Справа № 1304/452/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/8185/13
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді -
Ніткевича А.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина
О.Ф.

секретаря Гацій І.І.

з участю представника
позивача Юрчак Л.В., представника
відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
02 жовтня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 з участю третьої особи
Львівського комунального підприємства
«Цитадель-Центр», про відшкодування
вартості електричної енергії, -

встановила:

Позивач ПАТ «Львівобленерго»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з участю третьої особи
Львівського комунального підприємства
«Цитадель-Центр», про відшкодування
вартості електричної енергії.

В обґрунтування зазначеної вимоги
покликається на те, що 30.01.2009 року за
місцем проживання відповідачів, за
адресою: АДРЕСА_1, зафіксовано
порушення Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету
міністрів України від 26.07.1999 року, а
саме: підключення електропроводки
споживача до електромереж
електропостачальника без виконання
технічних умов і оформлення особистого
рахунку. Добровільно відшкодувати
збитки відповідачі не бажають, тому
просить стягнути солідарно з
відповідачів 12028,46 грн. вартості не
облікованої електричної енергії та
судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Галицького
районного суду м. Львова від 02 жовтня 2013
року у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства
"Львівобленерго" до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 за участю третьої особи
Львівського комунального підприємства
«Цитадель-Центр» про відшкодування
вартості електричної енергії
відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення суду оскаржило ПАТ
«Львівобленерго».

У своїй апеляційній скарзі зазначає, що
при ухваленні рішення судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, неправильно застосовано
норми матеріального права.

Вважає, що судом неправильно
застосовано норми п. 33 ПКЕЕН, де
зазначено, що у разі користування
електричною енергією без приладу
обліку з дозволу енергопостачальника
розрахунки із споживачем здійснюються
відповідно до середньомісячного
споживання, однак не взято до уваги
відсутність такого дозволу за адресою
проживання відповідачів. Судом
безпідставно застосовано п.п. 8, 9
зазначених Правили, оскільки такі
регулюють питання користування
електричною енергією у разі прийняття
на баланс новозбудованих будинків та у
разі розподілу електричної енергії,
при цьому стверджує, що будинок по
АДРЕСА_1 не є новозбудованим, а про
розподіл обліку електроенергії в
даному будинку, а саме до квартири
АДРЕСА_1 ЛКП «Цитадель-Центр» до ПАТ
«Львівобленерго» не зверталось.

Стверджує, що в даному випадку
необхідно застосовувати п.п. 2, 3 Правил
користування електричною енергією для
населення.

Просить скасувати рішення районного
суду та ухвалити нове, яким позовні
вимоги задовольнити та стягнути з
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 в користь ПАТ
"Львівобленерго" 12028,46 грн., а також 188,20
та 114,70 грн. судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача на підтримання
доводів апеляційної скарги, а також
пояснення представника відповідачів
на заперечення таких, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, при
цьому виходячи з положень ст.ст. 10, 60 ЦПК
України зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення у повній мірі відповідає цим
вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1.

30.01.2009 року працівниками ВАТ
"Львівобленерго" складено акт № 095369 про
порушення Правил користування
електричною енергією для населення,
відповідно до якого встановлено, що
споживач ОСОБА_4 споживав безобліково
електричну енергію шляхом підключення
електропроводки до електромереж
електропостачальника без виконання
технічних умов та оформлення особового
рахунку.

Сторонами по справі визнається, що
постачання електроенергії у вказану
квартиру здійснювалося шляхом
підключення до загальнобудинкової
мережі.

У зв'язку з невстановленням
індивідуального приладу обліку
електричної енергії для вказаної
квартири, нарахування оплати за
спожиту електроенергію здійснюється
за нормами які передбачені при
відсутності встановленого приладу
обліку.

Відповідно до п. 9 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року,
споживання електричної енергії без
приладів обліку не допускається, крім
випадків, передбачених цими правилами.
Згідно із п. 8 вказаних Правил прилади
обліку електричної енергії мають бути
придбані, встановлені, підключені
енергопостачальником, а їх вартість, та
вартість послуг з встановлення у разі
розділу обліку електричної енергії,
має бути оплачена організаціями, які
здійснюють розподіл обліку.

Пунктом 33 цих Правил визначено, що у
разі користування електричною
енергією без приладів обліку з дозволу
енергопостачальника розрахунки із
споживачем здійснюються відповідно до
середньомісячного споживання.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 04.11.2011 року справі за позовом
ОСОБА_4 до ПАТ «Львівобленерго», ЛКП
«Каменяр-Центр» за участю третіх осіб
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зобов'язання до
вчинення дій, ПАТ Львівобленерго»
зобов'язано придбати, встановити,
підключити до мережі
електропостачання прилади обліку
електричної енергії у квартирі
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 та
зобов'язано ЛКП «Каменяр-Центр»
оплатити вартість приладів обліку
електричної енергії та вартість послуг
з встановлення приладів обліку
електричної енергії у квартирі
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 14.05.2012 року вказане рішення
залишено без змін.

Проте, всупереч вимогам чинного
законодавства, рішення ПАТ
«Львівобленерго» та ЛКП "Каменяр-Центр"
не виконали.

Окрім цього, судом першої інстанції
взята до уваги заява ОСОБА_8, який з 1983
році працював електриком ЖЕК-302 (тепер -
ЛКП «Цитадель-Центр»). Із змісту заяви
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
знаходиться на ділянці, яку він
обслуговував, вона являлась службовою,
і у ній проживала двірничка.
Електропроводка квартири була
під'єднана до електропроводки сходової
клітки чорного ходу будинку ще з
«радянських часів», і до останнього дня
його праці - 1993 року, ніяких змін у
підключенні цієї електропроводки не
відбулось. Мешканці цієї квартири
сплачували за спожиту електроенергію,
виходячи з фіксованого розрахунку - 50
квт/год. в місяць. Крім цього,
самовільно під'єднатись до
розподільного щита будинку неможливо
(а.с. 34).

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
вини відповідача ОСОБА_4 у відсутності
приладу обліку електричної енергії -
немає, такий енергопостачальником ПАТ
(ВАТ) «Львівобленерго» або ЛКП
«Цитадель-Центр», яке відповідає за
збереження приладу обліку, взагалі не
встановлювався, тобто ЛКП
«Цитадель-Центр» та ПАТ
«Львівобленерго» не здійснено у
встановленому законом порядку
розподілу обліку електричної енергії.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 02 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді:
Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин