АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5598/13
Справа 2-3459/11
Доповідач - Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Пилипчук Н.П.,

суддів:
Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі -
Черепаха С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 23 травня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - ПН ХМНО
ОСОБА_6, реєстраційна служба
Харківського міського управління
юстиції, ПАТ "Мегабанк", про сплату
грошової компенсації,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи - ПН ХМНО
ОСОБА_8, Реєстраційна служба
Харківського міського управління
юстиції, ПАТ "Мегабанк", про поділ майна
подружжя, визнання не доброчинним
набувачем, сплату грошової
компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом,
посилаючись на те, що він та ОСОБА_3
перебували у шлюбі з 2001 року по 2008 рік, в
цей період за спільні кошти ними була
придбана квартира АДРЕСА_1, однак він
дізнався про те, що зазначену квартиру
ОСОБА_3 продала, однак від цього продажу
він не отримав своєї частини грошових
коштів. Уточнивши позовні вимоги
ОСОБА_2 остаточно просив стягнути на
його користь половину грошових коштів
які ОСОБА_3 отримала від продажу
спірної квартири, а саме 327 850 грн.

ОСОБА_3 позов не визнала, вказувала, що
на час придбання квартири їх сім*я
фактично розпалася, що вона придбала
квартиру за власні кошти для
проживання в ній їхньої дитини, яку
вона утримує самостійно, оскільки
ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини не
сплачує, має значну заборгованість.
Звернулася до суду із зустрічною
позовною заявою посилаючись на те, що
їх спільні сумісні кошти знаходяться
на депозитному вкладі, який був
відкритий на ім*я ОСОБА_2, тому просила
зобов*язати ОСОБА_2 виплатити їй
грошову компенсацію у розмірі 1/2 частки
цього депозитного вкладу та 1/2 частки
доходу, отриманого від цього вкладу.
Вказувала, що на їх спільні сумісні
кошти, отримані від продажу їх спільної
квартири ОСОБА_2 на ім*я своєї матері
ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_6, тому
просила визнати ОСОБА_7 недоброчинним
набувачем вказаної квартири, договір
купівлі-продажу цього нерухомого майна
недійсним, зобов*язати ОСОБА_2
виплатити їй грошову компенсацію у
розмірі ? частки вартості цієї
квартири. Зазначала, що в період шлюбу
ОСОБА_2 придбав автомобіль Сузукі
«Гранд Витара», держномер НОМЕР_1 2006
року випуску, тому просила зобов*язати
ОСОБА_2 виплатити їй 70 000 грн. з вартості
зазначеного автомобіля.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 23 травня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 та
зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати вказане рішення суду,
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі. Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу посилається на
неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм права. Вказує, що суд помилково
дійшов висновку, що спірна квартира є
особистою власністю ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказане рішення суду,
задовольнити її зустрічні позовні
вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу посилається на
неповне з'ясування судом обставин
справи, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм права. Посилається на ті самі
обставини, якими обґрунтовувала
заявлені нею вимоги.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення є
неповне з*ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
або неправильне застосування судом
норм матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі з
09.11.2001 року по 13.06.2008 року, від шлюбу
мають доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 61 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки.

Згідно роз*ясень, що містяться в п. п. 22.
23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12. 2007 року «Про
практику застосування законодавства
при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ майна подружжя»
поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372
ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи. Вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).
Не належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто.

За змістом ч. 2 ст. 70 СК України, при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, а саме, якщо одним із
подружжя проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судовою колегією у судовому засіданні
оглядалося рішення Дзержинского
районного суду м. Харкова від 13.06.2008
року про розірвання шлюбу між
сторонами, однак у вказаному судовому
рішенні не визначений час припинення
сімейних відносини між сторонами.

ОСОБА_3 наполягає, що їх сім*я із ОСОБА_2
розпалася і сімейні стосунки були
припинені у 2006 році, однак такі доводи
належними та допустимими доказами не
підтверджені.

