АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-2873/13
інстанції: Даниленко В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2013 року колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва у складі

головуючої судді
Музичко С.Г.,

суддів
Кравець В.А., Семенюк Т.А.,
при секретарі
Круглику В.В.

за участю позивача
ОСОБА_4,

представника позивача
ОСОБА_2,

прокурора
Босої І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 10 липня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 третя особа відділ з
питань опіки, піклування та
усиновлення Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 10 липня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 третя особа
відділ з питань опіки, піклування та
усиновлення Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів задоволено:
позбавлено батьківських прав ОСОБА_3
відносно неповнолітньої ОСОБА_6;
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у шлюбі з грудня 2006
року по червень 2012 року. В жовтні 2009
року відповідач удочерив
неповнолітню ОСОБА_6, яка є донькою
ОСОБА_4. Сторони проживалиразом із
донькою у АДРЕСА_1.

Також судом першої інстанції
досліджено той факт, що з червня 2011 року
відповідач не проживає разом із
позивачкою та донькою, а також те, що
відповідач жодним чином не цікавився
захопленнями та інтересами доньки, що
проявлялось у незнанні її особистих
уподобань та смаків, не намагався
налагодити відносини із донькою, маючи
можливість вільного спілкування з нею.

Задовольняючи позовні вимоги та
позбавляючи батьківських справ суд
першої інстанції виходив з
встановленого факту ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків по вихованню та
матеріальному забезпеченню дитини, при
цьому керувався положеннями ч. 4 ст. 155,
п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України,
що було підставою для покладення на
відповідача відповідальності,
встановленої законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 10.07.2013 та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права. Вказує на те, що
рішення суду першої інстанції не
підтверджується жодними доказами по
справі.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач та її представник
просили відхилити апеляційну скаргу, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін. Відповідач у судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про дату
та час розгляду справи повідомлений
належним чином (а.с. 217), що відповідно до
ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 150 Сімейного
Кодексу України батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної освіти, готувати її до
самостійного життя.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
охорону дитинства" сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального роз-витку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належ-них умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків.

З матеріалів справи вбачається,
що згідно висновку органу опіки та
піклування Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації від
05.04.2013 відповідач ОСОБА_3 свідомо нехтує
своїми батьківськими обов'язками і
ухиляється від виховання дитини, не
намагається забезпечити достатній
життєвий рівень доньці, не турбується
про стан її здоров'я, а тому позбавлення
його батьківських прав є доцільним.
Даний висновок ґрунтується на вимогах
ст. 9 Конвенції про права дитини, яка
передбачає забезпечення того, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини.

Постанова Пленуму Верховного
Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківський прав" від 30.03.2007
передбачає, що ухилення батьків від
виконання своїх батьківських
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема, не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

З матеріалів справи також
вбачається та правильно встановлено
судом першої інстанції, що оскільки
відповідачу ОСОБА_3 жодним чином не
чинилося перешкод у спілкуванні з
неповнолітньою ОСОБА_6, покращення її
матеріального становища, вихованні та
прийнятті участі у її розвитку, а він в
свою чергу цього не здійснював, підстав
для відмови у задоволенні позовних
вимог немає.

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 про належне здійснення
батьківських прав та виховання дитини
не заслуговують на увагу, оскільки ні
до суду першої інстанції, ні суду
апеляційної інстанції у передбаченому
ст. ст. 10, 60 ЦПК України порядку належних
та допустимих доказів на підтвердження
відповідної позиції відповідачем не
надано.

За таких обставин, суд першої інстанції
повно та всебічно з'ясував обставини,
на які сторони посилались як на
підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених наявними у матеріалах
справи та дослідженими судом першої
інстанції доказами, та виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.
Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
не встановлено, а тому воно підлягає
залишенню без змін на підставі ст. 308
ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 10 липня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді