Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-797/1826/2013р.
інстанції Пекарініна І.А.
Доповідач у апеляційній
інстанції Саліхов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року колегія судової палати
з цивільних справ Апеляційного суду
міста Севастополя в складі:

головуючого - Саліхова В.В.,

суддів - Єфімової В.О.,
Моцного М.В.,

при секретарі - Лашкевич Н.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі
апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на заочне
рішення Нахімовського районного суду
міста Севастополя від 08 квітня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_7
до ОСОБА_6 про поділ подружнього майна
та визнання права власності на 1/2
частку подружнього майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_7 звернулася з позовом до
відповідача ОСОБА_6 та просила суд
поділити майно, яке є спільною сумісної
власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а
саме: квартиру АДРЕСА_1, та автомобілі
ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер
НОМЕР_3 1989 року випуску та ВАЗ 2109
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
1989 року випуску, визнати за ОСОБА_7
право власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, виділити у власність ОСОБА_6
автомобіль НОМЕР_2 1989 року випуску, у
власності позивача залишити
автомобіль НОМЕР_3 1989 року випуску.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
період з 19 березня 1994 року по 01 лютого
2010 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу 19
вересня 1996 року на ім'я відповідача на
праві власності була зареєстрована
квартира АДРЕСА_1, також 13 лютого 2002
року був придбаний автомобіль ВАЗ 2107 1989
року випуску, 13 липня 2006 року був
придбаний автомобіль ВАЗ 2109 1989 року
випуску. Оскільки вказане майно було
придбане подружжям у період шлюбу,
позивач має право на 1/2 частку квартири,
а також просить передати їй у власність
автомобіль ВАЗ 2107, а відповідачу у
порядку розділу подружнього майна
передати у власність автомобіль ВАЗ 2109.

Заочним рішенням Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 08
квітня 2013 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про поділ подружнього майна та
визнання права власності на 1/2 частку
подружнього майна задоволений.

Поділено майно, яке є спільною сумісної
власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а саме:
квартира АДРЕСА_1 та автомобілі ВАЗ 2107
державний реєстраційний номер НОМЕР_3
1989 року випуску кузов НОМЕР_4 та ВАЗ 2109
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
1989 року випуску кузов НОМЕР_5.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1, зменшив при
цьому частку відповідача ОСОБА_6 в
квартирі АДРЕСА_1 з цілої до 1/2.

Виділено у власність ОСОБА_7
автомобіль ВАЗ 2107, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3 1989 року
випуску кузов НОМЕР_4.

Виділено у власність ОСОБА_6 автомобіль
ВАЗ 2109 державний реєстраційний номер
НОМЕР_2 1989 року випуску кузов НОМЕР_5.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
компенсацію різниці вартості
автомобілів у сумі 3437 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
судовій збір в сумі 1609,50 гривень.

Не погодившись з рішенням суду в
частині поділу спірної квартири та
визначення розміру відшкодування
різниці вартості автомобілів
представник відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій
ставить питання про відмову у
задоволенні позову в частині визнання
за позивачкою право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 та скасування
рішення суду в частині стягнення
компенсації різниці вартості
транспортних засобів. Вважає, що
рішення суду постановлено при
неповному з'ясуванні судом обставин, що
мають значення для справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
головуючого, пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
вважає, що остання підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 19
березня 1994 року по 01.02.2010 року. Під час
шлюбу сторонами було придбано на
підставі договору купівлі-продажу від
19.09.1996 року двохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка була зареєстрована за
відповідачем, 13.02.2002 року автомобіль
ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер
НОМЕР_3 1989 року випуску, 13.07.2006 року
автомобіль ВАЗ 2109 державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 1989 року
випуску.

Ухвалюючи рішення про задоволення
даного позову, суд першої інстанції
виходив з того, що вищезгадане спірне
майно придбано подружжям у період
шлюбу, у зв'язку з чим підлягає поділу
відповідно до вимог ст.ст. 22, 23 КпШС та
ст.60 СК України.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Суд першої інстанції правильно
визначив спірні правовідносини та
врахувавши, що вказана квартира була
придбана у 1996 році, застосував до
спірних правовідносин КпШС в редакції
1969 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 23 КпШС
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю;
подружжя розпоряджується ним за
спільною згодою.

Згідно ст.28 КпШС у разі поділу майна,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, їх частки визнаються рівними.
В окремих випадках суд може відступити
від рівності, враховуючи інтереси
неповнолітніх дітей, або інтереси
одного із подружжя, що заслуговують на
увагу.

Враховуючи, що спірна квартира була
придбана у період шлюбу, позивачка по
справі була одразу в ній зареєстрована,
колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про те, що
вищезгаданий договір купівлі-продажу
квартири було укладено відповідачем в
інтересах сім'ї.

За таких обставин, висновки місцевого
про те, що позивачка має право на 1/2
частку двохкімнатної квартиру АДРЕСА_1
є правильними та обґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що вищезгадана
квартира була придбана ними на
особисті кошти не підтверджені
матеріалами справи, а тому не можуть
бути підставою для скасування або
зміни оскаржуваного рішення суду.

Необґрунтованими, на думку колегії
суддів, є посилання апелянта на те, що
квартира, після винесення судом першої
інстанції вищезгаданого заочного
рішення, була продана відповідачем
іншій особі, а тому не може бути
предметом розподілу між сторонами по
справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє рішення суду
в межах вимог заявлених у суді першої
інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що на
час розгляду справи у суді першої
інстанції спірна квартира перебувала у
власності відповідача та мала статус
сумісного майна колишнього подружжя.

В зв'язку з викладеними обставинами
вищезгадані доводи апелянта не тягнуть
за собою скасування або зміни
постановленого у справі рішення.

Що стосується розміру компенсації, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, то колегія суддів
вважає наступне.

Визначаючи розмір компенсації за
автомобіль ВАЗ 2109 державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 1989 року, суд
першої інстанції виходив з довідки
експертної компанії
«Укравтоекспертиза» від 12.10.2012 року.

Разом з тим, судова колегія не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст.70 СК України в
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно довідок експертної компанії
«Укравтоекпертиза» від 12.10.2012 року,
вартість автомобілю ВАЗ 2107 складає 17585
грн., вартість автомобілю ВАЗ 2109
складає 21022 грн.

Приймаючи рішення про стягнення з
відповідача суми компенсації різниці
вартості зазначених вище автомобілів,
суд першої інстанції виходив з того, що
остання складає 3437 грн. (21022 грн. - 17585
грн.), не прийнявши до уваги, що дана
сума є також сумісним майном подружжя,
в зв'язку з чим позивачці належить на
праві власності 1/2 частка останньої,
тобто 1718,50 грн.

У зв'язку з наведеними обставинами,
колегія суддів вважає за необхідне
змінити рішення суду першої інстанції
в цій частині, визначивши суму
компенсації різниці вартості
автомобілів у розмірі 1718,50 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачка неправильно визначила
вартість спірних автомобілів, на думку
колегії суддів не заслуговує на увагу,
оскільки відповідач, у порушення вимог
ст. 60 ЦПК України, не надав суду
будь-яких інших доказів на
спростування доказів наданих
позивачем.

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції процесуального
законодавства не потягнули за собою
неправильне вирішення справи по суті, а
тому не можуть бути підставою для
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.1,4 ч.1
ст.309, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_5
задовольнити частково.

Заочне рішення Нахімовського
районного суду міста Севастополя від 08
квітня 2013 року в частині стягнення з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 компенсації
різниці вартості автомобілів у сумі 3437
грн. змінити на суму 1718,50 грн.

В іншій частині заочне рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
В.В.Саліхов

Судді: /підпис/
В.О.Єфімова

/підпис/
М.В.Моцний

Згідно оригіналу:

Суддя Апеляційного суду

міста Севастополя В.В.Саліхов