Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22ц-797/3064/13р.
інстанції Шкірай М.І.
Доповідач у апеляційній
інстанції Клочко в.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді - Клочко
В.П.

суддів - Володіної Л.В.,
Водяхіної Л.В.

при секретарі - Григорчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі
апеляційну скаргу заступника
прокурора міста Севастополя на
рішення Балаклавського районного суду
м. Севастополя від 01 жовтня 2013 року по
цивільній справі за позовом
Севастопольського міжрайонного
природоохоронного прокурору, який діє
в інтересах держави в особі Головного
управління Держземагенства в м.
Севастополі, Державного комітету
лісового господарства України,
Державного підприємства
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство» до
ОСОБА_3, треті особи які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
Севастопольська міська державна
адміністрація, Обслуговуючий
кооператив «Дачно-будівельний
кооператив «Скіф-09» про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року, прокурор, діючи в
інтересах держави, звернуся до суду з
позовом, яким просить визнати
недійсним виданий ОСОБА_3, державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,0410 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, виданий Головним
управлінням Держкомзему у м.
Севастополі 16.03.2010 року та
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №23;
витребувати на користь Державного
підприємства «Севастопольське
досвідне лісомисливське господарство»
з незаконного володіння відповідача
зазначену земельну ділянку; стягнути з
відповідача судові витрати.

Вимоги позову мотивовані тим, що в ході
проведеної прокуратурою міста
Севастополя перевірки було
встановлено, що 25.11.2009р.
Севастопольською міською державною
адміністрацією винесено розпорядження
від за №912-р «Про передачу у власність
громадянам - членам обслуговуючого
кооперативу «Дачно-будівельний
кооператив «СКІФ-09» земемльних ділянок
для індивідуального дачного
будівництва, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_2». На підставі зазначеного
розпорядження СМДА відповідачу
виданий спірний державний акт на
спірну ділянку з цільовим призначенням
- для індивідуального дачного
будівництва. Між тим, земельна ділянка
площею 8,7122 га, передана ОК «ДБК
«СКІФ-09», та до складу якої входить
земельна ділянка, передана у власність
відповідача, перебуває у постійному
користуванні Державного підприємства
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство», та
відноситься до земель лісового фонду.
Таким чином, вищезазначеним
розпорядженням СМДА у порушення вимог
Земельного та Лісового Кодексів
України фактично змінено цільове
призначення частини земельної ділянки,
що фактично перебуває у постійному
користуванні ДП «СДЛГ». Рішення щодо
вилучення земельної ділянки для не
лісогосподарських потреб, а також щодо
відшкодування втрат
лісогосподарського виробництва,
відповідними органами виконавчої
влади не приймалося, з органом
виконавчої влади з питань лісового
господарства та охорони навколишнього
природного середовища не
погоджувалося. Крім того, СМДА
розпорядження прийнято з перевищенням
повноважень і за результатами розгляду
протесту прокурора скасовано.

Рішенням Балаклавського районного
суду м.Севастополя від 01 жовтня 2013 року
у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
прокурор подав апеляційну скаргу, у
якій ставить питання про скасування
рішення суду, як такого, що
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що остання
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права - визнання державного акту
недійсним з підстав, визначених ст.ст.
203, 215 ЦПК України, не ґрунтується на
вимогах закону, а порушень інтересів
держави з боку відповідача при
отриманні оскаржуваного державного
акту не встановлено. Крім того
прокурором не було доведено факту
належності спірної земельної ділянки
ДП «Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство».

Колегія суддів не може погодитися з
данними висновками суду.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибної ділянки)
у межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки. Уповноважена установа
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін. Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність.

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від
25.11.2009 року №912-р передано у власність
громадянам - членам ОК «ДБК «СКІФ-09»
земельні ділянки для індивідуального
дачного будівництва, розташовані за
адресою: АДРЕСА_2.

На підставі зазначеного розпорядження
відповідачу 16.03.2010 року Головним
управлінням Держкомзему у м.
Севастополі видано держаний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0410га, розташовану за адресою
АДРЕСА_1, кадастровий номер :58:002:0402
з цільовим призначенням для
індивідуального дачного будівництва,
який зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №23.

Зазначеним розпорядженням земельна
ділянка у власність відповідачу ОСОБА_3
не передавалась.

До Севастопольської міської Ради з
зазначеною заявою відповідач не
зверталася. Севастопольською міською
Радою рішень, пов'язаних з передачею
відповідачу у власність земельної
ділянки, не приймалось.

Відповідач ОСОБА_3 не надала суду
доказів свого звернення і до
Севастопольської міської державної
адміністрації із заявою про передачу
земельної ділянки у власність.

Таким чином слід визнати, що набуття
ОСОБА_3 права власності на земельну
ділянку не відповідає приписам ст.ст.116,
118 Земельного кодексу України.

Не можна погодитись з висновком суду
щодо неправильного способу захисту
порушеного права, а саме неможливості
визнання державного акту недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Частиною другою цієї статті визначено
перелік основних способів захисту
цивільних прав і інтересів, серед яких
припинення правовідношення та
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України (у
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці другому пункту 2
постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", виходячи з положень
статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90,
97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212
ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України,
статті 15 ЦПК України, статті 12
Господарського процесуального кодексу
України судам підвідомчі (підсудні)
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Таким чином, державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки. Визнання недійсними
державних актів на право власності
вважається законним, належним та
окремим способом поновлення порушених
прав у судовому порядку.

Правова позиція щодо визнання
державного акта на право власності на
земельну ділянку недійсним та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння викладена в
постанові Верховного Суду України
від 22 травня 2013 року № 6-33 цс 13, яка
згідно із ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відсутність повноважень
Севастопольської міської Ради на
розпорядження спірною земельною
ділянкою.

Згідно з абзацом першим пункту 12
розділу Х "Перехідні положення" ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин) до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) у межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські Ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

У зв'язку із цим до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах м. Севастополя здійснює
Севастопольська міська Рада, а не
Севастопольська міська державна
адміністрація.

Відсутність у Севастопольської
міської Ради державного акту на право
комунальної власності на земельну
ділянку, а також рішення про
встановлення меж м. Севастополя, не
може свідчити про наявність у
Севастопольської міської державної
адміністрації повноважень щодо
розпорядження землями державної
власності, що знаходяться в межах м.
Севастополя.

Таким чином слід визнати, що набуття
ОСОБА_3 власності на підставі
державного акту серії ЯИ № 043743 на
земельну ділянку, площею 0,0410 га,
розташовану в АДРЕСА_1, кадастровий
номер :58:002:0402 не відповідає
приписам ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу
України, у зв'язку з чим є недійсним
державний акт, виданий на її ім'я.

Крім того, колегія суддів вважає також
обґрунтованими вимоги прокурора щодо
вилучення спірної земельної ділянки на
користь держави в особі Державного
підприємства «Севастопольське
досвідне лісомисливське
господарство».

Апеляційним судом, встановлено, що
відповідно до витягу з
планово-картографічних матеріалів
базового лісовпорядкування ДП
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство» спірна
земельна ділянка до виділення її меж в
натурі відповідно до державного акту
відповідача перебувала у складі
земель, які знаходяться в постійному
користуванні Державного підприємства
«Севастопольське дослідне
лісомисливське господарство».

Вказані обставини зокрема
підтверджуються рішенням 19 сесії № 4114
від 13.12.2005 року, генеральним планом
земельної ділянки та протоколом
координації технічної наради за
підсумками польових і особливостях
камеральної обробки матеріалів
базового лісовпорядкування 1999 року в
лісогосподарських підприємствах і
мисливських господарствах АР Крим від
17.02.2000 року.

Відповідно до п.5 Перехідних положень
Лісового кодексу України до одержання
у встановленому порядку державними
лісогосподарськими підприємствами
державних актів на право постійного
користування земельними лісовими
ділянками, документами, що
підтверджують це право на раніше
надані землі, є планово-картографічні
матеріали лісовпорядкування.

Відповідно до ст.116 ЗК України надання
громадянам земельних ділянок, що
перебувають у приватній власності або
у користуванні, провадиться лише після
їх вилучення в порядку, визначеному цим
Кодексом.

Тобто, передаючи у власність ОСОБА_3
спірну земельну ділянку, не було
враховано, що вона відноситься до
земель зазначеного державного
підприємства.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України,
власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, ст.16 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, зокрема, способами
визнання правочину недійсним,
відновлення становища, яке існувало до
порушення, а за ст.387 того ж Кодексу,
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

За таких обставин, слід визнати, що
вимога про витребування спірної
земельної ділянки на користь держави у
особі Державного підприємства
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство» є
обґрунтованою.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати. Якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави. Судовий збір підлягає
стягненню в сумі 352,24 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.19
Конституції України, ст.ст.116, 118, 155, 173,
174, п.12 Перехідних положень Земельного
Кодексу України, ст.387 ЦК України, ст.ст.
303, 304, п. 2 ч.1 ст.307, п. 1, 4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314,
ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора міста Севастополя
задовольнити.

Рішення Балаклавського районного суду
м. Севастополя від 01 жовтня 2013 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Севастопольського міжрайонного
природоохоронного прокурору, який діє
в інтересах держави в особі Головного
управління Держземагенства в м.
Севастополі, Державного комітету
лісового господарства України,
Державного підприємства
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство» до
ОСОБА_3, треті особи які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
Севастопольська міська державна
адміністрація, Обслуговуючий
кооператив «Дачно-будівельний
кооператив «Скіф-09» про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
витребування земельної ділянки з
незаконного володіння - задовольнити.

Визнати недійсним державний акт серії
ЯИ № 043743 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0410 га, розташовану за
адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер
:58:002:0402, виданий ОСОБА_3 Головним
Управлінням Держкомзему у
м.Севастополі, зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №23.

Витребувати на користь держави в особі
державного підприємства
«Севастопольське досвідне
лісомисливське господарство» з
незаконного володіння ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0,0410 га, розташовану за
адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер
:58:002:0402.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір в розмірі 352,24 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
В.П. Клочко

Судді:
Л.В. Володіна

Л.М. Водяхіна