Справа № 249/3933/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 вересня 2013 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

Головуючого судді
Пархоменко І.О.,

при секретарі
Лисенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в приміщенні
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства ДП
«Донвуглереструктурізація» про
визнання права на забезпечення
побутовим вугіллям, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про зобов'язання
забезпечити вугіллям на побутові
потреби, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що він працює
електрослюсарем підземним ділянко ЕМО
4 розряду ЛШ «Об’єднана» з 02.01.2013 року
по теперішній час. До 2010 року
користувався безкоштовним вугіллям на
побутові потреби. Згідно з наказом
Міністерства палива та енергетики
України № 236 від 24.05.2001 року припинена
діяльність шахти «Об’єднана» та
Державне підприємство
«Донвуглереструктурізація» прийняла
на баланс підприємства основні фонди,
які підлягають ліквідації. В лютому 2013
року позивач звернувся до керівництва
дирекції з заявою про виписку йому
безкоштовного вугілля на побутові
потреби на 2013 рік, але відповідач
відмовив у забезпеченні посилаючись на
ст. 48 Гірничого Закону України. Не
погодившись з відмовою, позивач
звернувся до суду за захистом
порушеного права. Просить визнати
право на забезпечення паливом на
побутові потреби та зобов'язати
відповідача включити його до списку
отримувачів безкоштовного побутового
палива з 01 січня 2013 року на період
роботи на цьому підприємстві.

Позивач в судове засідання не
з’явився, надав суду заяву, в якій
вказав, що позовні вимоги підтримує,
просив позов задовольнити, слухати
справу без його участі.

Представник відповідача державного
підприємства
«Донвуглереструктуризація» в судове
засідання не з'явився, був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи. До початку судового
засідання надав суду заяву, в якій
позовні вимоги не визнав, просив
слухати справу у його відсутність.
Надав суду заперечення, в яких просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог, мотивуючи незгоду тим, що ч.5 ст.48
Гірничого Закону передбачений
виключний перелік категорій осіб, які
після ліквідації або консервації
гірничого підприємства забезпечуються
вугіллям на побутові потреби. Вказаним
переліком не передбачені працівники
вугільних підприємств, які знаходяться
в стадії ліквідації. Згідно ст..43
Гірничого Закону України безкоштовно
забезпечують вугіллям на побутові
потреби робітників тільки
підприємства з видобутку вугілля та
вуглебудівельні підприємства.
Відповідно до п.2.1. розділу 2 Статуту ДП
«Донвуглереструктуризація»
підприємство створене з метою
здійснення некомерційної
господарської діяльності, а саме: для
організації та контролю за виконанням
заходів та робіт з ліквідації
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств. Предметом діяльності
підприємства, відповідно до п.п.2.2.1. п.
2.2. Статуту є здійснення функцій
«Замовника» з виконання проектів
ліквідації вугледобувних та
вуглепереробних підприємств,
організація та контроль за проведенням
робіт у відповідності з цими проектами.
Проектом ліквідації шахти «Об’єднана»
забезпечення безкоштовним побутовим
вугіллям працівників шахти не
передбачено. П.2.2. розділу 2 Статуту
підприємства, п.3.1. розділу 3 Положення
про дирекцію такі види діяльності як
видобуток вугілля чи будівництво
вугільних підприємств не передбачено.
Згідно довідки ЄДРПОУ від 10.05.2012 року ДП
«Донвуглереструктуризація» не
відноситься до вугледобувних та
вуглебудівельних підприємств.п.12.10
Галузевої угоди встановлено, що
порядок забезпечення паливом на
побутові потреби працівникам та
пенсіонерам вугільної промисловості
встановлюються колективними
договорами на підприємствах
відповідно до Гірничого Закону України
та даною угодою. П.12.10. Галузевої угоди
передбачено, що працівники інших
підприємств, не визначених в даній
угоді, забезпечуються пільговим
паливом на побутові потреби за рахунок
власних коштів підприємства у
відповідності з колективними
договорами, що в даному випадку не є
можливим, оскільки єдиним джерелом
фінансування ДП
«Донвуглереструктуризація» є кошти
Державного Бюджету, передбачені на
реструктуризацію вугільної
промисловості.