ОСОБА_2 пояснив, що вони з ОСОБА_3
перестали проживати однією сім*єю з
січня 2008 року. Зазначене твердження не
суперечить поясненням ОСОБА_3, тому,
вирішуючи спір, судова колегія
виходить з того, що сімейні відносини
були припинені сторонами у січня 2008
року.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 половини грошової суми яка була
отримана нею від продажу квартири
АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з
того, що право власності на зазначену
квартиру було набуто ОСОБА_3 після
розірвання шлюбу, отже є її особистою
власністю.

Однак, такий висновок суду першої
інстанції не відповідає обставинам
справи, суд дійшов його з порушенням
норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 07
листопада 2006 року між ТОВ
«Азово-Чорноморська інвестиційна
компанія» та ОСОБА_3 був укладений
договір купівлі-продажу цінних паперів
№ Т-398/2006, предметом якого є придбання
цінних паперів - іменної безпроцентної
(цільової) облігації ВАТ «Трест
Житлобуд-1» (), серія G2 №3,
номінальною вартістю 236 567,25 грн., ціна
продажу 346 965,30 грн., що на момент
підписання договору за курсом НБУ в
еквіваленті дорівнює 68706 доларів США.
Згідно п. 1.3. договору, при погашенні
облігації ОСОБА_3 отримує трикімнатну
квартиру за будівельною адресою
АДРЕСА_1.

Згідно акту про виконання зобов*язань,
підписаного між ТОВ
«Азово-Чорноморська інвестиційна
компанія» та ОСОБА_3 28.12.2007 року, на
виконання умов договору
купівлі-продажу цінних паперів №
Т-398/2006, ТОВ «Азово-Чорноморська
інвестиційна компанія» передала у
власність ОСОБА_3 цінні папери, що є
предметом договору, а ОСОБА_3 сплатила
за них обумовлену суму.

Згідно акту прийому-передачі від 11
лютого 2008 року ВАТ «Трест Житлобуд-1»
передав ОСОБА_3 трикімнатну квартиру
НОМЕР_2, загальною площею 104,10 кв.м.,
розташовану на третьому поверсі
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту пред'явлення облігації для
погашення підписаного між ВАТ «Трест
Житлобуд-1» та ОСОБА_3 11 лютого 2008 року
власник облігації передав для
погашення і анулювання Емітенту, а
Емітент прийняв для погашення і
анулювання сертифікат облігації серії
G2 №3, номінальною вартістю 236 567,25 грн.,
виданий 28 грудня 2007 року на право
власності на іменну безпроцентну
(цільову) облігацію ВАТ «Трест
Житлобуд-1» (), серія G2 №3,
номінальною вартістю 236 567,25грн., з
датою погашення 01 січня 2008 року.

Згідно акту виконання взаємних
зобов'язань підписаного між ВАТ «Трест
Житлобуд-1» та ОСОБА_3 11 лютого 2008 року,
зобов'язання, що витікають з облігації
серії G2 №3, виконані в повному обсязі, у
зв'язку з чим претензій сторони одна до
одної не мають.

Таким чином, вартість квартири АДРЕСА_1
була повністю виплачена в період шлюбу
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_3 не надала суду належних та
допустимих доказів того, що квартира
була набута за її особисті кошти в той
період, коли шлюбні відносини між нею
та ОСОБА_2 були припинені.

За таких обставин, квартиру АДРЕСА_1
слід вважати такою, що набута за
спільні сумісні кошти подружжя.

Той факт, що свідоцтво про право
власності на вказану квартиру було
оформлено на ім*я ОСОБА_3 після
розірвання шлюбу зазначеного висновку
не спростовує, оскільки на оплату
вартості цінних паперів, за рахунок
яких була проведена оплата за квартиру,
були витрачені спільні сумісні кошти
подружжя.

Доводи ОСОБА_3 про те, що квартира
придбана за іменні цінні папери, тому
не підлягає поділу - не ґрунтуються на
законі.

Так, згідно роз*ясень, що містяться в п.
23 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12. 2007 року «Про
практику застосування законодавства
при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ майна подружжя»,
спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Оскільки облігації, за рахунок яких
оплачена вартість спірної квартири,
придбані за спільні сумісні кошти, то і
квартиру слід вважати такою, що
придбана за спільні сумісні кошти.

ОСОБА_3 вказувала, що їх з ОСОБА_2
спільні сумісні кошти знаходяться на
депозитному вкладі, який був відкритий
на ім*я ОСОБА_2, тому просила зобов*язати
ОСОБА_2 виплатити їй грошову
компенсацію у розмірі 1/2 частки цього
депозитного вкладу та 1/2 частки доходу,
отриманого від цього вкладу.

З матеріалів справи (а.с. 47, 48 том 1)
вбачається, що 21.12.2007 року, тобто в
період шлюбу, на ім*я ОСОБА_2 в ПАТ
«Укрсоцбанк» був відкритий рахунок на
вимогу на суму 70000 доларів США, грошові
кошти знімалися частинами в період з
січня по березень 2008 року, рахунок
закрито 24.03.2008 року, сума виплачених
відсотків склала 635,82 долари США.

ОСОБА_2 не заперечував, що спільні
сумісні грошові кошти зняті з
вказаного банківського рахунку ОСОБА_3
не віддавав, пояснив, що зазначені
кошти він спрямував на погашення
боргових зобов*язань, що виникли у
нього перед певними фізичними особами
в період шлюбу.

Судова колегія вважає, що грошові
кошти, зняті ОСОБА_2 з банківського
рахунку підлягають поділу, оскільки
ОСОБА_2 не надав суду належних та
допустимих доказів того, що вказані
кошти витратив на погашення боргових
зобов*язань, які виникли в період шлюбу
за згоди ОСОБА_3 та в інтересах сім*ї.

ОСОБА_3 наполягає, що на їх спільні
сумісні кошти, отримані від продажу їх
спільної квартири ОСОБА_2 на ім*я своєї
матері ОСОБА_7 придбав квартиру
АДРЕСА_6, тому просила визнати ОСОБА_7
недоброчинним набувачем вказаної
квартири, договір купівлі-продажу
цього нерухомого майна недійсним,
зобов*язати ОСОБА_2 виплатити їй
грошову компенсацію у розмірі ? частки
вартості цієї квартири.

Матеріалами справи підтверджено, що
згідно договору купівлі-продажу від
28.03.2008 року ОСОБА_7 придбала квартиру
АДРЕСА_6 вартістю 496 920 грн.

Однак належних та допустимих доказів
того, що ОСОБА_7 придбала квартиру не за
власні кошти матеріали справи не
містять, тому ці позовні вимоги ОСОБА_3
задоволенню не підлягають.

ОСОБА_3 вказувала, що в період шлюбу
ОСОБА_2 придбав автомобіль Сузукі
«Гранд Витара», держномер НОМЕР_1 2006
року випуску, тому просила зобов*язати
ОСОБА_2 виплатити їй 70 000 грн. з вартості
зазначеного автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що за
договором № НВ-00310 від 27.11.2006 року
укладеним між ЗАТ «АККО-ІНВЕСТ» та
ОСОБА_2, останній придбав автомобіль
Сузукі «Гранд Вітара», держномер
НОМЕР_1 2006 року випуску, вартістю 185 710
грн.

На придбання вказаного автомобіля
ОСОБА_2 отримав кредитні кошти ВАТ
«Державний ощадний банк України» за
кредитним договором № 1399 від 19.12.2006
року у сумі 25740 доларів США. На
забезпечення вказаних зобов*язань між
ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк
України» 19.12.2006 року був укладений
договір застави.

Відмовляючи у задоволенні цих позовних
вимог, суд першої інстанції послався на
відсутність експертної оцінки
вартості автомобіля.

Сторонам неодноразово було роз*яснино
їх право заявляти клопотання про
призначення авто-товарознавчої
експертизи для визначення вартості
спірного автомобіля, однак такого
клопотання сторони не заявили.

