№ 0527/8729/2012
11 листопада 2013 року
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
головуючого судді
за участю: представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Костянтинівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа Відділ держкомзему в м.
Костянтинівці, про визнання права
власності на земельну ділянку, -
ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним
позовом, вказавши наступне. На підставі
договору купівлі-продажу від 10.11.2006
року, засвідченого нотаріально, він
придбав у відповідача ОСОБА_4 два
торгові павільйони, розташованих в
АДРЕСА_1 НОМЕР_1 і НОМЕР_2. Павільйони
розташовані на приватизованвій ОСОБА_5
земельній ділянці площею 0,7248 га єдиним
масивом, кадастровий № ділянки
підставі рішення Костянтинівської
міської ради від 17.05.2005 року № VI/25-543 про
продаж відповідачеві вказаної ділянки.
При укладенні договору купівлі-продажу
павільйонів сторони домовилися, що
після виплати усієї суми за договором
купівлі-продажу землі, що було
розстрочено ОСОБА_5 на 2 роки,
відповідач зробить переоформлення
спірної земельної ділянки на його ім'я
з видачею державного акту про право
власності на земельну ділянку.
Рішенням Костянтинівської міської
ради від 16.12.2011 року № 6/13-266 "Про надання,
припиненні прав користування
земельними ділянками і продовженні
договорів оренди" була затверджена
технічна документація землеустрою при
розділі земельної ділянки підприємець
ОСОБА_4 і дозволена видача йому
державних актів на окремі земельні
ділянки, у тому числі і на земельну
ділянку площею 0,0111 га, на якому
розташовані куплені їм у останнього
торгові павільйони. У червні 2012 року
він зареєстрував павільйону по АДРЕСА_1
у БТі на своє ім'я і звернувся до
відповідача з вимогою передати йому у
власність і спірну земельну ділянку,
проте відповідач йому відмовив. Вважає,
що відповідно до положень ст. 377 ЦК
України при придбанні права володіння
на житловий будинок, будову або
споруду, до набувача переходить і право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені без зміни його
цільового призначення, в розмірах,
визначених договором. Якщо договором
про відчуження житлового будинку,
будови або споруди розмір земельної
ділянки не визначений, до набувача
переходить право власності на ту
частину земельної ділянки, которай є
необхідною для їх обслуговування.
Таким чином, позивач просить суд
визнати за ним право власності на
земельну ділянку площею 0,0111 га,
розташований в АДРЕСА_1 НОМЕР_1 і НОМЕР_2,
кадастровий № :00:020:0895 і припинити
право власності на вказану ділянку за
ОСОБА_4

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 повністю підтримав
заявлені вимоги по підставах, вказаних
в позовній заяві, а також пояснив, що
відповідач замість того, щоб
переоформити право власності на спірну
земельну ділянку на його довірителя,
безпідставно вимагає за нього оплату,
що не передбачено законом і спірне
право власності повинне перейти
автоматично безкоштовно.

Представник відповідача ОСОБА_2
позов не визнав по тим підставам, що під
час укладення договору купівлі-продажу
між сторонами і його нотаріального
завірення, редакція ст. 120 ЗК не
передбачала перехід права власності на
земельну ділянку від продавця до
покупця при продажі нерухомого майна.
Права власності на торгові павільйони
перейшли до нового власника позивачеві
ще в 2006 році, після чого він вступив в
повне право володіння і використання
цього майна. У зв'язку з урахуванням дії
закону в часі, на момент укладення
договору купівлі-продажу торгових
павільйонів перехід права власності на
земельну ділянку продавця капітальних
будов до покупця не передбачалося, у
зв'язку з чим, в позові просив
відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_7
сторони не підтримав і просив винести
рішення на розсуд суду.

Вислухавши представників сторін і
вивчивши матеріали справи, суд
встановив наступні правовідносини і
обставини.

На підставі рішення
Костянтинівської міської ради від
17.05.2005 року № VI/25-543 про продаж ОСОБА_4
земельної ділянки (а.с. 10) останньому
була виділена ділянка площею 0,7248 га
єдиним масивом, кадастровий № ділянки
:00:020:0029 з розстрочкою оплати її
вартості на два роки для розміщення
торгового комплексу, яка розташована
по АДРЕСА_1. 17.06.2005р. ОСОБА_4 отримав
державний акт про право власності на цю
ділянку (а.с. 9). ОСОБА_4 виконав
зобов'язання і сплатив вартість цієї
ділянки. На спірній земельній ділянці
ОСОБА_4 побудував торгівельні
павільоні та отримав на них 07.09.2006 року
у БТІ технічні паспорти (а.с. 38-41, 45-48).

На підставі договору
купівлі-продажу від 10.11.2006 року,
засвідченого нотаріально, ОСОБА_3
придбав у відповідача ОСОБА_4 два
торгові павільйони, розташовані в
АДРЕСА_1 НОМЕР_1 і НОМЕР_2 (а.с. 11, 14), які
розташовані на приватизованій ОСОБА_4
земельній ділянці. У той же час БТІ м.
Костянтинівці були внесені зміни до
технічних паспортів на придбані
позивачем торгівельні споруди та були
внесені дані у Державний реєстр
правочинів про купівлю-продаж цих
торгівельних павільонів (а.с. 42-43, 49-50).

Рішенням Костянтинівської міської
ради від 16.12.2011 року № 6/13-266 "Про надання,
припиненні прав користування
земельними ділянками і продовженні
договорів оренди" було надано дозвіл на
видачу нових державних актів ОСОБА_4 на
придбану ним земельну ділянку та була
затверджена технічна документація
землеустрою про розділ вказаної
земельної ділянки як окремі (а.с. 7).
Таким чином підприємець ОСОБА_4 отримав
два державних акта, одним із яких
посвідчено його право власності на
земельну дялінку кадастровий №
:00:020:0895 площею 0,0111 га, на якому
розташовані куплені позивачем ОСОБА_3
торгові павільйони по АДРЕСА_1 НОМЕР_1
та НОМЕР_2 (а.с. 8).

06.06.2012 року КП «Костянтинівське
міське бюро технічної інвентаризації
Костянтинівської міської ради були
внесені у Державний реєстр прав право
власності ОСОБА_3 на торгівельні
павільони по АДРЕСА_1 НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ,
куплені ним у ОСОБА_4 у 2006 році ( а.с. 51).
Після цього позивач звернувся до
відповідача з вимогою передати йому
безоплатно у власність спірну земельну
ділянку, кадастровий № :00:020:0895
площею 0,0111 га, на якій знаходяться
вказані торгівельні споруди, проте
відповідач йому відмовив.

Суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 120
ЗК України у редакції від 23.12.2009 року у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю, або споруду, яка
перебуває у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, права користування
земельної ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула права власності на жилий
будинок, будівлю, або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення.

Позивач у своєму позові
посилається саме на цю норму закону і
вважає, що спірна земельна ділянка
безоплатно повинна перейти у його
власність з оформленням у подальшому
усіх необхідних документів.

Суд не може погодитися з такими
висновками у зв'язку з наступним.

На час укладання угоди про
купівлю-продаж торгівельних
павільонів між сторонами (у 2006 році)
діяла інша редакція ст. 120 ЗК України,
яка передбачала, що при переході права
власності на будівлю або споруду право
власності на земельну ділянку або її
частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування - на підставі договору
оренди.

Враховуючи дію закону у часі, суд
вважає, що на момент придбання
торгівельних павільонів позивачем, він
повинен був або укласти договір оренди
на спірну земельну ділянку чи її
частку, або на підставі
цивільно-правової угоди, а саме
договору купівлі-продажу земельної
ділянки придбати її у власність. Але,
позивач вимоги вказаногго закону не
виконав і намагається на теперішній
час безоплатно отримати у власність
спірну земельну ділянку, яку
відповідач не приватизував безоплатно,
а викупив. Таким чином, суд вважає, що
позивач не має права отримати спірну
земельну ділянку у власність без
укладання відповідного договору з
відповідачем, оскільки придбання ним
торгівельних споруд відбулося у час
дії старої редакції ст. 120 ЗК України,
договори купівлі-продажи були укладені
з додержанням вимог закону, право
власності на торгівельні споруди
позивач отримав у 2006 році.

Договір оренди спірної земельної
ділянки між сторонами не укладався,
виділення частки земельної ділянки,
яка знаходиться під торгівельними
спорудами та яка необхідна для їх
обслуговування сторонами не
визначалася, вирішення такого питання
перед судом не ставилося, також позивач
не ставив питання про визначення
сервітутів для користування своїми
торгівельними павільонами.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 10, 158, 179, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 у задоволення позову до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
земельну ділянку кадастровий №
:00:020:0895 площею 0,0111 га,
розташованій по АДРЕСА_1, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
Апеляційний суд Донецької області
через Костянтинівський міськрайонний
суд протягом десяти днів.

Суддя