АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №212/9092/13-ц
Головуючий в 1 інстанції - Борис О.Н.
Апеляційне провадження №22-ц/774/3016/К/13
Доповідач - Братіщева Л.А.
« 24» грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого судді: Братіщевої Л.А.
суддів: Бондар Я.М.,
при секретарі: Батуринській
за участю: представника відповідача
ПАТ "Кривбасзалізорудком" - Шаніної
Ірини Володимирівни,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 21 листопада 2013 року
за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої професійним захворюванням, -
В С Т А Н О В И Л А :
У жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
(надалі - ПАТ «Кривбасзалізорудком») і в
обґрунтування позову зазначив, що
працюючи тривалий час у підземних
умовах праці отримав професійне
Висновком МСЕК від 08.12.2010 р.
первинно встановлено 40% втрати
професійної працездатності, та третя
група інвалідності, висновком МСЕК від
14.12.2012 року підтверджено встановлений
ступінь втрати професійної
працездатності та група інвалідності,
з наступним переоглядом у 2015 році.
Посилаючись на ці обставини
просив суд стягнути з ПАТ
"Кривбасзалізорудком" 214 723,60 грн. на
відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково, на його користь з ПАТ
«Кривбасзалізорудком» стягнуто 14 000
грн. у відшкодування моральної шкоди та
на користь держави судові витрати в
сумі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову
позивачу у позові з тих підстав, що
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Зокрема відповідач зазначає, що
визначений судом першої інстанції
розмір моральної шкоди не відповідає
засадам розумності, виваженості і
справедливості; висновок комісії,
зазначений у п. 19 акту розслідування
хронічного професійного захворювання
№ 30 від 25.10.2010 року, виконаний з
перевищенням повноважень, він не може
бути належним доказом про порушення
збоку відповідача законодавства з
охорони праці.

Робота у шкідливих умовах праці з
перевищенням гігієнічних нормативів
законодавчо дозволяється,судом не
враховано, що підприємство здійснювало
заходи, які спрямовані на зменшення
впливу шкідливих факторів на здоров'я.

Укладаючи трудовий договір відповідно
до ст.. 29 КЗпП України позивачеві було
роз'яснено під підпис його права та
обов'язки, про умови праці, наявність на
робочому місці, на якому він буде
працювати, небезпечних і шкідливих
виробничих факторів, та можливі
наслідки їх впливу на здоров'я.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заперечень
на неї та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ПАТ «Кривбасзалізорудком»
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_2 з 20.06.1984 року
працював у структурних підрозділах ПАТ
"Кривбасзалізорудком", що
підтверджується копією трудової
книжки. 07.09.2011р. Звільнений з
підприємства відповідача за власним
бажанням (а.с.7- 8).

Висновком МСЕК від 08.12.2010 р.
первинно встановлено 40% втрати
професійної працездатності, та третя
група інвалідності, висновком МСЕК від
14.12.2012 року підтверджено встановлений
ступінь втрати професійної
працездатності та група інвалідності,
з наступним переоглядом у 2015 році (а.с.
11-12).

На підставі встановлених обставин суд
першої інстанції дійшов висновку про
відшкодування позивачу у зв'язку з
отриманими ним на виробництві
професійними захворюваннями моральної
шкоди відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування
професійного захворювання від 13.10.2010
року, затвердженого В.о головного
лікаря Саксаганської районної СЕС
встановлена причина професійного
захворювання позивача - робота
протягом 26 років 1 місяця в умовах
важкої фізичної праці, яка
перевищувала ГДН, які виникли в
результаті порушення керівництвом
підприємств, де працював хворий, ст. 153
КЗпП України та ст. 13 Закону України
«Про охорону праці».

Конституційний Суд України в абзаці 9
пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про
страхові виплати), зазначив, що саме
право громадян на відшкодування
моральної шкоди не порушено, оскільки
ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та
ст. 1167 ЦК України (для членів сімей
потерпілих) їм надано право
відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця).

Як зазначалося вище, вперше стійку
втрату професійної працездатності по
професійному захворюванню позивачу
було встановлено 08.12.2010 року, що
підтверджується висновком МСЕК, отже
саме з цього часу у позивача виникло
право на відшкодування моральної
шкоди.

Також спростовуються й доводи
відповідача щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманим ним професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні. Так, позивача
постійно турбує біль відчуває загальну
слабкість, стан його здоров'я
погіршується і покращення не
відбувається, позбавлений нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає
додаткових зусиль для організації його
життя.

Колегія погоджується із визначеним
судом першої інстанції розміром
відшкодування моральної шкоди,
стягнутої з відповідача на користь
позивача, який визначено ним, виходячи
із засад розумності, виваженості та
справедливості, відповідно до п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 р. (з
подальшими змінами) «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає в залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
постановленні рішення врахував
тяжкість фізичних і моральні страждань
позивача, їх тривалість, істотність
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, конкретні
обставини по справі, і наслідки, що
наступили.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду обґрунтоване і
підтверджується матеріалами справи,
тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2013
року

залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: