Справа № 438/338/13-ц
Провадження № 2/438/251/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року
Бориславський міський суд Львівської
області

в складі: головуючого судді Пещука Р.Й.

при секретарі: Дробчак Г.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бориславі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Хрещатик» в особі Львівського
регіонального відділення ПАТ «КБ
«Хрещатик» до ОСОБА_1, третя особа
управління Держземагенства у
Дрогобицькому районі Львівської
області про визнання недійсним
державного акта на земельну ділянку,
визнання права власності на земельну
ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Комерційний банк
«Хрещатик» в особі Львівського
регіонального відділення ПАТ «КБ
«Хрещатик» звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1, третя особа управління
Держземагенства у Дрогобицькому
районі Львівської області, у якому
просить визнати Державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯД
500983, виданий управлінням земельних
ресурсів у м. Бориславі Львівської
області 07 грудня 2007 року, недійсним та
скасувати його, а також зобов'язати
управління Держземагентства у
Дрогобицькому районі Львівської
області скасувати його реєстрацію;
визнати за ПАТ „КБ Хрещатик" право
власності на земельну ділянку площею
0.3959 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
що вказано на плані зовнішніх меж
земельної ділянки, відповідно до
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯД №500983 від
07.12.2007 року на ім»я ОСОБА_1.

В обґрунтування позову посилається на
те, що згідно акта від 10.09.2012 року
державного виконавця ВПВР УДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області ПАТ «КБ „Хрещатик»
було передано в рахунок погашення
боргу майно, що перебувало в іпотеці
банку на підставі іпотечного договору,
посвідченого 26.12.2005 року ОСОБА_3,
приватним нотаріусом Бориславського
міського нотаріального округу
зареєстрованого в реєстрі за №2308, та
належало на праві приватної власності
ОСОБА_1, а саме: 1) приміщення гаражу по
ремонту автомобілів з замощенням за
планом земельної ділянки А-1, загальною
площею 528,0 кв.м., номер за РПВН 10669931; 2)
нежитлове приміщення літ-10, за планом
земельної ділянки В-2, загальною площею
12,1 кв.м., номер за РПВН 12158870; 3)
приміщення майстерні літ-6, за планом
земельної ділянки В-2, загальною площею
45,5 кв.м., номер за РПВН 12158848; 4)
приміщення котельні літ-7, за планом
земельної ділянки В-2, загальною площею
16,0 кв.м., номер за РПВН 12158858; 5) побутове
приміщення літ-5, за планом земельної
ділянки В-2, загальною площею 23,5 кв.м.,
номер за РПВН 12158860; 6) приміщення
контори, за планом земельної ділянки
Б-1, загальною площею 54,5 кв.м., номер за
РПВН 10670729, - що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1. Всі шість нежитлових
приміщень побудовані із цегли.
Нежитлові приміщення розташовані на
земельній ділянці, загальною площею
0,3959 га, яка передана для обслуговування
приміщень, кадастровий номер
:14:040:0053 (державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯД
№ 500983 від 07.12.2007 року).

16.11.2012 року приватним нотаріусом
Бориславського міського нотаріального
округу Львівської області ОСОБА_3 за
реєстровим № 542 на підставі даного акта
державного виконавця було видано
свідоцтво про право власності на дані
нежилі приміщення. А 28.02.2013 року було
проведено державну реєстрацію прав
власності банку на дані нежилі
приміщення, про що Реєстраційною
службою Бориславського міського
управління юстиції Львівської області
видано витяги.

Згідно ч.4 ст.6 Закону України «Про
іпотеку» якщо будівля (споруда), що
передається в іпотеку, розташована на
земельній ділянці, яка належить
іпотекодавцю на праві власності, така
будівля (споруда) підлягає передачі в
іпотеку разом із земельною ділянкою, на
якій вона розташована. Якщо ця земельна
ділянка належить іншій особі та була
передана іпотекодавцю в оренду
(користування), після звернення
стягнення на будівлі (споруди) їх новий
власник набуває права і обов'язки, які
мав іпотекодавець за правочином, яким
встановлено умови оренди цієї
земельної ділянки (користування нею).

