Справа № 572/2752/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року Сарненський районний
суд Рівненської області

одноособово суддя Власик Н.М.

при секретарі Вознюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сарни справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В
И В:

До Сарненського районного суду
надійшла позовна заява від
представника позивача ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору в порядку
правонаступництва в сумі 9870,02 грн. та у
зв’язку із невиконанням зобов’язання
3% річних та інфляційної складової в
розмірі 4545,49 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з’явилася, подала до суду
заяву про слухання справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
.

Відповідач в судове засідання не
з’явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив, заяви про розгляд справи
за його відсутність не подав. Суд
ухвалив провести заочний розгляд
справи із винесенням заочного рішення
на підставі ст.. 169, 225 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Судом встановлено, що 18 серпня 2008 р.
між Кредитною спілкою "ФЛАГМАН" (надалі
- «Первісний кредитор») та членом
Первісного кредитора - позичальником
ОСОБА_2 (надалі - Відповідач) було
укладено письмовий правочин, що
підтверджується кредитним Договором №
36/С.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Водночас ст. 628 Цивільного
кодексу України визначено, що зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Статтею 629 Цивільного
кодексу України передбачено, до
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та платити проценти. Відповідно
з п.1.1. Договору, Первісний кредитор
надав Відповідачу кредит у розмірі 8000
грн. Відповідно до п. 1.3. Договору кредит
Відповідачу було надано строком до 28
серпня 2010 р. Факт отримання грошових
коштів Відповідачем підтверджується
видатковим ордером. Відповідно до ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.1.4. Договору
Відповідач зобов'язувався щомісячно
сплачувати Первісному кредитору
нараховані проценти та частину кредиту
в терміни та розмірах, що передбачені
Договором.

12 лютого 2010 р., засіданням ОСОБА_4
Первісного кредитора було прийнято
рішення щодо задоволення вимог
вкладників Первісного кредитора через
механізм зарахування однорідних
зустрічних грошових вимог шляхом
відступлення права грошової вимоги
відносно позичальників первісного
кредитора до вкладників Первісного
кредитора.

1 березня 2010 р. між Первісним
кредитором і членом Первісного
кредитора вкладником ОСОБА_1 було
укладено договір № 17/2010 про
відступлення права вимоги та виконання
зобов'язань (далі - «Договір
відступлення»).

За умовами «Договору
відступлення» Первісним кредитором
було відступлено належне йому право
грошової вимоги до позичальників за
договорами кредиту, що зазначені були в
реєстрі боржників, який є додатком № 1
до «Договору відступлення», серед яких
є і Відповідач – ОСОБА_2, а членом
вкладником було прийнято право вимоги
та на цю ж суму погашено Первісному
кредитору кредит на ім'я ОСОБА_2, за
рахунок вкладу, що зберігався у
Первісного кредитора, згідно договору
по залученню депозитного внеску,
шляхом зустрічного зарахування
однорідних грошових вимог. Таким чином,
з моменту відступлення права грошової
вимоги позивач – ОСОБА_1 стала новим
кредитором по відношенню до боржника
(Відповідача) – ОСОБА_2, що повністю
відповідає вимогам ст..ст. 512, 514, 516, 517 ЦК
України.

З моменту відступлення права
вимоги, первісним кредитором та
позивачем було проведено ряд
процесуальних дій з інформування
відповідача про заміну кредитора у
зобов'язаннях та обов'язок боржника
сплатити суму основної заборгованості
на користь нового кредитора, що
вважалося б належним виконанням
зобов'язання.

На день розгляду справи
зобов'язання відповідачами згідно
Договорів не виконані, а саме в
установлені графіком терміни
відповідачами не повернуто належні
грошові кошти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язань
(неналежне виконання), відповідно до ст.
612 ЦК України боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання його у строк, встановлений
договором або законом.

Станом на день складання позовної
заяви, відповідач має наявну
заборгованість за основним
зобов'язанням у розмірі 9870,02 грн., яка на
момент звернення до суду не сплачена.
Заборгованість утворилась в
результаті несвоєчасної сплати
залишку боргу за кредитним договором
№36/С. Відповідач не надав суду докази
щодо наявності іншої заборгованості,
заперечення з даного приводу не
висловлювалися.

У відповідності до положень ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Сума індексу
інфляції та 3 % річних складає 4545,49 грн.,
згідно із наданого розрахунку
позивача, який відповідачем не
заперечується, а тому судом
приймається до уваги.

Позовна вимога ОСОБА_1. про
зарахування коштів на картковий
рахунок не обґрунтована позивачем та
його представником і чітко не
сформульована, так як з неї не випливає
хто має зараховувати кошти на
картковий рахунок, не надано
підтвердження того, що вказаний
картковий рахунок належить позивачеві,
а тому дана вимога не може бути
задоволена судом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,–

В И Р І Ш И
В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
основний борг в сумі 9870,02 грн. та 3%
річних та інфляційну складову в сумі
4545,49 грн.

В задоволенні позовної вимоги про
зарахування коштів на картковий
рахунок - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 229 грн.41коп.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Рівненської області через Сарненський
районний суд з поданням в десятиденний
строк апеляційної скарги з дня
проголошення рішення.

У випадку неподання заяви про
перегляд заочного рішення чи
апеляційної скарги, рішення набирає
законної сили після закінчення строку
на їх подання.

Суддя

підпис
копія
вірно

Суддя Сарненського

районного суду

ОСОБА_5