Справа № 463/104/13
Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин
Провадження № 22-ц/783/4665/13
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк
С.М.,

за участі секретаря:
Проворної Н.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2,
третьої особи - ОСОБА_3 та представник
Винниківської міської ради -
Мартиневича Ю.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 19 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
Державного підприємства «Львівське
лісове господарство», Винниківська
міська рада м. Львова, третьої особи -
ОСОБА_3 про скасування розпорядження
про приватизацію квартири, скасування
свідоцтва про право власності на
квартиру, скасування свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
визнання спільної сумісної власності
на будинок,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року позивачі звернулися
до суду із зазначеним позовом
посилаючись на те, що згідно рішення
виконкому Винниківської міської ради
народних депутатів від 27 грудня 1994 року
за ОСОБА_7 була закріплена відомча
квартира Львівського Ліспаркгоспу за
адресою: АДРЕСА_1. В ордер на вселення
були включені також ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_2

На підставі розпорядження Львівського
лісопаркгоспу від 09 жовтня 1995 року,
ОСОБА_7, 07 грудня 1995 року, було видано
свідоцтво про право власності на
вказану квартиру.

У подальшому, згідно рішення виконкому
Винниківської міської ради від 16
листопада 2004 року №408, квартирі
АДРЕСА_1, присвоєну поштову адресу:
АДРЕСА_1.

На підставі даного рішення, 11 березня
2005 року, ОСОБА_7 було видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно -
будинок по АДРЕСА_1.

Розпорядження від 09 жовтня 1995 року та
видача свідоцтва про право власності
на квартиру від 07 грудня 1995 року ОСОБА_7,
порушило їхні інтереси і позбавило
законного права приватизувати вказану
квартиру, так як ні ОСОБА_3 (дружина,1952
р.н.) ні ОСОБА_5 (син,1976 р.н.) не давали на
це письмової згоди.

Крім того, через видане 09 жовтня 1995 року
розпорядження, ОСОБА_6 (дочка,1980 р.н.) та
ОСОБА_2(дочка,1988 р.н.) не використали
своє право спільно приватизувати
квартиру.

Про те, що квартира була одноосібно
приватизована ОСОБА_7 їм стало відомо у
2010 році, коли вони ознайомилися із
правовстановлюючими документами.

З урахуванням уточнених вимог від
27.12.2011 року позивачі просили:

поновити їм строк звернення до суду;

скасувати розпорядження Львівського
Лісопаркгоспу від 09 жовтня 1995 року;

скасувати свідоцтво про право
власності на квартиру від 07 грудня 1995
року;

скасувати свідоцтво про право
власності на майно від 11 березня 1995
року;

визнати право спільної сумісної
власності на будинок у АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_3(а.с.1-5,6-7,55-57).

Оскаржуваним рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 19 квітня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилаються на те,
що приватизація квартири у 1995 році була
проведена ОСОБА_7 без письмової на те
згоди повнолітнього сина ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 Неповнолітні, на той час, ОСОБА_6
та ОСОБА_2 не тільки проживали у даній
квартирі, але й були зареєстровані там.

Через неправомірні дії ОСОБА_7 інші
члени сім»ї не використали своє право
на приватизацію житла.

Просять рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 19 квітня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_2, третьої особи - ОСОБА_3
та представника Винниківської міської
ради - Мартиневича Ю.О., на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
у межах доводів апеляційної скарги та
вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підлягає задоволенню, а рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 19 квітня 2013 року скасуванню на
підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції встановив порушення
прав позивачів під час приватизації
ОСОБА_7 у грудні 1995 року квартири
АДРЕСА_1, однак відмовив в захисті прав
у зв»язку із пропуском ними
(позивачами) строків позовної давності.

З таким висновком суду повністю
погодитися не можна виходячи із
наступних підстав.

Судом та матеріалами справи
установлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
08 листопада 1975 року (а.с.8).

Від спільного проживання у них
народилося троє дітей:
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно рішення виконкому
Винниківської міської ради народних
депутатів від 27 грудня 1994 року за
ОСОБА_7 була закріплена відомча
квартира Львівського Ліспаркгоспу за
адресою: АДРЕСА_1. При тому в ордер на
вселення були включені ОСОБА_3
(дружина), ОСОБА_5(син), ОСОБА_6 (син) та
ОСОБА_2(дочка) (а.с.10).

На підставі розпорядження Львівського
лісопаркгоспу від 09 жовтня 1995 року,
ОСОБА_7, 07 грудня 1995 року, було видано
свідоцтво про право власності на
вказану квартиру (а.с.14).

У подальшому, згідно рішення виконкому
Винниківської міської ради від 16
листопада 2004 року №408, квартирі
АДРЕСА_1, присвоєну поштову адресу:
АДРЕСА_1 (а.с.15).

На підставі даного рішення, 11 березня
2005 року, ОСОБА_7 було видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно -
будинок по АДРЕСА_1 (а.с.17).

У відповідності до ч.2 ст.8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», передача займаних
квартир (будинків) здійснюється у
спільну сумісну або часткову власність
за письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім»ї, які постійно мешкають в
даній квартирі (будинку), в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов»язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Враховуючи, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2
були зареєстровані на момент
приватизації у спірній квартирі
(станом на 09 жовтня 1995 року), участі у
ній не брали, право останніх
беззаперечно порушено.

У відповідності до п.6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України 2003 року,
правила Цивільного кодексу України про
позовну давність застосовуються до
позовів, строк пред»явлення яких,
встановлений законодавством, що діяло
раніше, не сплив до набрання чинності
цим Кодексом.

Цивільний кодекс України набрав
чинності з 01 січня 2004 року.

У відповідності до ст.71 ЦК УРСР 1963 року,
який діяв на час виникнення спірних
правовідносин, загальний строк для
захисту права за позовом особи, право
якої порушено (позовна давність),
встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності,
згідно приписів ст.76 ЦК УРСР 1963 року,
починається з дня виникнення права на
позов. Право на позов виникає з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст.ст.75,80 ЦК УРСР 1963 року,
позовна давність застосовується судом,
арбітражем або третейським судом
незалежно від заяви сторін. Закінчення
строку позовної давності до
пред»явлення позову є підставою для
відмови в позові.

Як зазначено у ч.4 ст.261 ЦК України 2003
року, у разі порушення цивільного права
або інтересу неповнолітньої особи
позовна давність починається від дня
досягнення нею повноліття.

В силу вимог ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України 2003
року, позовна давність застосовується
судом лише з заявою сторони у спорі
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що на момент приватизації
ОСОБА_7 квартири за адресою: АДРЕСА_1,
(станом на 09 жовтня 1995 року) його сину -
ОСОБА_5 було 19 років.

Дочка ОСОБА_6, на той час, мала 15 років, а
інша дочка - ОСОБА_2 - 7 років.

На час вступу в дію ЦК України 2003 року
(01.01.2004 року), ОСОБА_6 виповнилося 23 роки,
а ОСОБА_2 - 15 років.

Відтак, право на позов у ОСОБА_5 виникло
з моменту порушення його прав - з
жовтня 1995 року, у ОСОБА_6 з 1998 року
(настання повноліття), у ОСОБА_2 з 2006
року (настання повноліття), коли вже
діяв ЦК України 2003 року.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_6
звернулися до суду з захистом свого
права 14.09.2011 року (а.с.1), а відповідачі не
зверталися із заявою про застосування
позовної давності.

Тому у суду першої інстанції не було
правових підстав для застосування
положень ст.ст.75,80 ЦК УРСР 1963 року до
позовних вимог ОСОБА_2

Оскільки при проведенні приватизації
квартири АДРЕСА_1 відповідачами були
порушенні положення ст.ст.1,5,8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», то підлягають до
задоволення вимоги позивачів про
скасування розпорядження Львівського
лісопаркгоспу Державнго
лісогосподарського об»єднання
«Львіввліс» від 09 жовтня 1995 року,
свідоцтва про право власності на
вказану квартиру від 07 грудня 1995 року
та свідоцтва про право власності на
нерухоме майно - будинок за адресою
АДРЕСА_1 від 11 березня 1995 року видане
ОСОБА_2

У той же час, не можуть бути
задоволеними вимоги позивачів про
визнання спільної сумісної власності
на будинок за адресою АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3,
оскільки з такими вимогами ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 до суду не зверталися. Крім того,
відсутня письмова згода всіх
повнолітніх членів сім»ї, які постійно
проживають у вказаному будинку на його
приватизацію, як це передбачено ч.2 ст.8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду».

З врахуванням наведеного апеляційна
скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає до
задоволення, рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 19 квітня 2013
року скасуванню з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Керуючись ст.303,п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 19 квітня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6
задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
розпорядження Львівського Лісопарку
Державного лісогосподарського
об»єднання «Львівліс» від 09 жовтня 1995
року про приватизацію ОСОБА_7 квартири
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та скасувати
свідоцтво про право власності від 07
грудня 1995 року на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, видного ОСОБА_7.

Визнати незаконним та скасувати
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 11 березня 2005 року -
будинок за адресою: АДРЕСА_1, виданого
ОСОБА_7.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бойко С.М.

Копняк С.М.