Справа № 603/999/13-ц
Провадження №2/603/304/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2013 р. Монастириський районний
суд у складі Тернопільської області в
складі:

головуючого
судді
Гудкової Ю. Г. ,

за участю секретаря

Б’єлі Д.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Монастириська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 сільської ради Монастириського
району Тернопільської області про
визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась
до суду із позовом до відповідача
ОСОБА_2 сільської ради Монастириського
району Тернопільської області про
визнання права власності на майно,
посилаючись на те, що 09.11.1996 року
померла її матір ОСОБА_3, після смерті
якої відкрилась спадщина на належне
померлій майно, зокрема на житловий
будинок №15 з надвірними будівлями по
вул.8-го Березня в с.Високе
Монастириського району Тернопільської
області, який остання заповіла
позивачці. Проте, одержати у
нотаріальній конторі свідоцтво про
прийняття спадщини не може у зв’язку
із відмовою у вчиненні нотаріальної
дії, так як відсутній
правовстановлюючий документ на
вищевказане будинковолодіння.

Позивач ОСОБА_1, доповнивши
та уточнивши свої позовні вимоги,
зазначила, що житловий будинок №9, а не
№15, як це було помилково було записано,
розташований по вул.8-го Березня в
с.Високе Монастириського району
Тернопільської області, належить до
суспільної групи – колгопний двір, у
якому станом на 1996 рік проживали:
позивач – ОСОБА_1, мати позивача –
ОСОБА_3, батько позивача – ОСОБА_4 Після
померлої 09.11.1996 року ОСОБА_3 відкрилась
спадщина на 1/3 частину спірного
житлового будинку. Після смерті 16.01.2005
року її батька – ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на належну йому 1/3 частину
даного житлового будинку. Оскільки
відсутній правовстановлюючий документ
на житловий будинок, що підлягає
спадкуванню, позивачу відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії щодо видачі
свідоцтва про прийняття спадщини,
позивач просить суд позов
задовольнити, визнати за нею право
власності на житловий будинок №9 з
надвірними будівлями, що розташований
по вул.8-го Березня в с.Високе
Монастириського району Тернопільської
області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з’явилась, звернувшись в суд із заявою
про розгляд справи у її відсутності,
позов підтримала, просить його
задовольнити.

Відповідач – ОСОБА_2 сільська рада
Монастириського району Тернопільської
області не забезпечила в судове
засідання явку представника, однак
подала суду заяву, в якій просить
розглядати справу за відсутності
їхнього представника, й проти
задоволення позову не заперечує.

Судом встановлено наступні
обставини.

Як вбачається із ксерокопії
погосподарської книги №244 за 1996 – 2000
роки, будинковолодіння по вул.8-го
Березня,9 в с.Високе Монастириського
району Тернопільської області
відноситься до суспільної групи –
колгоспний двір, головою якого була
ОСОБА_3 (мати позивача); членами
домогосподарства являлись ОСОБА_4
(батько позивача) – чоловік голови;
ОСОБА_1 – позивач; ОСОБА_5 – зять голови
двору; ОСОБА_6 – внучка голови двору;
ОСОБА_7 – внучка голови двору; ОСОБА_8 –
внучка голови двору, що також
підтверджується довідкою №279, виданою
виконкомом ОСОБА_2 сільської ради
Монастириського району Тернопільської
області.

Згідно архівного витягу із протоколу
двадцять четвертої сесії двадцять
другого скликання ОСОБА_2 сільської
ради народних депутатів
Монастириського району Тернопільської
області від 08.05.1996 року дане
будинковолодіння збудоване на
відведеній земельній ділянці площею 0,25
га.

Інвентаризаційна вартість житлового
будинку з надвірними будівлями, що
розташований в с.Високе по вул.8-го
Березня за №9, згідно довідки
комунального підприємства
«Монастириське районне бюро технічної
інвентаризації» №433 від 03.12.2012 року,
виданої ОСОБА_1, становить 58 224 грн.,
вартість встановлено на момент смерті
власника. За даною адресою розміщено:
одноповерховий житловий будинок під
літерою «А», стайня «Б», літня кухня
«В», стодола «Г», курник «Д», піднавіс
«Е», комора «Є», огорожа №1, ворота №2,
криниця «К».

Як вбачається з інформаційної
відповіді №283, виданої 11.11.2013 року КП
«Монастириське районне бюро технічної
інвентаризації», на даний житловий
будинок з надвірними будівлями у
листопаді 1988 року була виготовлена
інвентаризаційна справа за №340. Про
реєстрацію права власності на дане
нерухоме майно у довідці не вказано.

Відповідно до роз’яснень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» від
16.05.2013 року, при вирішенні спору про
визнання права власності на спадкове
майно потрібно розмежовувати час і
підстави виникнення права власності у
спадкодавця, які кваліфікуються
відповідно до законодавства України,
чинного на час виникнення права
власності, та підстави спадкування
зазначеного майна, що визначаються на
час відкриття спадщини та згідно із п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК
Української РСР ( 1963 року) майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності. Володіння,
користування та розпорядження майном
колгоспного двору здійснюється тільки
за згодою всіх членів двору. При поділі
майна колгоспного двору розмір часток
членів колгоспного двору визнається
рівними.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.1995 року
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», спори щодо майна
колишнього колгоспного двору, яке було
придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулювали
власність цього двору. Право власності
на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглось після припинення
його існування, мають члени двору,
котрі до 15 квітня 1991 року не втратили
права на частку в його майні.

Зі змісту довідки №1142, виданої 11.11.2013
року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради
Монастириського району Тернопільської
області, станом на 15.04.1991 року на час
ліквідації колгоспного двору, у
житловому будинку №9, розташованому по
вул.8-го Березня, в с.Високе
Монастириського району Тернопільської
області були зареєстровані та
проживали: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
та батьки позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_3 померла 09.11.1996 року, про що
свідчить ксерокопія свідоцтва про
смерть серії І-ИД №144325, від 19.10.2012 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3
відкрилась спадщина на належну їй
частку житлового будинку, як члена
колгоспного двору, тобто на 1/3 частину
спірного будинковолодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені в заповіті.

Згідно заповіту, посвідченого 17.06.1996
року секретарем виконавчого комітету
ОСОБА_2 сільської ради Монастириського
району Тернопільської області, ОСОБА_3
все своє майно заповіла позивачу
ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем
за заповітом після смерті ОСОБА_3, однак
їй відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на вищевказане
спадкове майно у зв’язку з відсутністю
правовстановлюючого документа, про що
свідчить лист Монастириської
державної нотаріальної контори №60/01-16
від 26.02.2013 року. Монастириською
державною нотаріальною конторою
Тернопільської області після смерті
09.11.1996 року ОСОБА_3 спадкова справа не
заводилась, що підтверджується в
інформаційній відповіді №933/01-30 від
05.11.2013 року.

ОСОБА_4 (батько позивача) помер 16.01.2005
року, що підтверджується ксерокопією
свідоцтва про смерть серії І-ИД №011692
від 23.08.2005 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на належну йому частку
житлового будинку, як члена
колгоспного двору, тобто на 1/3 частину
будинковолодіння №9, розташованого по
вул. 8-го Березня в с.Високе
Монастириського району Тернопільської
області.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за
законом першої черги спадкування після
смерті ОСОБА_4, відмови від прийняття
спадщини не заявляла, прийнявши
спадщину. Спадкової справи після
смерті 16.01.2005 року ОСОБА_4
Монастириською державною нотаріальною
конторою не заводилось, що вказано в
інформаційній відповіді №932/01-30,
виданої 05.11.2013 року Монастириською
державною нотаріальною конторою
Тернопільської області.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 328 ЦК України
громадянин набуває право власності на
майно, одержане внаслідок успадкування
або укладення інших угод не
заборонених законом.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину, його відсутність не
позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги,
що спірний житловий будинок з
надвірними будівлями, який
розташований по вул.8-го Березня, 9 в
с.Високе Монастириського району
Тернопільської області, належить до
суспільної групи господарства –
колгоспний двір, станом на 15.04.1991 року
на час ліквідації колгоспного двору, у
спірному будинковолодінні були
зареєстровані та проживали: голова
двору – спадкодавець ОСОБА_3 (померла
09.11.1996р.), чоловік голови (батько
позивача) – ОСОБА_4, який помер 16.01.2005р.,
позивач ОСОБА_1, яка, як встановлено
судом, постійно проживала у спірному
житловому будинку, а тому має право на
частку у майні колишнього колгоспного
двору. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за
заповітом, після смерті матері ОСОБА_3
та спадкоємцем за законом після смерті
батька ОСОБА_4, відмови від прийняття
спадщини не заявляла, а прийняла
спадщину. У зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на
житловий будинок з надвірними
будівлями позивачу відмовлено в
оформленні її спадкових прав.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин
набуває право власності на майно,
одержане внаслідок успадкування або
укладення інших угод не заборонених
законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред’явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право не визнається іншою особою, а
також у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені
обставини, суд приходить до
переконання, що позивач, яка постійно
проживала у спірному житловому
будинку, мала право на частку у майні
колишнього колгоспного двору, відмови
від прийняття спадщини не заявляла,
прийнявши спадщину, в даному випадку
порушене право власності, яке підлягає
захисту, а тому позов підлягає до
задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1
права власності на вищевказане майно, в
порядку спадкування за заповітом після
померлої 09.11.1996 року ОСОБА_3, в порядку
спадкування за законом після померлого
16.01.2005 року ОСОБА_4, а також як на належну
їй частку у майні колгоспного двору.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 328, 392, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК
України, ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК
Української РСР ( 1963 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради
Монастириського району Тернопільської
області про визнання права власності
на майно – задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок №9 з надвірними
будівлями, що розташований по вул.8-го
Березня в с.Високе Монастириського
району Тернопільської області, до
якого входить: одноповерховий житловий
будинок під літерою «А», стайня «Б»,
літня кухня «В», стодола «Г», курник
«Д», піднавіс «Е», комора «Є», огорожа
№1, ворота №2, криниця «К».

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Тернопільської
області через Монастириський районний
суд. Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

ОСОБА_9