Справа № 308/3038/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2013 року
м.
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Ротмістренко М.В.,

при секретарі - Ревачко І.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням, про вселення та про
визначення порядку користування
будинком,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням, про
вселення та про визначення порядку
користування будинком.

Мотивуючи свої позовні вимоги вказує
на те, що 03.08.2005 року придбав
домоволодіння та земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_3. Разом з ним проживала
його дружина - ОСОБА_4 та сини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Вказує, що 19.12.2008 року між ним та ОСОБА_2
було укладено договір дарування
житлового будинку розміщеного в
АДРЕСА_3. 24.07.2009 року між ним та ОСОБА_2
було укладено договір дарування
земельної ділянку розташованої за
вищевказаною ділянкою.

07.04.2009 року позивач знявся з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_3.

Та вказує, що незадовго до укладення
вищевказаних договорів у нього виникли
неприємності у сфері підприємницької
діяльності. За домовленістю з членами
своєї сім'ї, було вирішено переоформити
реєстрацію права власності вказаного
майна на ОСОБА_2Однак 26.08.2009 року під час
укладення договору купівлі-продажу,
його дружина, під приводом не надати
нотаріальну згоду на укладення
договору, змусила ОСОБА_1 підписати
спільну заяву про розірвання шлюбу,
хоча останній намірів розірвати шлюб
не мав та повідомила, що він більше не
буде проживати за адресою: АДРЕСА_3 так
як це майно йому уже не належить, а
ОСОБА_2 поміняв замки на вхідних дверях
чим створив позивачу перешкоди у
користуванні житлом.

Уточнивши позовні вимоги просив суд
вселити його в будинок за адресою
АДРЕСА_3, зобов'язати відповідача
припинити чинити дії які перешкоджають
позивачу здійснювати свої права щодо
користування жилим приміщенням,
визначити порядок користування жилим
приміщенням в будинку за адресою
АДРЕСА_3, встановити спільний порядок
користування приміщеннями загального
користування - ванна кімната, кухня,
коридори та стягнути з відповідача на
його користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди 10000 грн.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі та просив
суд його задовольнити в повному обсязі
посилаючись на обставини викладені в
ньому.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 проти позову заперечила,
подавши суду письмові заперечення на
позовну заяву в яких зазначає, що
викладені в позовній заяві обставини є
необґрунтованими та базуються на
неправдивих судженнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані докази,
виходячи з їх належності та
допустимості, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.12.2008 року між
ОСОБА_1 та його сином - ОСОБА_2 було
укладено договір дарування житлового
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_3, а також 24.07.2009 року між ними
було укладено договір дарування
земельної ділянки, площею 0,24 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_3. На
момент укладення зазначених договорів
- ОСОБА_2 був неповнолітнім і від його
імені діяла його мати ОСОБА_4

З рішення Ужгородського
міськрайонного суд Закарпатської
області від 22.02.2011 року, вбачається, що у
задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_4, про визнання
недійсними договору дарування
житлового будинку від 19.12.2008 року та
договору дарування земельної ділянки
від 24.07.2009 року, розміщених в АДРЕСА_3,
укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про
приведення сторін оспорюваних угод у
стан, що передував їх укладенню, про
скасування державної реєстрації права
власності на житловий будинок та
земельну ділянку за відповідачем
ОСОБА_2 та про скасування свідоцтва про
право власності на житловий будинок,
виданого на ім'я ОСОБА_2 - відмовлено.

Дане рішення ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від
26.10.2013 року залишено без змін.

Так, ст.ст.316,317 ЦК України передбачено,
що власнику належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, яке здійснюється відповідно до
закону своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

З аналізу ст. 391 ЦК України,
вбачається, що власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користуватись
та розпоряджатись своїм майном.

Уклавши вищевказані правочини ОСОБА_1
втратив право власності на житловий
будинок розташований в АДРЕСА_3 та
земельну ділянку площею 0,24 га,
розташованої за тією ж адресою.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦК України. Докази повинні подаватися
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
уточнених позовних вимог ОСОБА_1
про вселення в будинок за адресою
АДРЕСА_3, зобов'язання ОСОБА_2 припинити
дії які перешкоджають позивачу
здійснювати свої права щодо
користування жилим приміщенням,
визначення порядку користування жилим
приміщенням в будинку за адресою
АДРЕСА_3, встановлення спільного
порядку користування приміщеннями
загального користування - ванна
кімната, вбиральня, кухня, коридори,
слід відмовити.

Оскільки не знайшли свого
підтвердження обставини на які
посилався позивач як на підставу своїх
вимог то не підлягає до задоволення і
позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
суд,-

Р І Ш И В:

У задоволенні уточненого позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням, про
вселення та про визначення порядку
користування будинком - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Ротмістренко М.В.