АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
інстанції - Скрипченко Д.М.
Доповідач - Ткаченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.,

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом Фермерського Господарства
"Ждан Анатолій Олександрович" до ОСОБА_2
про відшкодування збитків

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 -
представника відповідача ОСОБА_2

на рішення Томаківського районного
суду Дніпропетровської області від 28
серпня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2013 року Фермерське
Господарства "Ждан Анатолій
Олександрович" звернулося з позовом до
суду про відшкодування ОСОБА_2 збитків.

Рішенням Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 28 серпня
2013 року, описки в якому усунуто ухвалою
від 03 жовтня 2013 року, позовні вимоги
Фермерського Господарства "Ждан
Анатолій Олександрович" - задоволено в
повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Фермерського Господарства
"Ждан Анатолій Олександрович" - 29 775
грн. 75 коп. , також вирішено питання про
судові витрати (а.с. 87-92, 113-114).

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, не повне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи,
ставить питання про скасування рішення
суду з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
(а.с.124-127).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, а рішення
суду скасувати, ухваливши рішення про
відмову в задоволенні позову з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 05
лютого 2006 року Фермерське Господарства
"Ждан Анатолій Олександрович" та ОСОБА_2
уклали договір оренди землі ,
який було зареєстровано у
Томаківському відділі ДРФ ЦДЗК за
№51.

Предметом договору оренди є земельна
ділянка площею 5,550 гектарів
сільськогосподарського призначення
/пай №400/, що належить ОСОБА_2 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю cepiї IV-ДП №
047470, виданого Томаківською
райдержадміністрацією № 386-р від 03
вересня 2002 р.

На виконання умов даного договору,
відповідач у справі, передала позивачу
за актом приймання-передачі земельну
ділянку (ріллю) вільну від посівів
сільськогосподарських культур.

Даний договір було укладено строком на
5 (п'ять) років. Термін дії даного
договору спливає в 2011 році, без
встановленої конкретної календарної
дати з урахуванням періоду ротації
основної сівозміни.

26 липня 2011 року було складено та
підписано працівниками Фермерського
Господарства "Ждан Анатолій
Олександрович" про те, що проведено
обстеження поля загальною площею 111,57
га, яка знаходиться в оренді у позивача,
що було засіяне восени 2010 року озимою
пшеницею єдиним масивом ,
розташованого біля с.Червоний Яр.

При цьому було встановлено, що частина
пшениці на даному полі була скошена.
Тобто, на ділянці загальною площею 5,55
га. озима пшениця, відсутня /скошена/. На
ґрунті були виявлені сліди
сільгосптехніки.

Звірянням координат викошеної ділянки
за загальною картою - схемою
розпаювання земель виявлено, що викос
пшениці проведено на земельній ділянці
, належній відповідачу у справі.

Задовольняючи позовні вимоги суд 1
інстанції виходив із того, що
відповідно до договору оренди землі,
укладеного 05 лютого 2006 року між
позивачем та ОСОБА_2, остання передала
позивачу за актом приймання-передачі
земельну ділянку (ріллю) вільну від
посівів сільськогосподарських
культур. Даний договір було укладено
строком на 5 (п'ять) років. Термін дії
даного договору спливає в 2011 році, без
встановленої конкретної календарної
дати з урахуванням періоду ротації
основної сівозміни, тобто, після
збирання врожаю озимої пшениці, посів
якої здійснено в 2010 р., в період дії
договору. У зв»язку із тим, що позивач
не отримував в 2010-2011 р. від ОСОБА_2
повідомлення про те, що вона не буде
продовжувати строк дії договору
оренди, строк дії якого закінчувався в
лютому 2011 р, у вересні 2010 року в зв'язку
з відсутністю заперечень з боку
відповідача, дане господарство провело
сільськогосподарські роботи з посіву
озимої пшениці на орендованому у
власників земельних ділянок (паїв) полі
єдиним масивом з загальним розміром 110
га, на якому знаходиться i земельна
ділянка відповідача. Не врегулювавши
питання щодо земельної ділянки, що
перебуває в оренді у позивача і долі
майбутнього врожаю, належного даному
господарству, відповідач у справі,
протизаконно з порушенням взятих нею
на себе договірних зобов'язань і
майнових прав юридичної особи,
передала в оренду ПСП Агрофірма "Коман"
земельну ділянку з розташованим на ній
майном позивача, що призвело до
розкрадання влітку 2011 р. вирощеного
врожаю озимої пшениці. В липні 2011 року,
коли необхідно було проводити збір
врожаю озимої пшениці на
вищезазначеній земельній ділянці,
працівниками позивача було
встановлено, що озима пшениця таємно
була скошена. 26 липня 2011 року було
складено та підписано працівниками
позивача акт про те, що було проведено
обстеження поля загальною площею 111,57
га, що було засіяне восени 2010 року
озимою пшеницею єдиним масивом,
розташованого біля с. Червоний Яр. При
цьому було встановлено, що частина
пшениці на даному полі була скошена.
На ґрунті були виявлені сліди
сільгосптехніки. Звірянням координат
викошеної ділянки за загальною картою -
схемою розпаювання земель виявлено, що
викос пшениці проведено на земельній
ділянці, належній відповідачу у справі.
При цьому збитки позивача складають 29775
грн.75 коп.

При цьому суд керувався ч.1 ст.95 ЗК
України землекористувачі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
мають право власності на посіви і
насадження сільськогосподарських та
інших культур. Статтею 25 Закону України
"Про оренду землі" та п.30 договору
оренди визначають право орендаря
земельної ділянки на отримання
продукції і доходів від оренди.
Частиною 2 статті 158 Земельного кодексу
України виключно судом вирішуються
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками. Статтею 125
Земельного кодексу України право на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 407 ЦК України право
користуватися чужою земельною
ділянкою встановлюється договором між
власником земельної ділянки і особою,
яка виявила бажання користуватися цією
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб. Статтею
410 ЦК України землекористувач має право
користуватися земельною ділянкою в
повному обсязі, відповідно до договору.
Статтею 629 ЦК України договір є
обов'язковим до виконання сторонами.
Згідно ст. 631 ЦК України договір набирає
чинності з моменту його укладення.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Відповідно до ст. 651 ЦК
України, істотними є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору. Статтею 1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними діями особистим
немайновим правам фізичної особи або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Відповідно до ч.
1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права має право на їх
відшкодування. Породжуючи настання
цивільних прав та обов'язків згідно з ч.
2 ст. 11 ЦК України відповідальність у
вигляді відшкодування збитків вимагає
для її застосування наявності складу
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки (дії чи бездіяльності особи),
шкідливого результату такої поведінки,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та заподіяними збитками,
вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не
відповідає вимогам закону або
договору, тягне за собою порушення
майнових прав та інтересів іншої особи
і спричинила заподіяння збитків
(шкоди). Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК
України збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки), а також доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушено (упущена вигода).

Однак із вказаними висновками суду 1
інстанції не погоджується колегія
суддів, виходячи з наступного.

Судом встановлено і з цим погоджується
колегія суддів, що 05 лютого 2006 року
Фермерське Господарства "Ждан Анатолій
Олександрович" та ОСОБА_2 уклали
договір оренди землі, площею 5,550
гектарів сільськогосподарського
призначення, що належить ОСОБА_2 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю cepiї IV-ДП №
047470, виданого Томаківською
райдержадміністрацією № 386-р від 03
вересня 2002 р. Зазначений договір було
зареєстровано у Томаківському відділі
ДРФ ЦДЗК 15 лютого 2006 року за № 51.
На виконання умов даного договору,
відповідач у справі, передала позивачу
за актом приймання-передачі земельну
ділянку (ріллю) вільну від посівів
сільськогосподарських культур. Даний
договір було укладено строком на 5
(п'ять) років.

З матеріалів справи вбачається, що 26
липня 2011 року працівниками позивача
було складено та підписано акт про те,
що під час проведення обстеження поля
загальною площею 111,57 га, що було
засіяне восени 2010 року озимою пшеницею
єдиним масивом, розташованого біля с.
Червоний Яр, частина пшениці на даному
полі скошена. На ґрунті виявлені
сліди сільгосптехніки. Звірянням
координат викошеної ділянки за
загальною картою - схемою розпаювання
земель виявлено, що викос пшениці
проведено на земельній ділянці,
належній відповідачу у справі.

Як зазначає позивач у позовній заяві,
що після виявлення відсутності пшениці
на частині поля, господарство
звернулося до відповідачки з приводу
незаконного збору врожаю, проти чого
вона заперечувала, в судовому
засіданні апеляційної інстанції її
представник також заперечував, що
відповідачка має якесь відношення до
вищезазначеного, посилаючись на
недоведеність її вини. Крім того,
відповідач та її представник
зазначають, що в травні 2011 року на
земельній ділянці, яка належить
відповідачці, будь які посіви на
земельній ділянці, площею 5, 550 га
відсутні, що підтверджується договором
оренди земельної ділянки, укладеним
між відповідачем та ПП ПСП Агрофірма
«Коман» від 06.05.2011 року, та рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області від 17.01.2012 року, яке набрало
чинності та позивачем не
оскаржувалося.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі.

За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 156 ЗК України передбачені
підстави відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам.

В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 16.04.2004 року «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» роз'яснено, що
вирішуючи спори про відшкодування
власникам землі й землекористувачам
шкоди, заподіяної порушеннями
земельного законодавства, суди мають
виходити з того, що відповідно до ст. 156
ЗК України, ст. 1166 ЦК України така шкода
відшкодовується у повному обсязі.
Зокрема, при пошкодженні посівів,
самовільному зайнятті ріллі або
сінокосінні на користь
землекористувача (власника) стягується
вартість неодержаних
сільськогосподарської продукції чи
сіна, обчислена за ринковими цінами, з
урахуванням середньої врожайності
певної культури в господарстві, за
винятком витрат виробництва,
пов'язаних із збиранням урожаю, а також
витрат на відновлення якості земель
відповідно до їх призначення.

Отже, заперечення відповідача щодо
відсутності її вини в завданні збитків
позивачу, знайшли своє підтвердження
під час розгляду справи, оскільки в
позовній заяві не зазначено та в
судовому засіданні не встановлено
докази вини саме відповідачки у
завданні збитків позивачу.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета.

Позивач не скористався наданими йому
правами, не обґрунтував належним чином
свої позовні вимоги та не надав суду
доказів на їх підтвердження, а згідно
із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів, наданих сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
надати суду докази на підтвердження
своїх вимог або заперечень.

Таким чином, судом 1 інстанції було
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
неправильно застосовано норми
матеріального права, а відповідно
рішення суду згідно ст. 309 ЦПК України,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.. 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника відповідача ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 28 серпня
2013 року - скасувати.

У задоволенні позову Фермерського
Господарства "Ждан Анатолій
Олександрович" до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: