмір вимог
та всі його складові,що підлягають
сплаті іпотеко держателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період його реалізації,
якщо такі необхідні; спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів або застосування
процедури продажу, встановленої
статтею 38 цього Закону, пріоритет та
розмір вимог інших кредиторів, які
підлягають задоволенню з вартості
предмета іпотеки; початкова ціна
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації.

Відповідно до ч.4 статті 9, статті 109
Житлового кодексу України, статей 39-40
Закону україни « Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку встановленому законом.

Примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотеко держателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Доказів про те, що відповідач не
виконала вимогу Банку про добровільне
виселення, позивачем не надано,а тому
позов в цій частині задоволенню не
підлягає.

Не підлягає також задоволенню позов в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме на земельну ділянку,
розмір якої в договорі іпотеки не
визначений, на якій розташований
будинок АДРЕСА_1 так як вказана
земельна ділянка не зареєстрована у
встановленому законом порядку за
ОСОБА_1 і згідно довідки
Володарсько-Волинської селищної ради
земельна ділянка на якій розташований
предмет іпотеки не знаходиться у
приватній власності ОСОБА_1, а
знаходиться в її користуванні.
Будь-яких доказів на спростування
вказаних обставин банк суду не надав.

В судовому засіданні встановлено, що 04
березня 2008 року сторони уклали між
собою кредитний договір ZDRWGА 00004266 по
якому ОСОБА_1 отримала 29875 доларів США і
цього ж числа між сторонами був
укладений договір іпотеки по якому
предметом іпотеки є будинок АДРЕСА_1
загальною площею 50,80 кв.м. та земельна
ділянка на якій розташований будинок,
який є особистою власністю
позичальника, а земля перебуває у його
користуванні. Банк виконав умови
договору надавши ОСОБА_1 кошти в сумі
29875 доларів США. Відповідач-позивач
умови договору належним чином не
виконує в результаті чого тіло кредиту
не погашається, утворилась
заборгованість по процентах за
користування кредитом.

При укладені договору іпотеки сторони
визначились, що вартість предмета
іпотеки становить 202 000 гривень.

Вказані обставини стверджуються
кредитним договором ( а.с. 4-6), договором
іпотеки ( а.с. 7-9), розрахунком
заборгованості ( а.с. 3), розпорядженням
про курс валют (а.с. 4). В своєму
запереченні щодо заявленого позову
банку ( а.с.93-98) ОСОБА_1 вказала, як на
підставу відмови в задоволенні позову
банку, що в будинку АДРЕСА_1, назва та
нумерація якого змінена з

- 4 -

АДРЕСА_1 зареєстрований неповнолітній
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований в будинку з 07.05.2009 року.

Вказане посилання ОСОБА_1 є
безпідставним з тих підстав, що спірний
будинок належить ОСОБА_1 на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину № 225 від 16.05. 2006 року,
тобто відповідач є єдиним власником
будинку АДРЕСА_1.

Зареєстрований після укладення
кредитного договору в будинку АДРЕСА_1
малолітній ОСОБА_4 не є членом сім'ї
відповідачки і майнові права
неповнолітнього ОСОБА_4 на спірний
будинок відсутні, а тому вимоги Закону
України « Про охорону дитинства» не
будуть порушені, прийняттям судом
рішення про задоволення позову банку.

При зверненні до суду
позивач-відповідач сплатив 1700 гривень
судового збору, витрати за ІТЗ в сумі 220
гривень, 480 гривень за публікацію
оголошення про виклик ОСОБА_1 до суду в
газеті «Житомирщина», що стверджується
платіжними дорученнями.

Позови ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають з тих підстав, що вона була
ознайомлена з умовами кредитного
договору та договору іпотеки про що
свідчить її підпис під вказаними
договорами про що вона сама не
заперечує. Вона отримала кошти
передбачені кредитним договором і
розпорядилась ними і деякий час
частково проводила виплати по
кредитному договору про що свідчить
розрахунок заборгованості( а.с. 3 ).
Доводи відповідача-позивача ОСОБА_1,
які викладені в позовних заявах про те,
що договір споживчого кредиту та
договір іпотеки був укладений з
порушенням вимог Законів України є
безпідставними, оскільки дані
ствердження спростовуються
матеріалами справи.

Крім цього, відповідно до ст. 60 ЦПК
україни кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу, а
позивач ОСОБА_1 обґрунтовуючи позовні
вимоги не довела вказаних обставин в
судовому засіданні.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману.

Пунктом 2.3.1 кредитного договору
від 04.03. 2008 року передбачено право банку
в односторонньому порядку збільшити
розмір процентної ставки за
користуванням кредитом за певних умов,
у тому числі при збільшенні курсу
долара США до гривні більше ніж на 10% в
порівнянні з курсом долара США до
гривні, встановленого Національним
банком України на момент укладання
договору.

ОСОБА_1 погодилася з умовами
вказаного договору, що підтверджується
її підписом.

Згідно ч.4 ст. 11 Закону України «
Про захист прав споживачів» у договорі
про надання споживчого кредиту може
зазначатися, що відсоткова ставка за
кредитом може змінюватися залежно від
зміни облікової ставки Національного
банку України або в інших випадках. Про
зміну відсоткової ставки за споживчим
кредитом споживач повідомляється
кредитодавцем письмово протягом семи
календарних днів з дати її зміни.

З матеріалів справи вбачається,
що листом від 31.12.2008 року № 20.1.3.2/6-59898
банк повідомив ОСОБА_1 про збільшення
відсоткової ставки з 12% до 17,52% річних
починаючи з 02 березня 2009 року..(а.с.121).

ОСОБА_1 в своєму позові оспорюючи
кредитний договір не посилається на те,
що вона не була повідомленою про зміну
процентної ставки.

Безпідставними є посилання
ОСОБА_1 про визнання кредитного
договору недійсним з підстав того, що
банк не мав права видавати кредит в
доларах США.

- 5 -

Відповідно до ч.3 ст. 533 ЦК України,
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та
умовах, встановлених законом.

Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст. 47
Закону україни « про банки і банківську
діяльність» банк має право здійснювати
операції з валютними цінностями. На
здійснення операцій, визначених
пунктами 14 ч.2 ст. 47 цього Закону надає
дозвіл Національний банк України.

Основним документом, що регулює
режим здійснення валютних операцій на
території України, є Декрет Кабінету
Міністрів України « Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю».

Статтею 5 Декрету передбачено, що
всі валютні операції проводяться на
підставі ліцензії - генеральної або
індивідуальної, що видається
Національним банком України;
генеральні ліцензії видаються
комерційним банкам та іншим фінансовим
установам України, національному
оператору поштового зв'язку на
здійснення валютних операцій, що не
потребують індивідуальної ліцензії.

Також вказаною нормою визначено
перелік операцій, що потребують
отримання індивідуальної ліцензії.

При укладенні кредитного
договору банк мав банківську ліцензію
№ 22 від 04.01. 2001 року, видану
Національним банком України на
здійснення операцій, визначених ч.1 та
п.5-11 ч.2 ст. 47 Закону України « Про банки
та банківську діяльність».

За таких обставин визначення в
договорі суми кредиту в іноземній
валюті не є порушенням, оскільки даний
договір укладено з банком, який мав
ліцензію на здійснення такої
діяльності.

Не підлягають задоволенню і
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
зобов'язання банку зупинити
нарахування процентів, пені, штрафів та
інших платежів за кредитним договором,
зобов'язання відповідача перерахувати
заборгованість за кредитним договором
в гривнях з тих підстав, що вказані
вимоги не відповідають Законам України
та кредитному договору.

Поведінку відповідача-позивачки
ОСОБА_1 її представника, щодо поданої
нею позовної заяви, змін та уточнення
позовних вимог, неявка в судове
засідання, суд розцінює як умисне
затягування розгляду цивільної справи
за позовом ПАТ КБ « ПриватБанк» » до
ОСОБА_1 про звернення стягнення за
кредитним договором.

З метою затягування розгляду даної
цивільної справи представник
відповідача-позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3 2
вересня 2013 року подав до суду уточнюючу
позовну заяву про визнання недійсним
кредитного договору ZDRWGА 00004266 від 04
березня 2008 року обґрунтовуючи його
таким же змістом, що і в позовній заяві
від 2.11.2010 року, безпідставно включивши
в якості другого відповідача сестру
позивачки, ОСОБА_5, про яку в описовій та
резолютивній частині позовної заяви
взагалі не згадується і до якої не
висунуто жодної позовної вимоги, права
якої прийнятим судом рішенням не
порушуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11,60,79,88, 212-218 ЦПК України, ст.
203,230,526, 527, 553,625,1050 ЦК України, Законами
України « Про іпотеку», « Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг», Про захист прав
споживачів, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «
ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити
частково.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором ZDRWGА 00004266 від 04
березня 2008 року в розмірі 24888,18 доларів
США, що еквівалентно 191638 гривень 99
копійок, з яких: 24454,14 долари США
заборгованість за кредитом; 431,86
доларів США заборгованість по
відсотках за користування кредитом, 2,18
долари США

- 6 -

пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, звернути
стягнення на будинок АДРЕСА_1 загальною
площею 50,80 кв.м., по провулку АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки Публічним акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк» (на підставі договору
іпотеки № б/н від 4.03 2008 року), з
укладенням від імені
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН № НОМЕР_1
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з можливістю
здійснення публічним акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки, початкова вартість якого
складає 202000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» витрати
по справі в сумі 2400 гривень.

В решті заявлених позовних вимог
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк « ПриватБанк» до
ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банко «ПриватБанк, ОСОБА_2
відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подать апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: /підпис/

Копія вірна.

Суддя: