Провадження по справі 2/122/858/13
У Х В А Л А

01 листопада 2013
року
м.
Сімферополь

Залізничний районний суд м.
Сімферополя АР Крим у складі:

головуючого                    –
судді Домнікової М.В.,

при
секретарі                    –
Шерет Ф.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сімферополі
заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з
нерухомого майна, заінтересовані особи
– ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеною заявою і просила зняти
арешт з квартири АДРЕСА_1, який
накладено ухвалою Залізничного
районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 20.03.2013 року.

Заява мотивована тим, що Центральним
районним судом м. Сімферополя АР Крим
05.03.2012 року виданий виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ
«ОСОБА_7 та Кредит» суми у розмірі 1683052,48
грн. Відповідно до акту про проведення
прилюдних торгів по реалізації
предмету іпотеки від 27.09.2013 року
квартира АДРЕСА_2 була реалізована у
рахунок погашення заборгованості
перед банком. Переможцем торгів є
ОСОБА_1

При оформленні права власності у
нотаріуса було виявлено, що ухвалою
Залізничного районного суду м.
Сімферополя від 20.03.2013 року у справі
№2/122/894/13 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
ОСОБА_2 про визнання недійсними
договорів дарування квартири АДРЕСА_3,
накладено арешт на дану квартиру.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 01.04.2013 року
цивільна справа №2/122/894/13обєднана в
одне провадження із цивільною справою
№ 2/122/858/13.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 22.07.2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_6 про визнання договорів
дарування недійсними – відмовлено. У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_2, ОСОБА_2 про визнання договорів
дарування недійсними – відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від
19.09.2013 року рішення Залізничного
районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 22.07.2013 року залишено без змін.

Посилаючись на положення статті 154 ЦПК
України, просить заяву задовольнити.

Сторони про час і місце судового
засідання були повідомлені належним
чином; у судове засідання не з’явилися.

Згідно з положеннями частини 2 статті 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до положень частини 5 статті
154 ЦПК України, питання про скасування
заходів забезпечення позову
вирішується в судовому засіданні з
повідомленням осіб, які беруть участь у
справі. Неявка цих осіб не перешкоджає
розгляду питання про скасування
заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи в межах
вирішуваного питання про скасування
заходів забезпечення позову, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні заяви виходячи з
наступного.

Згідно з положеннями частини 3 статті 154
ЦПК України, заходи забезпечення
позову можуть бути скасовані судом,
який розглядає справу.

Зі змісту статті 154 ЦПК України,
вчинення судом такої процесуальної дії
як скасування заходів забезпечення
позову, можливо за заявою сторін по
цивільній справі, до кола яких заявниця
не відноситься.

Враховуюче викладене, суд дійшов до
висновку про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні заяви про знаття арешту з
майна – квартири АДРЕСА_1.

Керуючись статтями 154, 197, 208-210, 293
Цивільного процесуального кодексу
України, суд –

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття
арешту з нерухомого майна,
заінтересовані особи – ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
апеляційний суд за заявою особи, яка її
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя:

До
мнікова М.В.