Справа № 2/489/643/2013 р.
24 вересня 2013 року
Ленінський районний суд м.Миколаєва у
головуючого - судді
за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення боргу за
договором позики та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
договору позики недійсним,
В січні 2013 року ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
Позивач вказував на те, що 7
вересня 2011 року він уклав договір
позики із ОСОБА_7, за умовами якого
передав останньому в борг до 07
листопада 2012 року 55 000 дол. США на
придбання автомобілів. На
підтвердження даних обставин останній
написав йому розписку. В травні 2012 року
він дізнався, що ОСОБА_7 помер.
Посилаючись на те, що
зобов’язання за договором позики
ОСОБА_7 не виконав, позивач просив суд
стягнути з дружини померлого ОСОБА_2, як
його спадкоємиці, на свою користь 55 000
дол. США боргу за договором позики.
В подальшому, позивач
уточнив свій позов, пред’явивши свої
вимоги також до ОСОБА_2 як законного
представника неповнолітньої доньки
померлого ОСОБА_5, а також до сина
ОСОБА_7 – ОСОБА_6. Посилаючись на
положення ст.1282 ЦК України позивач
просив суд на свою користь стягнути: з
як законного представника
з ОСОБА_6 – борг у сумі 266970 грн., а всього
444950 грн. боргу за договором позики від
07.09.2011 року, що еквівалентно 55 000 дол.
відповідачка ОСОБА_2 пред’явила до
ОСОБА_4 зустрічний позов. Відповідачка
вказувала на те, що з 2009 року її чоловік
ОСОБА_7 почав вести себе неадекватно, у
нього проявлялися ознаки психічного
розладу і нездатності усвідомлювати
значення своїх дій і керувати ними. В
зв’язку з чим в жовтні 2009 року він
звертався за медичною допомогою до
Миколаївської обласної психіатричної
лікарню №1, де проходив лікування. Крім
того в 2011 році її чоловік звертався за
медичною допомогою до психіатра
медичної служби УМВС України в
Миколаївській області. В листопаді 2011
році вона та її сестра звернулися до
Миколаївської обласної психіатричної
лікарні №1 з заявами про неадекватну
поведінку ОСОБА_7 та необхідність його
лікування. Її чоловік також проходив
лікування в психіатричній лікарні у
Посилаючись на те, що при
укладенні договору позики 07.09.2011 року
внаслідок психічного розладу її
чоловік не усвідомлював значення своїх
дій та не міг керувати ними,
відповідачка просила суд визнати
недійсним укладений договір позики на
підставі ст.225 ЦК України.
Ухвалою суду від 15 квітня 2013
року обидва позови об’єднано в одне
провадження.                    У
судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги первісного
позову, просив про його задоволення. В
зустрічному позові просив відмовити.
Відповідачка ОСОБА_2 позов
не визнала, вказуючи на те, що її
чоловік при укладенні договору позики
діяв несвідомо, перебуваючи в
неадекватному психічному стані, а тому
просила відмовити в позові та
задовольнити зустрічний позов.
Заслухавши пояснення
представника позивача, відповідачки
та її представника, свідків, вивчивши
матеріали справи та оцінивши зібрані
по справі докази у їх сукупності, суд
Відповідно до вимог ст..3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.
За змістом статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
У відповідності до вимог
ст..60 ЦПК України кожна сторона
зобов’язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Відповідно до ст.1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов’язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Згідно з ч.2 ст.1046 ЦК України
договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи
вбачається, що 7 вересня 2011 року ОСОБА_7
написав розписку про те, що він взяв в
борг у ОСОБА_4 кошти в розмірі 55 000 дол.
США на придбання автомобілів, які
зобов’язався повернути 7 листопада 2012
Частина 2 ст.1047 ЦК України
допускає пред’явлення на
підтвердження укладення договору
позики та його умов розписки
позичальника або іншого документа,
який посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної суми грошей
або кількості речей.
3 травня 2012 року ОСОБА_7 помер.
Як слідує з матеріалів
спадкової справи, заведеної 18 жовтня 2012
року приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу Миколаївської області ОСОБА_8
після смерті ОСОБА_7, з заявою про
прийняття спадщини до нотаріуса
звернулася його дружина ОСОБА_2 в своїх
інтересах та від імені і в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_5,
Крім того з заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7
звернувся його син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьки померлого ОСОБА_9
та ОСОБА_10 подали до нотаріуса заяви,
якими відмовилися від належної їм
спадщини на користь сина ОСОБА_7 –
29 жовтня 2012 року ОСОБА_4
подав до приватного нотаріуса
Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 претензію
кредитора про погашення боргу
спадкоємцями ОСОБА_7
9 листопада 2012 року ОСОБА_2
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на 1/5 частку у спадщині,
ОСОБА_5 – на 1/5 частку у спадщині, ОСОБА_6
– на 3/5 частки у спадщині.
В обґрунтування своїх
позовних вимог відповідачка вказує на
те, що з 2009 року її чоловік вів себе
неадекватно та у нього проявлялися
ознаки психічного розладу. При
укладенні договору позики 07.09.2011 році
він не усвідомлював значення своїх дій
та не міг керувати ними.
Згідно ч.1 ст.225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті – за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.
Відповідно до ст.57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко і відеозаписів,
висновків експертів.
Частиною 1 статті 58 ЦПК
України визначено, що належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.
Як зазначено в п.1 Постанови
№ 9 «Пленуму Верховного Суду України»
від 6 листопада 2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
правила ст..225 ЦК України поширюються на
ті випадки, коли фізичну особу не
визнано недієздатною, однак у момент
вчинення правочину особа перебувала в
такому стані, коли вона не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними (тимчасовий
психічний розлад, нервове потрясіння
Для визначення наявності
такого стану на момент укладення
правочину суд відповідно до ст.145 ЦПК
України зобов’язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК
Ухвалою суду від 26.04.2013 року
за клопотанням відповідачки і її
представника у справі було призначено
посмертну судово-психіатричну
експертизу для визначення психічного
стану ОСОБА_7 на момент укладення
оспорюваного договору.
посмертної судово-психіатричної
експертизи Миколаївської обласної
психіатричної лікарні №1 від 13.08.2013
року ОСОБА_7 страждав стійким
хронічним психічним розладом –
шизоафективний розлад, змішаний тип
(F25.2). За своїм психічним станом в момент
укладення договору позики – 7 вересня
2011 року він не міг розуміти значення
своїх дій і керувати ними.
Як вбачається з даного акту
такого висновку експерти дійшли
дослідивши матеріали справи, медичну
документацію, показання свідків з боку
Так свідок ОСОБА_11 лікар -
психіатр, начальник центру
психіатричної допомоги лікарні УМВС в
Миколаївській області в судовому
засіданні пояснила, що восени 2011 року
надавала медичну консультацію та
оглянула ОСОБА_7, звернула увагу на те,
що ОСОБА_7 мав неадекватно підвищений
настрій, проявляв надмірну безпечність
та легковажність. За результатами
огляду рекомендувала звернутися до
Миколаївської обласної психіатричної
Свідок ОСОБА_12 лікар лікарні
ШМД пояснила суду, що знала ОСОБА_7 з 2008
року, з яким познайомилася у
фітнес-клубі. Спілкувалася з ним у 2011
році, коли він проходив лікування з
приводу перфоративної язви. Весь цей
час ОСОБА_7 відрізнявся від інших
людей своєю неадекватною поведінкою,
оскільки мав різку зміну настрою: то
проявляв агресію, вступав у конфлікти,
то різко змінювався, був дуже
імпульсивний, намагався показати, що
він - неординарна людина.
Аналогічні пояснення дали
свідки - близькі знайомі сім’ї ОСОБА_7 -
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, та знайомий
померлого ОСОБА_16 Вказані свідки
також пояснили суду, що влітку 2011 року
вони звернули увагу на те, що у ОСОБА_17
відбулися досить серйозні зміни
психічного характеру: останній був
дуже імпульсивний, агресивний,
запальний, у нього різко змінювався
настрій. Крім того він висловлював
ідеї щодо спасіння світу, купівлі
острова, побудови парку атракціонів.
Мотивуючи свій висновок,
експерти зазначили, що психічний стан
ОСОБА_7 змінився у 2009 році, коли на фоні
психотравмуючих факторів (соматичного
неблагополуччя, труднощів у бізнесі),
вперше попав в поле зору психіатрів.
Лікувався стаціонарно в Миколаївській
обласній психіатричній лікарні №1 з
діагнозом: «Соматоформний розлад
верхніх відділів шлунково-кишкового
Тривожно-іпохондричний синдром». З
цього ж часу у нього з’явився
виражений афективний розлад,
маніакально-депресивного стану: різкі
коливання настрою, під час бесіди
переходив на крик, образи, погрози, міг
сміятися і плакати. Порушення мислення
проявилося у висловлюванні
паралогічних ідей, надцінних ідей
реформаторства, власної значимості,
надможливостей, мали місце безглузді,
неадекватні вчинки і бажання. У ОСОБА_7
був розлад сприйняття. Шизофренічні
симптоми (розлад мислення, сприйняття,
амбітендентність, амбівалентність),
існували зі змішаними афективними
біполярними розладами.
ОСОБА_7 намагався вчинити
В квітні 2012 року ОСОБА_7 було
направлено у відділення психіатричної
лікарні з діагнозом: «Хронічна зміна
особистості після переживання ряду
Враховуючи викладене, суд
вважає, що вказана експертиза є
обґрунтованою та узгоджується з іншими
матеріалами справи.
Що стосується показань
свідків з боку позивача ОСОБА_18,
ОСОБА_19, наданих в судовому засіданні
24.09.2013 року щодо психічного стану
ОСОБА_7 при укладенні договору позики
07.09.2011 року, то суд їх не може взяти до
уваги, оскільки ці показання не були
предметом дослідження судової
експертизи та надані суду після
ознайомлення позивачем з її висновком.
За таких обставин, суд,
виходячи з принципу диспозитивності
цивільного судочинства, вважає
доведеним, що на момент укладення 07.09.2011
року оспорюваного договору позики
ОСОБА_7 не міг усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними, а тому
зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання
цього договору недійсним за правилами
ч.1 ст.225 ЦК України підлягає
За такого, в позові ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики слід відмовити, що не
позбавляє позивача на захист його
цивільного права іншим чином в
судовому порядку.
Керуючись ст.ст.14, 15, 209,
212-215 ЦПК України, суд
В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення боргу за
договором позики відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про визнання договору позики
недійсним задовольнити.
Визнати недійсним договір
позики, укладений 7 вересня 2011 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_7, за яким ОСОБА_7
Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Н.А. Спінчевська