РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2013 року
м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона
у складі:

головуючого судді:
Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря:
Способ Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа – орган опіки та піклування, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася із позовом до
ОСОБА_2, у якому просить визнати
відповідача та її неповнолітнього сина
– ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, а
саме, житловим будинком № 11 по вул.
Серова у м. Херсоні.

Свої вимоги мотивує тим, що на
підставі договору дарування від 11.10.1995
року вона є власником будинку № 11 по
вул. Серова у м. Херсоні. У вказаному
будинку зареєстровані, але з квітня 2012
року не мешкають відповідачка зі своїм
сином. Крім того, ОСОБА_1 повинна
сплачувати комунальні послуги за двох
не проживаючих осіб за вказаною
адресою не зважаючи на скрутне
матеріальне становище.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги,
просила позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не
з’явився, про час та місце слухання
справи був повідомлений належним
чином.

В судове засідання з’явився
представник відповідача ОСОБА_2, позов
визнала.

До судового засідання представник
третьої особи не з’явився, але надав
заяву в якій просить слухати справу
без їх присутності, у вирішенні справи
покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та свідка,
суд вважає необхідним позов
задовольнити, ухваливши рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником будинку № 11 по вул. Серова у
м. Херсоні, що підтверджується
договором дарування від 11.10.1995 року.

Згідно довідки Комсомольського
виконкому №377 від 10.12.2012 р. за адресою:
м. Херсон, вул. Серова, 11, зареєстровані:
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Як вбачається з довідки
Комсомольського виконкому №452 від
18.03.2013 р., у будинку за адресою: м. Херсон,
вул. Серова, 11 зареєстровані, але не
проживають з березня 2012 р. у зв’язку з
виїздом ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3.

Факт не проживання відповідача за
вищевказаною адресою підтвердив у
судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка
вказала, що є рідною матір"ю ОСОБА_2 та
відповідно бабусею ОСОБА_3. З квітня 2012
року відповідачка з сином в будинку
позивачки не мешкають і не з’являлися,
у зв"язку з їх виїздом за кордон на
постійне місце проживання. У суду немає
підстав ставити під сумнів істинність
показань свідка, даних про його
особисту зацікавленість у результатах
розгляду справи не виявлено.

Згідно ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ, яке вона
здійснює відповідно до закону своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння
користування та розпорядження майном.
Ст.319 ЦК України надає право власнику
володіти, користуватися та
розпоряджатися майном на власний
розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право
власності є непорушним, ніхто не може
бути позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди. Згідно ч.2
ст.156 ЖК України за згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Конституцією України ст.41 та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналась 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР
«Про ратифікацію конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне право користування
своїм майном та закріплює право
власника володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК
України, ст.48 Закону України «Про
власність»). Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його права хоч би ці порушення і не були
поєднані з позбавленням володіння.
Об’єктом власності особи може бути,
зокрема житло, житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).
Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім’ї, інших осіб і розпоряджатись
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у права
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.41 Конституцією України,
ст.1 Першого протоколу, протоколами 2,4,7
та 11 до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.5-11,60,88,208, 209,212,213, 214,215, 224-226,294 ЦПК,
ст.ст.71,150,156 ЖК України, ст.ст.16,316,317 ,319,321,
379, 382, 383, 386, 391,405 ЦК України, суд –

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа –
орган опіки та піклування, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням –
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та її неповнолітнього
сина – ОСОБА_3, такими, що втратили
право користування будинком за
адресою: м. Херсон, вул. Серова, 11.

Позивач має право оскаржити рішення
в загальному порядку, встановленому
ЦПК України, тобто протягом десяти днів
з дня його проголошення, шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Херсонської області через
Комсомольський районний суд м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого

ЦПК України, тобто після закінчення
десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

СуддяОСОБА_7