Справа № 466/6255/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„17" грудня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді
Кавацюка В.І.

при секретарі
Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, від імені
якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про
стягнення боргу,

у с т а
н о в и в:

У серпні 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, від імені якого діє
ОСОБА_2, пред»явив в суд позов до ОСОБА_3,
в якому просить стягнути з відповідача
в його користь 4100,00 грн. заборгованості
за договором позики та судові витрати.

В позовній заяві зазначив про те, що 13
вересня 2012 року між ФОП ОСОБА_1 в особі
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір
позики, у відповідності до якого ФОП
ОСОБА_1 в особі директора ОСОБА_4
передав ОСОБА_3 грошову позику для
особистих потреб в розмірі 4 100,00
гривень зі строком повернення до 13
жовтня 2012 року. Укладення договору
позики підтверджується розпискою від 13
вересня 2012 року. Вказана розписка
підписана позичальником ОСОБА_3,
позикодавцем в особі директора ФОП
ОСОБА_1 ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_5,
ОСОБА_6, що відповідає вимогам
цивільного законодавства. Грошові
кошти у сумі 4 100 гривень були передані
13 вересня 2012 року у момент підписання
розписки. Станом на 01 серпня 2013 року
сума позики в розмірі 4100 грн. не
повернута. З метою мирного
врегулювання спору позичальнику
ОСОБА_3 було направлено на її адресу
боргову вимогу з пропозицією
добровільного виконання зобов»язання
за договором позики, але ніякої реакції
не поступило.

З врахуванням викладеного, просить
постановити рішення, яким стягнути з
відповідача ОСОБА_3 заборгованість за
договором позики в сумі 4100 грн. та
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримала в повному обсязі,
посилаючись на викладені в позовній
заяві обставини. Просить позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання,
які призначались на 19 листопада 2103
року, 17 грудня 2013 року не з'явилась з
невідомих суду причин, хоча належним
чином повідомлялась про час та місце
слухання справи, що стверджується
відмітками в журналі реєстрації
вихідної кореспонденції. Заперечень на
позовну заяву відповідачем до суду
подано не було. В матеріалах справи
достатньо доказів для розгляду справи
без участі відповідача, представник
позивача не заперечує проти заочного
розгляду справи. Суд у відповідності до
вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за
можливе розглянути і вирішити спір на
підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши зібрані по справі
докази, з'ясувавши дійсні обставини
справи, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що сторони 13 вересня
2012 року уклали договір позики, за яким
ОСОБА_3 позичила у фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 в особі ОСОБА_4 4100
гривень готівкою. Даний договір
оформлений письмово розпискою.
Сторонами визначено дату повернення
позики протягом місяця, тобто 13 жовтня
2012 року. Однак жодних коштів в
погашення позики відповідач не
повернула.

Представник позивача в судовому
засіданні пояснила, що з метою
врегулювання спору мирним шляхом,
відповідачу ОСОБА_3 було скеровано
боргову вимогу з пропозицією
добровільно виконати взяті на себе
зобов»язання за договором позики.
Однак відповідач ОСОБА_3
заборгованість не повернула.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач зобов'язання
за договором позики не виконала.

Вказані обставини підтверджуються
ксерокопією розписки від 13 вересня 2012
року, розрахунком заборгованості,
вимогою про повернення заборгованості
та іншими матеріалами справи.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд робить висновок, що
позов підставний та підлягає до
задоволення, з відповідача слід
стягнути в користь позивача 4100,00 грн.
заборгованості за договором позики.

У зв'язку із задоволенням позову, з
відповідача також підлягають
стягненню в користь позивача 229,40грн.
судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 210, 212, 213, 213, 215,
224, 225, 226 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 525, 526, 530,
611, 625, 1046, 1050 ЦК України, суд,

в и р
і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 4100,00 грн.
(чотири тисячі сто гривень) боргу за
договором позики та 229,40 грн. (двісті
двадцять дев»ять гривень сорок
копійок) витрат по оплаті судового
збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з моменту його проголошення через
Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: В. І. Кавацюк