Судом на підставі представлених
сторонами доказів по справі,
встановлені такі факти та відповідні
їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 був прийнятий 06.05.2008
року на шахту «Об’єднана»
електрослюсарем підземним 5 розряду
ділянки ЕМО на період ліквідації шахти
на підставі наказу № 7к від 06.05.2008 року.
Відповідно до наказу МВП України від
02.04.2011 року № 99 «Про припинення
діяльності ДП
«Укруглеторфреструктурізація» шляхом
реорганізації – поділу на ДП
«Донвуглетрестреструктурізація» ,
наказів ДП «Вуглереструктурізація»
від 14.04.2010 року № 2 «Про зміну структури
управління» та від 30.06.2010 року № 15 «Про
передачу об»єктів ліквідації на баланс
відокремлених підрозділів створений
відокремлений підрозділ без права
юридичної особи – Шахтарська
виконавча дирекція з ліквідації шахт з
передачею на баланс основних засобів.

На підставі наказу № 38 від 29.03.2013 року
відокремлений підрозділ Шахтарська
виконавча дирекція з ліквідації шахт
ДП «Донвуглереструктурізація»
перейменовано на відокремлений
структурний підрозділ Шахтарська
дирекція з виконання проектів
ліквідації шахти ДП
«Донвуглереструктурізація».

Згідно довідки АБ № 454505 управління
статистики у місті Макіївці видом
діяльності відповідача за КВЕД-2010 42.99 є
будівництво інших споруд, за КВЕД 70.10 –
діяльність головних управлінь .

Як свідчать матеріали справи на період
розгляду справи у суді підприємство
шахта «Об’єднана» знаходиться у
процесі ліквідації згідно
відповідного Проекту.

Позивач мешкає у будинку з пічним
опаленням згідно довідки Торезької
міської ради № 201 від 23.01.2013 року.
Звернувшись до адміністрації
Шахтарської дирекції по виконанню
проектів ліквідації шахт позивач
отримав відмову у включенні до списку
осіб, які мають право безкоштовного
отримання вугілля на побутові потреби
з посиланням на статтю 48 Гірничого
Закону України , відповідь б/н.

Статтею 2 Гірничого Закону України
визначено, що сфера дії Закону
поширюється на правовідносини у сфері
діяльності гірничих підприємств,
установ, організацій, гірничих об'єктів
(далі - гірничі підприємства), що
займаються розвідкою, розробкою,
видобутком та переробкою корисних
копалин і веденням гірничих робіт,
будівництвом, ліквідацією або
консервацією гірничих підприємств.

Об'єктами гірничих відносин згідно
цього Закону є проектування,
будівництво

(реконструкція, технічне
переоснащення), експлуатація,
ліквідація або консервація гірничих
підприємств. Суб'єктами гірничих
відносин є юридичні та фізичні особи
України, іноземні юридичні та
фізичні особи, особи без громадянства,
які здійснюють геологічне вивчення
родовищ корисних копалин,
проектування, будівництво
(реконструкцію), експлуатацію,
ліквідацію аварій та ліквідацію або
консервацію підприємств з видобутку та
переробки корисних копалин, а також
проводять гірничі роботи. Таким чином,
позивач і відповідач є суб'єктами
гірничих правовідносин в розумінні
цього закону, зайняті ліквідацією
гірничого підприємства.

Відповідно до статті 43 Гірничого
Закону України встановлені права та
соціальні гарантії працівників
гірничих підприємств. Так підприємства
з видобутку вугілля та вугледобувні
підприємства дійсно безоплатно
надають вугілля на побутові потреби у
розмірі, що визначається колективним
договором, певним категоріям
працівників, в тому числі і
пенсіонерам, які пропрацювали на
підприємствах з видобутку (переробки)
вугілля, вугледобувних підприємствах:
на підземних роботах - не менше ніж 10
років для чоловіків і не менше 7 років 6
місяців - для жінок; на роботах,
пов'язаних із підземними умовами, не
менше ніж 15 років для чоловіків і не
менше 12 років 6 місяців - для жінок; на
роботах технологічної лінії на
поверхні діючих шахт чи на шахтах, що
будуються, розрізах, збагачувальних та
брикетних фабриках - не менше ніж 20
років для чоловіків і не менше 15 років -
для жінок.

Згідно статті 44 формами припинення
діяльності гірничих підприємств є
ліквідація, реорганізація або
консервація гірничих підприємств.
Ліквідація або консервація гірничого
підприємства здійснюється за проектом,
затвердженим власником (керівником)
гірничого підприємства, який включає
соціально-економічне обґрунтування,
технічне рішення, пропозиції про
можливе відновлення гірничих робіт,
використання гірничих виробок,
будівель, споруд іншого призначення,
заходи, спрямовані на запобігання
небезпечному впливу на інші
підприємства, довкілля та людей, та
який пройшов екологічну, технічну та
інші види експертиз, а також погоджений
в установленому законодавством
порядку з органами гірничого нагляду,
органами місцевого самоврядування та
іншими заінтересо ваними органами.
Відповідно до такого проекту здійснює
виробничу діяльність відповідач по
справі.

Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від
17 березня 2011 р. N 303 затверджений перелік
професій працівників з видобутку
(переробки) вугілля та працівників
вугледобувних підприємств, яким
безоплатно надається вугілля на
побутові потреби і до складу
загального місячного або річного
оподатковуваного доходу яких не
включається вартість такого вугілля.
При цьому встановлено, що після
ліквідації або консервації гірничого
підприємства забезпечення вугіллям на
побутові потреби непрацевлаштованих
працівників, професії яких включені до
переліку, здійснюється відповідно до
статті 48 Гірничого закону України.

Відповідно до п. 12.10 Галузевої угоди між
Міністерством палива та енергетики
України і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
України (з доповненнями і змінами)
безоплатне забезпечення вугіллям
робітників і пенсіонерів вугільної
промисловості здійснюється
підприємством, з якого вони пішли на
пенсію або працюють, за нормою 5, 9 тон на
рік. При цьому зазначено що угода
поширюється на працівників, що
працюють на умовах найму на
підприємствах, в об'єднаннях,
компаніях, товариствах, організаціях і
установах вугільної промисловості
(видобувних, перероблювальних,
шахтовуглебудівельних, вугільного
машино будування, ДВГРС,
реструктуризації підприємств галузі,
вуглегеології, галузевої науки, інших
підприємствах виробничої та
соціальної інфраструктури галузі), що
належать до сфери управління
Мінпаливенерго України та інших
підприємств галузі, у тому числі і ті,
що знаходяться у процедурі банкрутства
згідно з Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
незалежно від форм власності та
господарювання (далі Підприємство), на
учнів, що навчаються в галузевій
системі підготовки і перепідготовки
кадрів, а також на непрацюючих членів
профспілок - інвалідів і пенсіонерів
галузі, безробітних, звільнених з
підприємств галузі. Положення Угоди є
обов'язковими до застосування при
укладанні угод на рівні компаній,
об'єднань (комбінатів), трестів,
колективних і індивідуальних трудових
договорів для всіх підприємств, що
перебувають у сфері дії сторін,
незалежно від форм власності та
господарювання, а також під час
розгляду трудових спорів.
Мінпаливенерго, профспілки
зобов'язують підприємства, що належать
до сфери управління Мінпаливенерго,
при укладанні колективних договорів
забезпечити виконання встановлених
Угодою мінімальних соціальних
гарантій працівникам та їхнім сім'ям та
не обмежують права трудових колективів
у розширенні цих гарантій з власних
джерел. Інші Підприємства вугільної
промисловості при укладанні
колективних договорів можуть
застосовувати положення зазначеної
Угоди. Затвердження уставу відповідача
ОСОБА_2 енергетики та вугільної
промисловості України свідчить про
його належність до сфери управління
міністерства та взяття зобов'язань за
цією Галузевою угодою.

Порядок забезпечення паливом на
побутові потреби і компенсації витрат
за спожиті електроенергію та газ
працівниками і пенсіонерами
підприємств вугільної промисловості
встановлюється колективними
договорами на підприємствах
відповідно до Гірничого закону
України, цієї Угоди, а також, (до
приведення нормативно-правових актів у
відповідність до Гірничого закону),
чинною "Інструкцією про порядок
забезпечення трудящих виробничих
одиниць, підприємств і організацій
вугільної промисловості паливом на
побутові потреби" від 11.05.76 та
"Інструкцією про порядок компенсації
працівникам і пенсіонерам підприємств
вугільної промисловості, що мають
право на відповідні пільги, витрат за
спожиту електроенергію та газ",
затвердженої наказом Мінпаливенерго
та погодженої з профспілками.
Виключення із списків осіб, які
мають право безкоштовного
отримання вугілля на побутові
потреби здійснюється спільним
рішенням керівництва підприємства та
профспілкового комітеті із
зазначенням обґрунтування. Як свідчать
матеріали справи рішення про
виключення позивача із списків
вуглеотримувачів було прийнято
відповідачем одноособово, що є
порушенням вищезазначеної норми.

Згідно положень Закону України «Про
колективні договори і угоди» щодо
вимог змісту колективного договору,
він повинен обов'язково містити
відповідно до норм і положень діючого
законодавства встановлення гарантій,
компенсацій, пільг для працівників, а
умови колективного договору, що
погіршують порівняно з чинним
законодавством становище працівників,
є недійсними, і їх забороняється
включати до договорів і угод.

Аналіз колективного договору,
укладеного між адміністрацією та
профспілковою

організацією Шахтарської виконавчої
дирекції по ліквідації шахт ДП
«Донвуглереструктуризация» на 2013-2015
роки, зареєстрованому управлінням
праці та соціального захисту населення
Шахтарської міської ради Донецької
області, свідчить що в ньому
відображені вимоги Галузевої угоди.
Він передбачає, що безоплатне
забезпечення побутовим вугіллям
провадиться всім категоріям
вуглеотримувачів (пенсіонерам і
працівникам підприємства а також іншим
категоріям). Норма видачі побутового
палива складає 5900кг з розбивкою
виписки на 1 та 2 півріччя.

На підставі вищевикладеного,
суд приходить до висновку, що
відповідачем порушені норми статті 43
Гірничого Закону України, п. 12.10
Галузевої угоди між Міністерством
палива та енергетики України і
всеукраїнськими профспілками
вугільної промисловості України
Постанови Кабінету ОСОБА_2 України від
17 березня 2011 р. N 303. колективного
договору підприємства щодо права
позивача на забезпечення паливом та
включення його до списку осіб які мають
право безкоштовного отримання вугілля
на побутові потреби Відповідачем не
виконаний припис Галузевої угоди щодо
погодження з профспілковим комітетом
виключення позивачки зі списку. Суд
вважає доведеним факт, що позивачка
працює в вугільній галузі, що
підтверджується копією трудової
книжки позивачки та не заперечується
відповідачем. На відповідача
розповсюджується дія Гірничого Закону,
Галузевої угоди так як воно займається
безпосередньо реструктуризацією
підприємств галузі і відноситься до
сфери управління Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України. Найменування посади позивачки
передбачено Переліком професій
працівників з видобутку (переробки)
вугілля та працівників вугледобувних
підприємств, яким безоплатно надається
вугілля на побутові потреби і до складу
загального місячного або річного
оподатковуваного доходу яких не
включається вартість такого вугілля.
Крім того, віднесення підприємства
відповідача до вугледобувних
підтверджено Класифікацією видів
економічної діяльності (КВЕД) яка є
складовою частиною державної системи
класифікації і кодування
техніко-економічної та соціальної
інформації. Класифікацію розроблено
відповідно до постанови Кабінету
ОСОБА_2 України N 326 від 04.05.93 "Про
Концепцію побудови національної
статистики України та Державну
програму переходу на міжнародну
систему обліку і статистики". КВЕД 45.21.5
«Будівництво підприємств енергетики,
добувної й обробної промисловості»
включає роботи з реконструкції,
реставрації, оновлення та ремонту.

Таким чином, позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню. При
цьому норма забезпечення позивача
вугіллям визначається судом на
підставі колективного договору між
адміністрацією та профспілковою
організацією Шахтарської виконавчої
дирекції по ліквідації шахт на
2013-2015роки у розмірі 5900 кг з розбивкою
виписки на І та ІІ півріччя 2013 року.

Посилання відповідача на статтю 48
Гірничого Закону України суд вважає
безпід ставними, так як дія її норм
застосовується виключно після
ліквідації або консервації гірничого
підприємства. При цьому законодавцем
чітко визначене коло осіб на яких
розповсюджується норми цієї статті, а
саме непрацевлаштованим працівникам
за переліком професій, що
затверджується Кабінетом ОСОБА_2
України; пенсіонерам, які пропрацювати
на підприємствах з видобутку
(переробки) вугілля, вугледобувних
підприємствах: на підземних роботах -
не менше ніж 10 років для чоловіків і не
менше ніж 7 років 6 місяців - для жінок;
на роботах, пов'язаних з підземними
умовами, - не менше ніж 15 років для
чоловіків і не менше ніж 12 років 6
місяців - для жінок; на роботах
технологічної лінії на поверхні діючих
шахт чи на шахтах, що будуються,
розрізах, збагачувальних та брикетних
фабриках - не менше ніж 20 років для
чоловіків і не менше ніж 15 років-для
жінок; інвалідам праці; особам,
інвалідність яких настала внаслідок
загального захворювання у разі, якщо
вони користувалися цим правом до
настання інвалідності; сім'ям
працівників, які загинули (померли) на
підприємствах з видобутку (переробки)
вугілля, які отримують пенсії у зв'язку
з втратою годувальника; сім'ям померлих
пенсіонерів, які за життя
користувалися цим правом, які
отримують пенсії у зв'язку із втратою
годувальника. Перелік осіб є вичерпним
і розширеному тлумаченню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд виходить із норм ч. 2 ст. 16 ЦК
України, яка передбачає що одним із
способів захисту цивільних прав є
визнання права. Визнання права як
спосіб захисту порушеного
суб'єктивного права полягає у
необхідності встановлення фактичної
обставини ї надання її правового
значення.

Разом з тим суд не може вирішувати
питання про зобов»язання на майбутнє,
тому позовні вимоги позивачки
підлягають частковому задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
понесені ним судові витрати по цій
справі, зокрема судовий збір в розмірі
114, 70 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 43, 44 Гірничого Закону
України, Закону України „Про
колективні договори і угоди",
Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від
17 березня 2011 р. N 303, Галузевою угодою між
Міністерством палива та енергетики
України і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
України, ст. ст.
3,10,15,60,79,88,197,209,212,-214,215,223,233 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного
підприємства ДП
«Донвуглереструктурізація» про
визнання права на забезпечення
побутовим вугіллям - задовольнити
частково.

Визнати право ОСОБА_1 на безоплатне
отримання вугілля на побутові потреби
та зобов'язати Державне підприємство
«Донвуглереструктурізація», включити
ОСОБА_1 до списку осіб яким безоплатно
надасться вугілля на побутові потреби
на 1 та 2 півріччя 2013 року у розмірі 5900 кг
(п'ять тисяч дев’ятсот кг).

Стягнути з Державного підприємства
«Донвуглереструктурізація» на користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 114, 70 грн.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційної скарги не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.О. Пархоменко