Водночас, ОСОБА_2 визначив вартість
спірного автомобіляна час поділу майна
- 90000 грн. Вирішуючи спір про поділ майна
судова колегія не вважає можливим
виходити з вартості за яку автомобіль
був придбаний у 2006 році, оскільки
автомобіль перебував в експлуатації,
використовувався в тому числі і в
інтересах сім*ї в період шлюбу між
сторонами, має певний технічний знос.

Оскільки ОСОБА_3, як особа, що заявила
вимоги про поділ автомобіля, не надала
належних та допустимих доказів
вартості автомобіля на час поділу
майна, судова колегія вважає за можливе
виходити з вартості визначеної ОСОБА_2 -
90000 грн.

ОСОБА_2, представник третьої особи
наполягають, що автомобіль не може бути
предметом поділу, оскільки придбаний в
кредит та є предметом застави, однак
такі його твердження не ґрунтуються на
законі.

Так, згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. Отже, за загальним правилом
майно, придбане подружжям у кредит, є
спільною власністю чоловіка та
дружини.

За змістом ст. 65 СК України, згідно з
якою договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї. Це
означає, що дружина та чоловік
незалежно від припинення шлюбу мають
рівні права та обов'язки щодо спільно
нажитого у шлюбі майна, оскільки
розірвання шлюбу не звільняє подружжя
від зобов'язань за кредитом.

Таким чином, у результаті придбання
подружжям автомобілю в кредит боргові
зобов'язання перед позикодавцем несуть
як чоловік, так і дружина, а не тільки
той із подружжя, хто підписав кредитний
договір.

За таких обставин, автомобіль Сузукі
«Гранд Витара», держномер НОМЕР_1 2006
року випуску входить у склад майна
подружжя що підлягає поділу.

При вирішенні спору про поділ майна
судова колегія не знаходить підстав
для відступлення від засади рівності
часток подружжя. Рішення суду про
стягнення аліментів на утримання
дитини набрало законної сили 10 серпня
2011 року. ОСОБА_2 має заборгованість по
сплаті аліментів, проте з пояснень
ОСОБА_3 вбачається, що з серпня 2013 року
ОСОБА_2 аліменти сплачує.

Доказів того, що розмір аліментів, які
сплачує ОСОБА_2 є недостатнім для
забезпечення фізичного, духовного
розвитку та лікування дитини суду не
надано.

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_3 26.04.2010 року за договором
купівлі-продажу (а.с. 58-60) продала
квартиру АДРЕСА_1 за 655 700 грн.

За змістом ч. 2 ст. 68 СК України,
розпоряджання майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою, відповідно до Цивільного
кодексу України.

Згідно роз*ясень, що містяться в п. 30
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12. 2007 року «Про
практику застосування законодавства
при розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ майна подружжя» у
випадку коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

ОСОБА_3 не заперечує, що розпорядилася
квартирою АДРЕСА_1 на власний розсуд
без згоди ОСОБА_2

Таким чином, в порядку поділу майна
подружжя з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню 327 850 грн. (655 700 грн.
: 2).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 без згоди
ОСОБА_3 розпорядився грошовими коштами
у сумі 70635,82 доларів США з рахунку на
вимогу відкритого на ім*я ОСОБА_2 в
період шлюбу в ПАТ «Укрсоцбанк», тому
стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
підлягає половина цих коштів, а саме
282190,1 грн. (70635,82 долари США : 2 х 7,99 грн. по
курсу НБУ станом на 05.12.2013 року).

Крім того, стягненню з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 підлягає 1/2 частина
вартості автомобіля Сузукі «Гранд
Витара», а саме 45000 грн. (90000 : 2).

Всього з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
підлягає стягненню 327190,1 грн. (282190,1 грн. +
45000 грн.).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України суд апеляційної інстанції має
право скасувати рішення суду першої
інстанції, та ухвалити нове по суті
позовних вимог.

Таким чином, рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 23 травня
2013 року підлягає скасуванню, слід
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог із наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 309,
313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 23 травня 2013 року
скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 327
850 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

В порядку поділу майна подружжя
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 327
190,1 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -