Провадження №6/761/1103/2013
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2013 року Шевченківський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кравець
Д.І.,

при секретарі
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві Полісмака О.О., боржник - ОСОБА_2,
стягувач - ОСОБА_3, про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві (надалі - ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві)
Полісмак О.О. звернувся до суду з
поданням, згідно якого просить
встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документа громадянину
України ОСОБА_2, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток),
ідентифікайний код НОМЕР_1, до
виконання ним зобов'язань, покладених
виконавчим листом № 2/1026/354 від 17 жовтня
2012 року, що видав Тетіївський районний
суд Київської області.

В обґрунтування подання зазначено, що
на примусовому виконанні в ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві
перебуває виконавче провадження №
35424360, відкрите на підставі виконавчого
листа № 2/1026/354 від 17 жовтня 2012 року, що
видав Тетіївський районний суд
Київської області, про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 08 серпня
2012 року до повноліття дитини.

Станом на 07 листопада 2013 року рішення
боржником не виконується, заходи
державного виконавця щодо розшуку
майна боржника на даний момент
виявились безрезультатними, що
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження. Фактично
боржник ухиляється від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань.

Відтак, враховуючи, що боржник може
виїхати в іншу країну і, відповідно,
може ухилитися від виконання рішення
суду, а це, в свою чергу, призведе до
порушення прав та інтересів стягувача,
на думку державного виконавця,
необхідно тимчасово обмежити боржника
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
до виконання зобов'язань згідно
виконавчого листа № 2/1026/354 від 17 жовтня
2012 року, що видав Тетіївський районний
суд Київської області, про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 08 серпня
2012 року до повноліття дитини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. ст. 3771
Цивільного процесуального кодексу
України (надалі - ЦПК України) суд
негайно розглядає подання про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Враховуючи вказані положення закону,
сторони виконавчого провадження у
судове засідання не викликались.

Державний виконавець у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду подання повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Разом з ти, враховуючи те, що подання
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України суд має
розглянути негайно, а державний
виконавець будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
подання в судове засідання не з'явився,
суд вважає, що неявка державного
виконавця у судове засідання не є
перешкодою для розгляду подання.

Дослідивши подання та додані до нього
матеріали, суд прийшов до висновку, що у
його задоволенні слід відмовити з
наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 3771
ЦПК України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право,
зокрема, у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України» громадянинові України, який
має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї
статті, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Разом з тим, згідно вимог ст. 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Звертаючись до суду з поданням,
державний виконавець зазначає, що
згідно матеріалів виконавчого
провадження наявний факт ухилення
боржника від виконання рішення суду та
існує загроза виїзду керівника
боржника закордон.

Проте, жодного належного та
допустимого доказу, який би
підтверджував вказані у поданні
обставини та надавав підстави вважати,
що боржник має намір ухилятись від
виконання судового рішення, у тому
числі, і шляхом залишення території
України, державний виконавець до суду
не надав.

При цьому, фактично, при підготовці
подання державний виконавець
обмежився лише посиланням на наявність
у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
виконавчого провадження, цитуванні
положень низки Законів та зазначенні
його суб'єктивної думки про небажання
боржника виконувати судове рішення,
без належного обґрунтування такого
висновку, так само як і без наведення
жодних обставин щодо проведення ним
усіх можливих заходів для виконання
рішення суду, передбачених ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на те, що норми Конституції
України є нормами прямої дії, з
урахуванням того, що державним
виконавцем не надано доказів, які
свідчать про ухилення боржника від
виконання зобов'язань, вважаю, що у
даному випадку встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон боржнику ОСОБА_2 є прямим та
грубим порушенням його конституційних
прав та свобод.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що подання є необґрунтованим
та таким, що не підлягає задоволенню, а
тому у його задоволенні слід відмовити,
що не позбавляє можливості звернення
до суду з аналогічним питання у
майбутньому у встановленому законом
порядку.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 33
Конституції України, ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України та в'їзду в Україну громадян
України» та керуючись ст.ст. 57-59, 209, 210,
212, 3771 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві Полісмака О.О.,
боржник - ОСОБА_2, стягувач - ОСОБА_3, про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України боржника -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд міста
Києва шляхом подання апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: