Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючий - суддя Боженко Л. В.,

секретар - Полуциган О. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Павлограді
Дніпропетровської області до ОСОБА_1 ,
третя особа - Державна фінансова
інспекція в Дніпропетровській області
про стягнення коштів за незаконно
отриману санаторно-курортну путівку,
суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся через суд з цім
позовом, в якому вказує, що у відділенні
ВД Фонду ССНВ та ПЗ України в м.
Павлограді перебуває на обліку з
01.05.2001року ОСОБА_1. Висновком медико -
соціальної експертизи від 15.05.1993 року,
згідно з актом огляду №80, йому
встановлено ступінь втрати
професійної працездатності 70%,
інвалідність 2 групи про
профзахворюванню, визначено види
соціальної допомоги: санаторно-
курортне лікування та медикаментозне
лікування, з строком перегляду -
безстроково. Оскільки ОСОБА_1 є
інвалідом 2 групи, відповідно
санаторно- курортну путівку за рахунок
Фонду має право отримувати один раз на
два роки. Але відділенням на підставі
того, що у довідці МСЕК 08.08.2007 року було
дописано, що він «нуждается в ежегодном
санаторно курортном лечении вважають
підстав для надання щорічного
санаторно - курортного лікування по
заключению ВКК» було надано санаторно
курортну путівку у 2009 та 2010 роках, але
відповідно до постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.03.2013року
цей запис не свідчить про те, що таке
лікування повинно проводитись щороку
за рахунок коштів Фонду, оскільки
зазначеними нормами Закону та
Положення №49 встановлено обмеження
щодо забезпечення державою такого
лікування, а саме один раз на два роки.
Відповідно до постанови суду рішення
МСЕК носить рекомендаційний характер,
а не обов'язків, а тому вважають
підстав для надання щорічного
санаторно - курортного лікування
ОСОБА_1 у відділення не має.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги і
просила задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду
надійшла заява про слухання справи в
його відсутність, позовні вимоги не
визнає.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився про дату та час
судового засідання був повідомлений
належним чином, надав пояснення, в яких
просив задовольнити позовні вимоги.

Суд, перевіривши матеріали справи,
оцінивши надані докази, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що Контрольно-
ревізійним управлінням в
Дніпропетровської області було
проведено ревізію цільового та
законного використання коштів Фонду
ССНВ та ПЗ України в м. Павлограді і за
результатами складений акт №04.1-21/35 від
18.11.2011року. (а.с.12-19). Ревізією дотримання
періодичності забезпечення інвалідів
санаторно-курортними путівками
встановлено, що у порушення абз.1 п.5
ст.34, абз.2 ст.50 Базового Закону, п.2.6
Положення №49, відділенням надано
санаторно-курортну путівку на
лікування вартістю 11 214 грн. та
відшкодовано витрати на проїзд на суму
166,67 грн. інваліду 2 групи ОСОБА_1, який не
мав права на її отримання у 2010 році, чим
завдано матеріальної шкоди на загальну
суму 11380 грн. 67 коп.

Зазначені обставини також були
встановлені постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28.03.2013 року.
(а.с.5)

Частиною 3 статті 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Тому з урахуванням положень ч. 3 ст. 61
ЦПК України, обставини незаконного
отримання путівки доказуванню не
підлягають.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги належать
задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України, якщо
обидві сторони звільнені від оплати
судових витрат, вони компенсуються за
рахунок держави.

Позивач звільнений від сплати судового
збору згідно п.18 ст.5 ЗУ «Про судовий
збір», а відповідач також звільнений на
підставі п.9 ст.5 цього Закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10,60,209,212-215 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
місті Павлограді Дніпропетровської
області до ОСОБА_1 , третя особа -
Державна фінансова інспекція в
Дніпропетровській області про
стягнення коштів за незаконно отриману
санаторно-курортну путівку
-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Відділення виконавчої Дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді
Дніпропетровської області кошти в сумі
11 380 ( одинадцять тисяч триста
вісімдесят )грн. 67 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя :
Л. В. Боженко