АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7723/13
Головуючий 1 інст. -
Справа № 2/2027/85/2012
Категорія: захист права власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової
Л.В.,

при секретарі : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 15 жовтня 2012 року по справі за
позовом Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» в особі
Харківської обласної дирекції НАСК
«Оранта» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про усунення перешкоди в
користуванні квартирою та виселення та
за зустрічною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Харківської обласної дирекції НАСК
«Оранта», ПТ Ломбард «Криниця»,
приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6,
третя особа Московський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про визнання недійсними
договорів позики, застави,
добровільного страхування фінансового
ризику, виконавчого напису, свідоцтва
про право приватної власності на
квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2000 року Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
в особі її Харківської обласної
дирекції звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що позивач в порядку примусового
виконання виконавчого напису
нотаріуса від 25 червня 1999 року про
стягнення з ОСОБА_2 збитків у розмірі 39
649,00 грн. набув право власності на
квартиру АДРЕСА_1, в якій проживають
відповідачі і відмовляють добровільно
її звільнити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали і
заявили зустрічний позов про визнання
недійсними договорів позики, застави,
добровільного страхування фінансового
ризику, виконавчого напису, свідоцтва
про право приватної власності на
квартиру. Послалися на те, що ОСОБА_2
було укладено договір позики та
договір застави без відома та згоди
дружини, що фактично ОСОБА_2 позику не
отримав. Квартира АДРЕСА_1 з огляду на
її придбання під час їх спільного шлюбу
є спільною власністю подружжя, а ОСОБА_3
не була присутньою при укладенні
спірних договорів у нотаріуса і своєї
згоди на це не давала. Інші відповідачі
позов також не визнали.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 15 жовтня 2012 року позов
Харківської обласної дирекції НАСК
«Оранта» був задоволений. Усунені
перешкоди в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 та виселені із вказаної
квартири ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 без надання іншого помешкання.
Зобов'язаний паспортний відділ
Московського району м. Харкова зняти їх
з реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

У задоволенні зустрічного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням
районного суду, ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі просить його скасувати і
ухвалити нове рішенні про відмову НАСК
«Оранта» у задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, що суд не
повідомив його про розгляд справи.
Також вказав, що за час тривалого
розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
його доньки ОСОБА_4 народилася донька
ОСОБА_7, і тому нині в їх квартирі вже
мешкає 5 осіб, внаслідок чого таке
рішення районного суду порушує права
неповнолітньої дитини.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги за відсутності
апелянта, який не надав доказів про
поважні причини своє відсутності,
вважає за необхідне відмовити у її
задоволенні з наступних підстав.

Судом правильно та відповідно вимог ст.
213 ЦПК України щодо законності та
обґрунтованості рішення встановлено,
що 14 квітня 1999 року НАСК «Оранта» та ПТ
«Ломбард» «Кристина» уклали договір
добровільного страхування фінансового
ризику № 12 на випадок несвоєчасного
погашення відповідачем ОСОБА_2
отриманої ним позики у розмірі 24 500 грн.
на підставі договору позики № 85 від 11
березня 1999 року. У забезпечення
виконання договору позики
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір застави, згідно якого було
закладено належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 У
встановлений договором позики строк
ОСОБА_2 отриману у ПТ «Лормбард
«Кристина» суму та нараховані відсотки
і пеню не повернув. Внаслідок настання
страхового випадку, згідно договору
добровільного страхування фінансового
ризику № 12 НАСК «Оранта» перерахувала
ПТ «Ломбард «Кристина» страхове
відшкодування у сумі 26 228,80 грн. Після
виплати страхового відшкодування до
НАСК «Оранта» перейшло право вимоги
відшкодування понесених збитків до
винної особи, про що ОСОБА_2 було
повідомлено та запропоновано їх
відшкодувати. У зв'язку з тим, що
відповідачам зазначені вимоги не були
виконані, 25 червня 1999 року приватним
нотаріусом ОСОБА_6 було вчинено
виконавчий напис про стягнення з
відповідача збитків у розмірі 39 649,00
грн., а 07.07.1999 року цей виконавчий напис
було звернено до примусового
виконання. 29 жовтня 1999 року та 28 січня
2000 року ВДВС Московського району м.
Харкова було проведено аукціон з
реалізації квартири, але у зв'язку з
відсутністю заявок на об'єкт продажу,
аукціони було визнано такими, що не
відбулися. Вищезазначена квартира була
запропонована ВДВС Московського
району м. Харкова позивачу у власність
в рахунок погашення боргу за
виконавчим документом, на що ХОД НАСК
«Оранта» погодилась.

13.03.2000 року приватним нотаріусом ОСОБА_6
було видано свідоцтво про право
власності ХОД НАСК «Оранта» на
зазначену квартиру. 17 березня 2000 року
позивач зареєстрував своє право
власності на вказану квартиру.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, районний суд виходив з того, що
його доводи про те, що дружина ОСОБА_2,
ОСОБА_3, не надавала своєї особистої
згоди на укладення договору застави
вказаної квартири, не доведені і
спростовуються наданими приватним
нотаріусом документами, які свідчать
про зворотне. В матеріалах справи також
відсутні докази про безгрошовість
договору позики і про незаконність
здійснення виконавчого напису
нотаріуса про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості.

Оскільки позивач у законний спосіб
набув право власності на квартиру,
внаслідок чого відповідачі, які там
мешкають, втратили це право, а доводи
зустрічного позову ними не були
доведені, то судова колегія
погоджується з висновками районного
суду, які є обґрунтованими і
відповідають ст. 387 ЦК України, за якою
власник в таких випадках має право
витребувати своє майно.

Наведені у сказі доводи зазначеного
висновку не спростовують.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, апеляційний суд
з передбачених ст. 308 ЦПК України
підстав відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, ст.ст. 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 15 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: