Провадження № 2/127/6332/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року

м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області у складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І

за участі представника позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої злочином.
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
в ніч з 15 на 16 липня 2010 року відповідач
неодноразово, проти її волі та бажання
ґвалтував її в своєму службовому
кабінеті, в тому числі і неприроднім
способом.Такими діями відповідач
спричинив позивачеві моральну та
матеріальну шкоду. В результаті
злочинних дій відповідача, позивачка
проходила лікування в лікарні № 2 з
кровотечею, де перебувала з 17 липня по 26
липня 2010 року, а з 28 липня по 19 серпня 2010
року - в відділенні неврозів Вінницької
обласної психоневрологічної лікарні
ім. О.І. Ющенко. За час лікування
позивачем витрачено на придбання ліків
коштів на суму 842,49 грн. Позивач
зазначила, що, ображаючи та
застосовуючи фізичне насильство,
відповідач свідомо принижував її
гідність, а злочин вчинено з виключним
цинізмом. Відчуття, що позивач не могла
себе захистити пригнічують її і досі,
завдають моральних страждань.
Відповідач висновків для себе не
зробив, вибачення за свої дії не
попросив та вважає, що зґвалтування не
було, а в статеві стосунки вступив з
позивачкою за її згодою. Відповідно до
акту судово - медичного обстеження
(дослідження) № 1598 від 29 липня 2010 року в
позивача виявлені тілесні ушкодження.
Позивач вважає, що моральна шкода
доведена матеріалами кримінальної
справи і реаліями життя - наслідками
злочинних дій відповідача, тілесними
ушкодженнями, фактом тривалого
лікування, погіршенням відношень з
чоловіком та намаганнями
«реабілітуватись» в очах сусідів та
знайомих людей. Ухвалою Вінницького
міського суду Вінницької області від 01
серпня 2013 року відповідача звільнено
від кримінальної відповідальності у
зв'язку з актом амністії, згідно Закону
«Про амністію» від 08 липня 2011 року,
кримінальне провадження закрите, а
цивільний позов залишено без розгляду.
За таких обставин, просить стягнути з
відповідача заподіяну її матеріальну
та моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 30 грудня 2013
року позовні вимоги про стягнення
матеріальної шкоди в розмірі 842,49 грн.
залишені без розгляду та прийнята
заява про збільшення розміру позовних
вимог в частині збільшення розміру
моральної шкоди до 100 000,00 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні збільшені позовні вимоги
підтримав з підстав викладених в
позовній заяві та просив їх
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, просив відмовити в його
задоволенні. При цьому зазначив, що
своєї вини не визнає, а також звернув
увагу, що лікування позивача в МКЛ №2
пов'язане саме з її хронічним
захворюванням, а не будь-якими його
діями.

Дослідивши матеріали справи, матеріали
кримінального провадження №0000454,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив
кримінальні правопорушення,
передбачені ч. 1 ст. 152 КК України та ч. 1
ст. 153 КК України. Потерпілою від
кримінального правопорушення є ОСОБА_1
- позивач по справі. За висновками
судово - медичної експертизи №1598 від 29
липня 2010 року та № 2635 від 07 грудня 2010
року в ОСОБА_1 виявлені тілесні
ушкодження: крововиливи на слизовій
оболонці верхньої губи з права, синці -
на лівому передпліччі по задній
поверхні в нижній третій, на правому
плечі по задній поверхні у верхній
третині, на лівому плечі по задній
поверхні в середній та нижніх третинах,
на лівому стегні по переднє-зовнішній
поверхні у верхній третині, по
внутрішній поверхні, в проекції 3-5
п'ясних кісток лівої кисті по тильній
поверхні, садна - на спині в проекції
10-го грудного хребця справа, в проекції
нижньої частини груднини на межі з
складкою лівої молочної залози, в
проекції 7-го міжребер'я справа по
задній пахвинній лінії, в надлобковій
ділянці, що відповідно до висновку
належать до легких тілесних ушкоджень.

Позивач проходила курс стаціонарного
лікування з 17 липня по 26 липня 2010 року у
Вінницькій МКПБЛ № 2, діагноз -
загострення правобічного аднекситу, що
підтверджується випискою із медичної
карти (а.с.62). За поясненнями
представника позивача таке лікування
пов'язане саме з вчиненим злочином.
Разом з тим, з наданих доказів не
вбачається причинно-наслідкового
зв'язку між діями відповідача та
лікуванням захворювання відповідно до
встановленого діагнозу.

Позивач проходила стаціонарне
лікування в відділенні неврозів
Вінницької обласної
психоневрологічної лікарні ім. акад.
О.І. Ющенка з 28 липня по 19 серпня 2010 року
з діагнозом - посттравматичний
стресовий розлад, що підтверджується
витягом з історії хвороби № 7410 (а.с.63).

Відповідно до ухвали Вінницького
міського суду Вінницької області від 01
серпня 2013 року під час підготовчого
судового засідання, обвинувачений
ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про
застосування до нього Закону України
«Про амністію» від 08.07.2011 року, оскільки
він є суб'єктом амністії. При цьому,
вину у скоєнні злочину не визнав.
Відповідно до зазначеної ухвали,
керуючись ст.ст. 44, 86 КК України, ст. ст. 6,
1 п «д», 9, 10 Закону України «Про
амністію» від 08.07.2011 року заяву
задоволено, ОСОБА_3 звільнено від
кримінальної відповідальності у
зв'язку з актом амністії, кримінальне
провадження закрите (а. с. 4,5). Ухвала
набрала законної сили.

Встановленим фактичним обставинам
справи відповідають правовідносини,
врегульовані нормами ЦК України
стосовно відповідальності за
спричинену моральну шкоду, завдану
злочином.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода,
завдана фізичній особі, яка потерпіла
від кримінального правопорушення,
відшкодовується відповідно до закону.

Вирішуючи питання щодо відшкодування
моральної шкоди, суд приходить до
переконання, що винними діями
відповідача, через вчинений злочин,
позивачці дійсно спричинено моральну
шкоду, яка підлягає відшкодуванню, а
позов частковому задоволенню.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст.23 ЦК України,
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Таким чином, будь-який факт
протиправної поведінки щодо особи має
наслідком отримання даною особою
моральної шкоди, оскільки вона
впевнена, що її права захищаються
законом і є непорушними (ст.21
Конституції України).

Тому, обов'язок відшкодування
моральної шкоди виникає із самих
фактів протиправної поведінки щодо
позивача в результаті чого вона
зазнала фізичного болю та душевних
страждання і надання додаткових
доказів не потребує.

Відповідно до ст.21 Конституції України,
усі люди є вільні і рівні у своїй
гідності та правах. Права і свободи
людини є невідчужуваними та
непорушними.

Виходячи із зазначених норм
Конституції України та ЦК України, суд
вважає, що позивач має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої їй внаслідок протиправної
поведінки відповідача. Суд критично
відноситься до доводів відповідача про
відсутність його вини, оскільки це
спростовується наслідком розгляду
кримінальної справи. Суд звертає
увагу, що акт амністії

був застосований до відповідача на
підставі його заяви та відповідно до
Закону України «Про амністію» від
08.07.2011 року. При цьому, останньому було
відомо про наслідки застосування
амністії, про що він і зазначив в своїй
заяві. Відповідно до ст. 12 Закону
України «Про амністію» від 08.07.2011 року,
дія цього Закону поширюється на осіб,
які вчинили злочини. Тому, виходячи із
правової природи «амністії»,
твердження відповідача спростовуються
ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 01 серпня 2013
року.

Відповідно до ч. 3 ст.23 ЦК України,
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд з'ясував, що за
своїм характером кримінальне
правопорушення, скоєне стосовно
позивача, було спрямоване проти
статевої свободи та статевої
недоторканості особи, що є однією із
важливіших цінностей та свобод людини
охоронюваних державою.

Глибина фізичних та душевних страждань
позивача, на думку суду, є відчутною,
але не критичною. Безперечно особа
страждала, протиправні дії відносно
неї викликали зміни в її
морально-психологічному стані, як
встановлено висновком
судово-психологічної експертизи від
24.02.2011 року, проте ці зміни не досягли
рівня клінічно значимих порушень її
психіки, позивач хвилювалася, почувала
себе скомпрометованою в очах близьких,
знайомих та сусідів, що внесло в її
життя душевний та моральний
дискомфорт. Позивач виїхала на інше
місце проживання.

Здібності позивачки не погіршилися і
вона не позбавлена можливостей їх
реалізації, тому даний фактор судом не
врахований.

Визначаючи ступінь вини заподіювача,
суд враховує, що порушення є умисним,
оскільки пов'язане з завданням шкоди
внаслідок фізичного насильства.

Виходячи із вищезазначеного,
враховуючи обставини скоєного злочину,
керуючись вимогами розумності і
справедливості, суд вважає, що розмір
відшкодування моральної шкоди
відповідачем повинен бути
встановлений судом на рівні 10000,00 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України, враховуючи
немайновий характер вимог та
пред'явлення позову до моменту
внесення змін до розміру ставок
судового збору, з відповідача слід
стягнути судовий збір в розмірі 114,70
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16,23,1167,1177 ЦК України, ст.ст.10,
11,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, на
відшкодування моральної шкоди 10 000,00
(десять тисяч гривень) грн. та на
користь держави судовий збір в розмірі
114,70 грн.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
термін з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлений
у встановлений ч.3 ст.209 ЦПК України
п'ятиденний строк.

Суддя: