Справа № 362/5033/13-ц
Провадження № 2/362/2185/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2013 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі: головуючого судді - Корнієнка
С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василькові Київської
області об'єднану цивільну справу за
первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на садовий
будинок та усунення перешкод в його
користуванні та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи -
Комунальне підприємство Київської
обласної ради «Західне бюро технічної
інвентаризації» та Реєстраційна
служба Васильківського міськрайонного
управління юстиції, про визнання права
власності на садовий будинок,-

в с т а н о в и в :

Позивач за первісним позовом звернувся
до суду із вимогами про визнання за ним
права власності на садовий будинок
АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача
усунути перешкоди в користуванні ним
цією нерухомістю. Стверджуючи, що
відповідачка самовільно зайняла
належний йому спірний садовий будинок.

Позивач за зустрічним позовом просив,
на підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України,
визнати саме за нею право власності на
садовий будинок, що є предметом спору.

Позивач ОСОБА_1 та його представники
первісний позов підтримали, зустрічний
- не визнали. З їх пояснень вбачається,
що саме позивач отримав дачну ділянку,
на якій побудував у 1986 році відповідний
будинок, право власності якої
підтверджується технічним паспортом
БТІ. До суду вони звернулися через
оспорювання цього права відповідачем.

Представник позивача та допитана як
свідок позивач ОСОБА_2 заявлені вимоги
свого зустрічного позову підтримали в
повному обсязі, а первісний позов
залишити без задоволення. З їх пояснень
та показів вбачається, що на час
розгляду справи батько не є членом
садового товариства у зв'язку з виходом
цієї громадської організації, саме з
його згоди у 1997 році вона увійшла до
його членів та на підставі
відповідного рішення органу місцевого
самоврядування отримала у власність
земельну ділянку на якій розташований
спірний дачний будинок. Підставою для
визнання саме за нею права власності на
нього, на їх думку, є її безпосередня
участь в його повній перебудові.

Треті особи за зустрічним позовом
подали до суду заяви про можливість
слухання справи за їх відсутності, при
вирішенні спору поклалися на думку
суду.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, покази свідків, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення обох позовів,
виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, які мають значення для
вирішення справи. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

За вимогами ст.ст. 328, 331, 392 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Положенням ст. 376 ЦК України
встановлено, що житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Відповідно до вимог закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Згідно з положеннями п. 10 та п. 46 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№ 703, заявник разом із заявою про
державну реєстрацію подає органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
необхідні для такої реєстрації
документи, визначені цим Порядком, їх
копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита. Для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав: документ, що посвідчує
речове право на земельну ділянку (крім
випадків реконструкції квартири,
житлового або нежитлового приміщення);
витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку (у разі, коли в
документі, що посвідчує речове право на
земельну ділянку, відсутні відомості
про її кадастровий номер); документ, що
зазначений у пункті 27 цього Порядку та
підтверджує право власності на об'єкт
нерухомого майна, розташований на
земельній ділянці (у разі проведення
державної реєстрації прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на реконструйований
об'єкт нерухомого майна); документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта;
документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси.

У відповідності до Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів (затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461), у разі прийняття в
експлуатацію індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, громадських будинків I
та II категорії складності, побудованих
без наявності дозволу на виконання
будівельних робіт до 31 грудня 2009 р.,
особливості реєстрації декларації
та її форма визначаються Мінрегіоном.

Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та
інженерних мереж, затвердженого
Наказом Міністерства регіонального
розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства 24.06.2011 року № 91,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11 липня 2011 року за №
830/19568, документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 5 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт,
складений за результатами технічної
інвентаризації.

При цьому, судом достовірно
встановлено, що позивачами заяв про
прийняття в експлуатацію спірного
будинку до 31.12.2012 року не подавалося,
садовий будинок починаючи з 31 грудня 2009
року в експлуатацію не вводився, а тому
на час розгляду справи відсутні
підстави як для його державної
реєстрації прав на нього так й,
враховуючи належність земельної
ділянки позивачці за зустрічним
позовом, підстав для визнання права
власності на самочинно збудоване
майно, яким являється садовий будинок,
у суду не має.

Саме тому суд критично ставиться до
показів свідків по зазначеній справі,
оскільки вони стосуються лише участі
сторін в побудові спірного дачного
будинку та з вищезазначених підстав не
можуть бути враховані при вирішені
питання щодо визнання права власності
не нерухомість.

Як вбачається із технічного
паспорту Васильківського МБТІ від 8
жовтня 2009 року на дачу (садовий будинок)
АДРЕСА_1, нерухомість є
заінвентаризованою на ім'я позивача за
первісним позовом, проте право
власності на нього відсутнє. При цьому,
складений на підставі
інвентаризаційної справи технічний
паспорт не зареєстрований, тобто у
сторін відсутні належні докази, що
засвідчують відповідність
закінчених будівництвом до 5 серпня
1992 року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
які не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних
стандартів і правил.

Крім того, у відповідності до
інвентаризаційної справи № 2070 за
позивачем в АДРЕСА_1.

Згідно опису основних конструктивних
елементів, по АДРЕСА_1, розташовані:
погріб під частиною будівлі за літерою
«А», погріб під частиною будівлі під
літерою «В», садовий будинок під
літерою «А», лазня під літ. «Б», сарай
під літ. «В», убиральня під літ. «Т» та
огорожа під літ. «О», побудовані у 1986
році колодязь питний ? під літ. «К» - 1968
році.

У відповідності до Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії КВ № 3, виданого
Глевахівською селищною радою
Васильківського району Київської
області 2 серпня 2005 року, земельна
ділянка площею 0,052 га для ведення
садівництва по АДРЕСА_1, кадастровий
№ :01:007:0462, на праві
приватної власності, на підставі
рішення Глевахівської селищної ради №
341-16-ХХІУ від 4.06.2004 року належить
позивачці за зустрічним позовом.

У відповідності до положень ч.3 ст.61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ.

Тому, приймаючи у справі рішення, суд
також виходить з обставин встановлених
судовим рішенням Васильківського
міськрайонного суду від 14 грудня 2011
року по цивільній справі № 2-106/11, у
відповідності до якого в задоволені
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Глевахівської
селищної ради та садового товариства
«Глеваха-3» про визнання недійсним
рішення органу місцевого
самоврядування № 341-16-ХХІУ від 4.06.2004
року, в частині надання ОСОБА_2 у
приватну власність земельної ділянки
та державного акту на неї.

Відмовляючи в задоволені
вищезазначених позовних вимог суд
виходив з того, що ОСОБА_1 не довів своїх
вимог про порушення його прав при
здійснені його дочкою приватизації,
оскільки не надав доказів про
відсутність їх заяв про вихід із членів
та вступ ОСОБА_2 в члени садового
товариства, він також не спростував їх
попередньої домовленості щодо
приватизації земельної ділянки саме на
ім'я дочки, у зв'язку з чим приватизація
земельної ділянки визнана такою, що
відповідає вимогам законодавства.

За вказаних обставин, суд, на підставі
зібраних доказів приходить до висновку
про необхідність відмови в задоволенні
як первісного так і зустрічного
позовів, через відсутність правових
підстав.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 88, 174, 209, 212-215
та 223 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволені первісного позову
ОСОБА_1 відмовити.

В задоволені зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги або закінченню апеляційного
провадження.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.