Оскільки у ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,3959 га, на якій
розташовані нежилі приміщення та яка
передана для їх обслуговування, що були
предметом іпотеки, виникли згідно
державного акта серія ЯД № 500983 від
07.12.2007 р. тобто пізніше ніж було
укладено договір іпотеки від 26.12.2005
року № 2308 нежилих приміщень, до
договору іпотеки не було внесено змін
щодо доповнення предмету іпотеки
описом даної земельної ділянки, то банк
був позбавлений можливості
реалізувати своє право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на дану земельну ділянку та
одержання задоволення своїх вимог.

В той же час ст.377 ЦК України
встановлено, що до особи, яка набула
права власності на житловий будинок
(крім багатоквартирного), будівлю або
споруди, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача). Також згідно із ч.1
ст. 120 ЗК України у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншою особою
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою на
якій розташовані ці об'єкти. До особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи переходить право
власності на земельну ділянку або її
частину, без зміни її цільового
призначення. Частина 2 даної статті
передбачає, що якщо жилий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача. Частиною 4 даної
статті встановлено, що у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду кількома особами
право на земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди.

Відповідно до підпункту «г» пункту 18
постанови Пленуму Верховного суду
України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» вирішуючи спори про право
власності на земельну ділянку, суди
мають виходити з того, що з 01.01.2010 р. до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача) відповідно до
статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції
Закону України від 05.11.2009 р. № 1702-УІ.

В зв'язку з неможливістю реалізації
права банку - іпотекодержателя на дану
земельну ділянку при зверненні
стягнення на нежилі приміщення, а також
оскільки існуючий державний акт
порушує право банку на земельну
ділянку, а також ОСОБА_1 не визнається
прав власності банку на земельну
ділянку, банк змушений звернутись в суд
з позовом про визнання його права
власності.

Згідно ст.141 ЗК України підставою
припинення права користування
земельною ділянкою є, зокрема, набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці. А
відповідно до ст.143 ЗК України
примусове припинення прав на земельну
ділянку здійснюється у судовому
порядку, зокрема, у разі примусового
звернення стягнень на земельну ділянку
по зобов'язаннях власника цієї
земельної ділянки;

Відповідно до ст.21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси. Суд визнає незаконним та
скасовує нормативно-правовий акт
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси. Згідно ч.1 ст.393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.
Згідно ст.392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Також ст.152 ЗК України передбачено, що
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

З урахуванням вищенаведеного просять
позов задоволити.

Представник позивача ПАТ «Комерційний
банк «Хрещатик» в особі Львівського
регіонального відділення ПАТ «КБ
«Хрещатик» у судовому засіданні позов
підтримав, просить його задоволити та
дав пояснення, аналогічні змісту
позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому
засіданні позов не визнала, просить
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що земельна
ділянка, на яку позивач просить визнати
право власності, не була предметом
іпотеки. Право власності на земельну
ділянку було оформлене вже після
укладення договору позики, а тому вона
не вважає, що земля може бути віддана в
рахунок погашення боргу.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 позовні вимоги ПАТ „КБ
Хрещатик" заперечила та пояснила
наступне. 26 грудня 2005 року між ПАТ «КБ
Хрещатик» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний
договір, який забезпечує вимоги, що
випливають з Кредитного договору № 149-05
від 26 грудня 2005 року, предметом іпотеки
було нерухоме майно, а саме: шість
нежитлових приміщень на АДРЕСА_1.

На дату укладення вищезазначених
договорів земельна ділянка для
обслуговування цих нежитлових
приміщень на АДРЕСА_1 перебувала в
користуванні ВАТ «Бориславське
АТП-24659».

Рішенням ХХІУ сесії
Бориславської міської ради ІУ
демократичного скликання (шосте
пленарне засідання) від 24 березня 2006
року № 881 «Про передачу приватним
підприємцям земельних ділянок в
оренду» припинено право користування
ВАТ «Бориславське АТП-24659» земельної
ділянки площею 0,4124 га по АДРЕСА_1 та
передано її ОСОБА_1 в оренду терміном на
5 років для обслуговування викуплених
будівель, дано дозвіл ОСОБА_1 на
підготовку матеріалів на викуп
земельної ділянки для обслуговування
викуплених будівель.

Рішенням ХУІІІ сесії
Бориславської міської ради У
демократичного скликання (перше
пленарне засідання) від 26 квітня 2007
року № 244 «Про включення земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення по АДРЕСА_1 до переліку
земельних ділянок, що підлягають
продажу в 2007 році» включено в перелік
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
по АДРЕСА_1 ОСОБА_1, яка пропонується для
продажу шляхом викупу у 2007 році для
обслуговування викуплених будівель.

01 червня 2007 року укладено Договір
купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
на підставі рішення ХІХ сесії
Бориславської міської ради У
демократичного скликання від 31 травня
2007 року № 298, посвідчений приватним
нотаріусом Бориславського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, реєстр №
649, про продаж земельної ділянки площею
0,3959 га на АДРЕСА_1 за ціною 72546 грн. Крім
того, нею сплачено земельний податок за
2011 рік - 3095,88 грн., за 2012 рік - 6802,03 грн., за
2013 рік - 6927,03 грн.

Згідно вищезазначеного договору
після сплати ціни земельної ділянки
ОСОБА_1 видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку від 07
грудня 2007 року серія ЯД № 500983, земельна
ділянка площею 0,3959 га на АДРЕСА_1 для
обслуговування викуплених приміщень,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 02.07.439.00031.

Таким чином, ОСОБА_1 на законних
підставах набула право власності на
земельну ділянку площею 0,3959 га на
АДРЕСА_1 для обслуговування викуплених
приміщень, на законних підставах був
виданий і Державний акт на право
власності на земельну ділянку від 07
грудня 2007 року серія ЯД № 500983.

Державний акт на право власності
на земельну ділянку від 07 грудня 2007
року є правовстановлюючим документом,
який видано на підставі Договору
купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
від 01 червня 2007 року, а тому вимога про
скасування Державного акту на право
власності на земельну ділянку є
похідною і залежить від доведеності
незаконності Договору, на підставі
якого виданий оспорюваний державний
акт.

Заявлена вимога про зобов'язання
Управління Держземагенства у
Дрогобицькому районі Львівської
області скасувати реєстрацію
Державного акту на право власності на
земельну ділянку від 07 грудня 2007 року
серія ЯД № 500983 не підлягає до
задоволення, так як Управління
Держземагенства у Дрогобицькому
районі Львівської області не є
відповідачем по справі, а третьою
особою без самостійних вимог.

Безпідставним є посилання
позивача на ст.6 Закону України «Про
іпотеку», яка регулює умови передачі
нерухомого майна в іпотеку, так як на
дату укладення Іпотечного договору та
Кредитного договору № 149-05 від 26 грудня
2005 року ОСОБА_1 не була ні власником, ні
користувачем даної земельної ділянки,
земельна ділянка перебувала в
користуванні ВАТ «Бориславське
АТП-24659», право користування якого
припинене рішенням ХХІУ сесії
Бориславської міської ради ІУ
демократичного скликання (шосте
пленарне засідання) від 24 березня 2006
року № 881 «Про передачу приватним
підприємцям земельних ділянок в
оренду». Вини ОСОБА_1 в тому, що до
Іпотечного договору не було внесено
змін щодо доповнення предмету іпотеки
описом даної земельної ділянки та в
зв'язку з цим позбавлення банку
можливості реалізувати своє право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на дану земельну ділянку та
одержання задоволення своїх вимог,
немає.

Позивач ПАТ «КБ Хрещатик» набув
право власності на шість нежитлових
приміщень на АДРЕСА_1 згідно Акту та
Постанови від 10 вересня 2012 року відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, згідно яких ПАТ «КБ
Хрещатик» передано у власність шість
нежилих приміщень на АДРЕСА_1.

Опису земельної ділянки, її
розміру, розташування в Акті та
Постанові від 10 вересня 2012 року,
складених державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області немає.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року № 7 із змінами, внесеними згідно з
Постановою Верховного Суду України від
19 березня 2010 року № 2 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» п.18-1, при вирішенні вимог про
визначення розміру земельної ділянки,
необхідної для обслуговування
житлового будинку, будівлі або споруди,
право власності на які при їх
відчуженні перейшло до набувача без
визначення в договорі права на
земельну ділянку, суд має з'ясовувати,
зокрема, чому це питання не було
визначено в договорі, можливість
укладення між відчужувачем і набувачем
додатку до цього договору щодо права
набувача на земельну ділянку та чи не
свідчить реальна можливість
використання всієї земельної ділянки
за цільовим призначенням саме про той
розмір земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку,
будівлі або споруди, який існував до їх
відчуження.

Розмір земельної ділянки,
необхідної для обслуговування
житлового будинку, будівлі або споруди,
визначається шляхом проведення за
клопотанням сторін експертизи з
врахуванням чинних нормативних
документів у галузі будівництва,
санітарних норм та правил тощо.
(Постанову доповнено пунктом 18-1 згідно
з Постановою Верховного Суду № 2 від
19.03.2010).

Жодних клопотань з цього приводу
позивачем заявлено не було.

Позивачем не враховано зміст ч.2 ст.377
Цивільного кодексу України, згідно
якої розмір та кадастровий номер
земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з переходом права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, є істотними умовами
договору, який передбачає набуття
права власності на ці об'єкти (крім
багатоквартирних будинків).

Не враховано позивачем і ч.6 ст.120
Земельного кодексу України, згідно
якої істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.

Отже, і ст.120 Земельного кодексу
України, і ст.377 Цивільного кодексу
України вимагає дотримання істотних
умов договору, що передбачає набуття
права власності на будівлю, якими є
розмір та кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з набуттям права власності на
ці об'єкти.

Вважає безпідставним посилання
позивача ПАТ „КБ Хрещатик" на ст.ст.
141,143,152 Земельного кодексу України,
ст.ст.21, 392, 393 ч.1 Цивільного кодексу
України, які не регулюють дані
правовідносини.

Позивач по справі ПАТ «КБ
Хрещатик» не подав доказів своїх
позовних вимог, основними доказами
вважає судову практику, в тому числі і
господарського суду. Просить в позові
відмовити.

Представник третьої особи управління
Держземагенства у Дрогобицькому
районі Львівської області у судове
засіданні не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи. Суд
вважає за можливе розглянути справу у
відсутності представника третьої
особи на підставі наявних у справі
матеріалів.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає,
що заявлений позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ „Комерційний
банк „Хрещатик" згідно акту від 10.09.2012
року ст. державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Тетюка Р.М. було
передано в рахунок погашення боргу
майно, що перебувало в іпотеці на
підставі іпотечного договору,
посвідченого 26.12.2005 року ОСОБА_3,
приватним нотаріусом Бориславського
міського нотаріального округу,
зареєстрованого в реєстрі за № 2308, та
належало на праві приватної власності
ОСОБА_1, а саме:

1) приміщення гаражу по ремонту
автомобілів з замощенням, за планом
земельної ділянки А-1, загальною площею
528,0 кв.м, номер РПВН 10669931, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1;

2) нежитлове приміщення літ-10, за планом
земельної ділянки В-2, загальною площею
12,1 кв.м, номер РПВН 12158870, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1;

3) приміщення майстерні літ-6, за планом
земельної ділянки В-2, загальною площею
45,5 кв.м, номер РПВН 12158848, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1;

4) приміщення котельні літ-7, за планом
земельної ділянки В-2, загальною площею
16,0 кв.м, номер РПВН 12158858, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1;

5) побутове приміщення літ-5, за планом
земельної ділянки В-2, загальною площею
23,5 кв.м, номер РПВН 12158860, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1;

6) приміщення контори, за планом
земельної ділянки Б-1, загальною площею
54,5 кв.м, номер РПВН 10670729, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Про те, що ці шість нежитлових
приміщень розташовані на земельній
ділянці загальною площею 0,3959 га, яка
продана ОСОБА_1 для обслуговування
приміщень, кадастровий номер
:14:040:0053 (державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯД
№ 500983 від 07.12.2007 року) в акті від 10.09.2012
року не зазначено, як і не зазначено
опису меж, розміру та розташування
земельної ділянки, що стверджується
копією вищевказаного акту державного
виконавця від 10.09.2012р., затвердженого
начальником ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській
області.

16.11.2012 року приватним нотаріусом
Бориславського міського нотаріального
округу Львівської області ОСОБА_3 за
реєстровим № 542 на підставі даного акту
державного виконавця було видано
свідоцтво про право власності на дані
нежилі приміщення, а 28.02.2013 року
проведено державну реєстрацію прав
власності банку на дані нежилі
приміщення, про що Реєстраційною
службою Бориславського міського
управління юстиції Львівської області
видано витяги.

26 грудня 2005 року між ПАТ «КБ Хрещатик»
та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір,
який забезпечує вимоги, що випливають з
Кредитного договору № 149-05 від 26 грудня
2005 року, предметом іпотеки було
нерухоме майно, а саме: шість
нежитлових приміщень на АДРЕСА_1, що
стверджується копією даного
іпотечного договору, посвідченого
приватним нотаріусом Бориславського
міського нотаріальног7о округу ОСОБА_3
На дату укладення вищезазначених
договорів земельна ділянка для
обслуговування цих нежитлових
приміщень на АДРЕСА_1 перебувала в
користуванні ВАТ «Бориславське
АТП-24659».

Рішенням ХХІУ сесії
Бориславської міської ради І/
демократичного скликання (шосте
пленарне засідання) від 24 березня 2006
року № 881 «Про передачу приватним
підприємцям земельних ділянок в
оренду» припинено право користування
ВАТ «Бориславське АТП-24659» земельної
ділянки площею 0,4124 га по АДРЕСА_1 та
передано її ОСОБА_1 в оренду терміном на
5 років для обслуговування викуплених
будівель, дано дозвіл ОСОБА_1 на
підготовку матеріалів на викуп
земельної ділянки для обслуговування
викуплених будівель, що стверджується
копією вказаного рішення
Бориславської міської ради від 24.03.2006
року № 881.

01 червня 2007 року між
Бориславською міською радою та ОСОБА_1
укладено Договір купівлі-продажу
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
на підставі рішення ХІХ сесії
Бориславської міської ради У
демократичного скликання від 31 травня
2007 року № 298, посвідчений приватним
нотаріусом Бориславського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, реєстр №
649, про продаж земельної ділянки площею
0,3959 га на АДРЕСА_1 за ціною 72546 грн. для
обслуговування викуплених приміщень.

Згідно вищезазначеного договору
після сплати ціни земельної ділянки
ОСОБА_1 видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку від 07
грудня 2007 року серія ЯД № 500983, земельна
ділянка площею 0,3959 га на АДРЕСА_1 для
обслуговування викуплених приміщень,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 02.07.439.00031.

Посилання позивача ПАТ «КБ Хрещатик»
на практику судів різної юрисдикції не
може братися судом до уваги, так як
відповідно до ч.1, 2 ст.8 ЦПК України суд
вирішує справи відповідно до
Конституції України, законів України
та міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
встановлені Конституцією та законами
України.

Спірні відносини є цивільними
правовідносинами і регулюються
нормами цивільного законодавства та
ст. 41 Конституції України.

Вимога про зобов'язання
Управління Держземагенства у
Дрогобицькому районі Львівської
області скасувати реєстрацію
Державного акту на право власності на
земельну ділянку від 07 грудня 2007 року
серія ЯД № 500983 не підлягає до
задоволення, так як Управління
Держземагенства у Дрогобицькому
районі Львівської області не є
відповідачем по справі, а третьою
особою без самостійних вимог.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року № 7 із змінами, внесеними згідно з
Постановою Верховного Суду України від
19 березня 2010 року № 2 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» п.18 «ґ» …З 1 січня 2010 року до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача) відповідно до
статті 377 Цивільного кодексу України і
статті 120 Земельного кодексу України в
редакції Закону України від 5 листопада
2009 року № 1702-VI, (Підпункт "ґ" пункту 18 в
редакції Постанови Верховного Суду № 2
від 19.03.2010р.).

А згідно п.18-1 вищезазначеної
постанови Пленуму Верховного Суду
України при вирішенні вимог про
визначення розміру земельної ділянки,
необхідної для обслуговування
житлового будинку, будівлі або споруди,
право власності на які при їх
відчуженні перейшло до набувача без
визначення в договорі права на
земельну ділянку, суд має з'ясовувати,
зокрема, чому це питання не було
визначено в договорі, можливість
укладення між відчужувачем і набувачем
додатку до цього договору щодо права
набувача на земельну ділянку та чи не
свідчить реальна можливість
використання всієї земельної ділянки
за цільовим призначенням саме про той
розмір земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку,
будівлі або споруди, який існував до їх
відчуження.

Розмір земельної ділянки,
необхідної для обслуговування
житлового будинку, будівлі або споруди,
визначається шляхом проведення за
клопотанням сторін експертизи з
врахуванням чинних нормативних
документів у галузі будівництва,
санітарних норм та правил тощо.
(Постанову доповнено пунктом 18-1 згідно
з Постановою Верховного Суду № 2 від
19.03.2010).

Відповідно до ст.377 Цивільного кодексу
України до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з переходом права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
є істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
будинків).

Відповідно до ст.120 Земельного
кодексу України у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.

В акті від 10.09.2012 року ст.
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Тетюка Р.М., згідно
якого було передано в рахунок
погашення боргу майно, що перебувало в
іпотеці на підставі іпотечного
договору, посвідченого 26.12.2005 року
ОСОБА_3, приватним нотаріусом
Бориславського міського нотаріального
округу, зареєстрованого в реєстрі за №
2308, та належало на праві приватної
власності ОСОБА_1, не зазначено, що ці
шість нежитлових приміщень
розташовані на земельній ділянці
загальною площею 0,3959 га, яка продана
ОСОБА_1 для обслуговування приміщень,
кадастровий номер :14:040:0053
(державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯД № 500983 від
07.12.2007 року), немає опису меж, розміру та
розташування земельної ділянки. Тим
самим, вимоги ч.2 ст.377 Цивільного
кодексу України, ч.6 ст.120 Земельного
кодексу України, які передбачають
умови набуття права власності на
будівлю, якими є кадастровий номер
земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з набуттям права
власності на ці об'єкти, не дотримано, а
тому і не може бути визнано за ПАТ «КБ
Хрещатик» право власності на земельну
ділянку площею 0,3959 га, розташовану на
АДРЕСА_1.

Не враховується судом і посилання
позивача на ст.141 Земельного кодексу
України, так як цією статтею
передбачена підстава для припинення
права користування, а не права
власності на земельну ділянку: е)
набуття іншою особою права власності
на жилий будинок будівлю або споруду
які розташовані на земельній ділянці.

В ст. 140 Земельного кодексу України, яка
передбачає підстави припинення права
власності на земельну ділянку, немає
підстави припинення права власності на
земельну ділянку в зв'язку з набуттям
іншою особою права власності на
будівлі, які розташовані на земельній
ділянці.

Не передбачає підстав для
примусового припинення прав на
земельну ділянку і ст. 143 Земельного
кодексу України.

Посилання позивача ПАТ «КБ
Хрещатик» на ст.143 Земельного кодексу
України щодо примусового припинення
прав на земельну ділянку у разі
примусового звернення стягнень на
земельну ділянку по зобов'язаннях
власника цієї земельної ділянки є
безпідставним, так як таких позовних
вимог позивачем не заявлено.

Не подано позивачем і доказів
щодо порушення його цивільних прав або
інтересів, як про це він зазначає у
своїй позовній заяві з посиланням на
ст.ст.21, ч.1 ст.393 Цивільного кодексу
України, вказуючи, що суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси; та
правовий акт органу державної влади,
органу місцевого самоврядування, який
не відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

В контексті вищезазначеного не
зрозуміло про який правовий акт
індивідуальної дії виданий органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування йде мова, яким актам
цивільного законодавства він
суперечить, чиї і в чому цивільні права
або інтереси він порушує; який правовий
акт органу державної влади, органу
місцевого самоврядування і якому
закону не відповідає, якого власника і
в чому порушує права, за позовом якого
власника визнається судом і
скасовується.

Безпідставним є і посилання на
ст.152 Земельного кодексу України, якою
передбачено, що власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, захист прав яких
здійснюється шляхом визнання прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсним рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Таким чином, залишається
незрозумілим права якого власника
порушено, яка угода визнається
недійсною і яке рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування визнається недійсним.

Відповідно до ст.153 Земельного
кодексу України власник не може бути
позбавлений права власності на
земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

Відповідно до ст.41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права
приватної власності може бути
застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності, на підставі і
в порядку, встановлених законом, та за
умови попереднього і повного
відшкодування їх вартості. Примусове
відчуження таких об'єктів з наступним
повним відшкодуванням їх вартості
допускається лише в умовах воєнного чи
надзвичайного стану.

Конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Таким чином, оцінюючі у сукупності
здобуті в судовому засіданні докази,
суд вважає позов необґрунтованим та
таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст. 10, 60, 209 ч.3, 212 ЦПК України, ст.ст.120,
140, 153 Земельного кодексу України, ст.377
Цивільного кодексу України, Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 із змінами, внесеними
згідно з Постановою Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року № 2 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Хрещатик» в особі Львівського
регіонального відділення ПАТ «КБ
«Хрещатик» до ОСОБА_1, третя особа
управління Держземагенства у
Дрогобицькому районі Львівської
області про визнання недійсним
державного акта на земельну ділянку,
визнання права власності на земельну
ділянку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Львівської області через
Бориславський міський суд Львівської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: