ешівський районний суд Донецької
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 245/992/13-ц

20.12.2013 року
смт.
Старобешеве

Старобешівський районний суд
Донецької області у складі: головуючої
– судді Сазонової М.Г., при секретарі
Гроздєві С.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Старобешеве
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відповідача ОСОБА_2 сільської ради, де
третя особа – Реєстраційна служба
Старобешівського РУЮ про визнання
права власності в порядку спадкування,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що 19.05.2008 року помер її батько – ОСОБА_3,
який мешкав в с.Петрівське
Старобешівського району Донецької
області по вул.. Студентськ 37/2. Після
його смерті залишилось спадкове майно,
яке складається з земельної ділянки
площею 4,67 га, що знаходиться на
території ОСОБА_2 сільської ради
Старобешівського району Донецької
області, цільове призначення якої –
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
визначенні кадастрові номери на
земельні ділянки: з площею 3,77 га –
:06:000:3309, з площею 0,35 га
-:06:000:3307, з площею 0,55 га -
:06:000:3308, згідно державного акту на
право власності серії ІІІ-ДН №123292,
виданого головою ОСОБА_2 сільської ради
27.01.2001 року. Інших спадкоємців,
передбачених законом немає. Родинні
відносини між позивачкою та ОСОБА_3
підтверджується свідоцтвом про
народження серії V-НО № 267716 виданого
04.09.1981 року, актовий запис №43. 04.12.1999
року у позивача було змінено прізвище
на «Менякіну», згідно свідоцтва про
укладення шлюбу серії І-НО №078277,
зареєстрованого Комсомольською
міською радою Старобешівського району
Донецької області, актовий запис №127. 18
листопада 2013 року державним нотаріусом
Старобешівської державної
нотаріальної контори було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на земельну ділянку, площею
4,67 га., яка знаходиться на території
ОСОБА_2 сільської ради
Старобешівського району Донецької
області, мотивуючи це тим, що
кадастрові номери, зазначені у
Державному акті та у витягу з
Державного земельного кадастру не
співпадають між собою. Таким чином
просить встановити право власності на
вищезазначену земельну ділянку.

Позивачка в судове засідання не
прибула, проте надала заяву в котрій
просила позов задовольнити, справу
розглянути за її відсутності.

В судове засідання
представник відповідача не з’явився,
проте надав заяву, в котрій зазначив, що
проти вимог не заперечує та просить
розглянути справу за відсутності
представника.

Представник третьої особи в
судове засідання не з’явився, проте
надав заяву, в котрій просить
розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення,
вивчивши матеріали справи, суд вважає
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 19.05.2008
року помер її батько – ОСОБА_3, який
мешкав в с.Петрівське Старобешівського
району Донецької області по вул..
Студентськ 37/2.

Після його смерті залишилось спадкове
майно, яке складається з земельної
ділянки площею 4,67 га, що знаходиться на
території ОСОБА_2 сільської ради
Старобешівського району Донецької
області, цільове призначення якої –
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
визначенні кадастрові номери на
земельні ділянки: з площею 3,77 га –
:06:000:3309, з площею 0,35 га
-:06:000:3307, з площею 0,55 га -
:06:000:3308, згідно державного акту на
право власності серії ІІІ-ДН №123292,
виданого головою ОСОБА_2 сільської ради
27.01.2001 року.

Постановою державного
нотаріусу Старобешівської державної
нотаріальної контори ОСОБА_4 від 18.11.2013
р. позивачу відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
вищезазначені земельні ділянки,
постанова державного нотаріуса
мотивована тим, що кадастрові номери
земельних ділянок в державних актах не
співпадають з витягами з державного
земельного кадастру.

Відповідно до статті 1216 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України
до складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1225 ЦК України
передбачено, що право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах із
збереженням її цільового призначення.

На підставі ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо він протягом
шести місяців з часу відкриття
спадщини подав заяву про прийняття
спадщини нотаріусу.

В силу ст. 373 ЦК України,
право власності на землю гарантується
Конституцією України. Право власності
на землю (земельну ділянку) набувається
і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК
України право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як роз'яснено в п. 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року за № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування зі збереженням її
цільового призначення, при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Відповідно до Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику у справах про
спадкування" від 30.05.2008р. п.23 - за
наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадину судовому розглядові
не підлягають. У разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно п. 3.1 листа Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» -
Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності (ст. 392 ЦК).

Суд, враховуючи викладене,
знаходить позовні вимоги
обґрунтованими, в судовому засіданні
доведеними.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 57-60, 88, 212, 215 ЦПК
України, ст. ст. 328 1216, 1217, 1218, 1220, 1268 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику у
справах про спадкування"від 30.05.2008 № 7,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до відповідача
ОСОБА_2 сільської ради, де третя особа –
Реєстраційна служба Старобешівського
РУЮ про визнання права власності в
порядку спадкування – задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування право власності на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що знаходиться на території ОСОБА_2
сільської ради Старобешівського
району Донецької області, площею 4,67 га.,
цільове призначення якої – ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, визначенні кадастрові
номери на земельні ділянки: з площею 3,77
га – :06:000:0668, з площею 0,35 га
-:06:000:0669, з площею 0,55 га -
:06:000:0670.

Забов’язати реєстраційну службу
Старобешівського районного управління
юстиції Донецької області
зареєструвати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування право власності на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що знаходиться на території ОСОБА_2
сільської ради Старобешівського
району Донецької області, площею 4,67 га.,
цільове призначення якої – ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, визначенні кадастрові
номери на земельні ділянки: з площею 3,77
га – :06:000:0668, з площею 0,35 га
-:06:000:0669, з площею 0,55 га -
:06:000:0670.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення було постановлено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:

20.12.2013