Справа №2/489/3022/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 р.
Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі: головуючого - судді
Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю
«Євротранстехсервіс» (далі -
Товариство), треті особи без
самостійних вимог ОСОБА_2, приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Провідна» (далі - Страховик),
про відшкодування збитків та моральної
шкоди, заподіяних внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 р. ОСОБА_1 пред'явила до суду
позов, уточнивши який в подальшому,
просила стягнути з Товариства на свою
користь 8687,28 грн., які є різницею між
сумою страхового відшкодування у 43436,39
грн. сплаченою Страховиком за
пошкоджений автомобіль ЗАЗ TF 69 YO,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який є її
власністю, у дорожньо-транспортній
пригоді, що трапилася 16 березня 2013 р. з
вини водія ОСОБА_2, працівника
Товариства, який керував забезпеченим
засобом, цивільно-правова
відповідність якого була застрахована
Страховиком та між сумою збитків
(відновлювального ремонту) у 52123,67 грн.,
визначеного звітом №61/05-13 від 27 травня
2013 р. Також просила відшкодувати
вартість поліпшень автомобілю при його
придбанні у 2011 р. (роботи з тонування
вітрових стекол автомобілю,
встановлення магнітоли, сигналізації),
витрати на евакуацію пошкодженого
автомобілю, вартість стоянки
автомобілю та його дефектування на
загальну суму 4014,33 грн. У відшкодування
заподіяної їй моральної шкоди просила
стягнути з відповідача 3000 грн.,
посилаючись на заподіяння їй тілесних
ушкодження, психічних страждань,
тривалих негативних наслідків для
здоров'я та самопочуття.

В судовому засіданні позивачка свої
уточнені позовні вимоги підтримала.
Пояснила, що на даний час автомобіль не
відновлений, перебуває на ремонті у
приватної особи, яка не є суб'єктом
господарської діяльності. Зазначила,
що витрати на проведення дефектування
пошкодженого автомобілю понесла за
порадою аварійного комісару
Страховика, а витрати на евакуацію
автомобілю сплатила за доставку його з
місця ДТП на спецмайданчик на вул.
Новозаводська, 7 в м. Миколаєві і надалі
на стоянку ТОВ «Авто центр на
Будівельників», де той знаходився
кілька місяців.

Представник відповідача позов визнав
частково - погодився на відшкодування
розміру збитку понад розмір ліміту
відповідальності Страховика в розмірі
2123,67 грн., на відшкодування розміру
моральної шкоди у 3000 грн. Решту
позовних вимог не визнав.

Представник Страховика висловив думку
щодо безпідставності стягнення з
відповідача розміру збитків в розмірі
вираховуваного із суми страхового
відшкодування податку на додану
вартість в межах ліміту
відповідальності страхової компанії.
Решту позовних вимог просив вирішити
на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь в справі, дослідивши
письмові докази, встановив наступні
обставини.

Постановою Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 17 липня 2013 р.
встановлено вину ОСОБА_2, працюючого
водієм у ТОВ «Євротранстехсервіс» в
порушенні Правил дорожнього руху
України 16 березня 2013 р. в м. Миколаєві,
через що скоїв дорожньо-транспортної
пригоду під час керування
автотранспортним засобом «Neoplan»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок
чого зазнав механічних ушкоджень
автомобіль ЗАЗ TF 69 YO, реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_3.(а.с.8). Дані обставини в силу ч. 4
ст. 61 ЦПК України доказування не
потребують.

Постановою слідчого СВ ММУ УМВС
України в Миколаївській області від 07
червня 2013 р. закрито кримінальне
провадження №0000101 від 17 березня
2013 р. за відсутністю складу злочину
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України
відносно вказаної дорожньо -
транспортної пригоди. В постанові
зазначено, що у ДТП пасажир автомобілю
ЗАЗ TF 69 YO, реєстраційний номер НОМЕР_1,
ОСОБА_1 згідно висновку судово-медичної
експертизи отримала легкі тілесні
ушкодження у вигляді забою м'яких
тканин грудної клітини, живота,
набряків в області грудної клітини,
живота, нижніх кінцівок, крила
повздовжньої кістки (а.с.9-10).

У відповідності до копії свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
автомобіль ЗАЗ TF 69 YO, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2011 року випуску, є
власністю ОСОБА_1 згідно довідки
рахунку від 02 листопаду 2011 р., право
керування яким має зокрема ОСОБА_3
(а.с.44).

Автомобіль «Neoplan», реєстраційний номер
НОМЕР_2 є власністю ТОВ
«Євротранстехсервіс» згідно копії
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (а.с.38).

Згідно копії наказу №186/к від 10 жовтня
2012 р., №13/з від 12 жовтня 2012 р., ОСОБА_2
прийнятий на роботу до Товариства
водієм автотранспортних засобів, за
ним закріплений транспортний засіб
«Neoplan», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.
40, 69).

Згідно договору страхування
цивільно-правової відповідальності,
оформленому полісом Страховика
№АС/0208709 від 06 березня 2013 р., ним
забезпечувалося з 07 березня 2013 р. до 06
березня 2014 р. заподіяння шкоди третім
особам під час ДТП, яка сталася за
участю забезпеченого транспортного
засобу «Neoplan», реєстраційний номер
НОМЕР_2, який є власністю ТОВ
«Євротранстехсервіс» з лімітом
відповідальності за шкоду заподіяну
майну 50000 грн., шкоду заподіяну життю та
здоров'ю 100000 грн. з нульовою франшизою.

Відповідно до звіту №61/05-13 від 27 травня
2013 р., розмір збитків заподіяних
власнику автомобілюЗАЗ TF 69 YO,
реєстраційний номер НОМЕР_1, ринковою
вартістю на 16 березня 2013 р. 69379,24 грн.
приймаються рівними вартості
відновлювального ремонту, тобто 52123,67
грн. у т.ч. податок на додану вартість на
ремонтні роботи, запчастини, матеріали
фарбування. Коефіцієнт зносу не
визначався - строк експлуатації менше 7
років, величина втрати товарної
вартості не визначалася згідно ст. 32.7
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (далі - Закон)
(а.с.46-56).

Відповідно до матеріалі справи та
узгоджених пояснень позивачки та
представника Страховика, на
відшкодування матеріальної шкоди
внаслідок ДТП 16 березня 2013 р. на її
рахунок перераховано 05 вересня 2013 -
43436,39 грн. (а.с.60), а на відшкодування
шкоди здоров'ю, моральної шкоди 24
вересня 2013 р. - 1916,94 грн.(а.с. 65 зворот).

Згідно пояснень представника
Страховика, сума страхової виплати на
відшкодування матеріального збитку
52123,67 грн. була зменшена на розмір
податку на додану вартість у 8687,28 грн.,
так як позивачка не надала документів
на проведення ремонту автомобілю.

Згідно із ст.22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

За положеннями ч. 5 ст.1187 ЦК України, за
завдану джерелом підвищеної небезпеки
шкоду відповідає особа, яка здійснює
діяльність, якщо вона не доведе, що
шкоду було завдано внаслідок
непереборної сили або наміру
потерпілого.

Пунктом 6 абз. 1 і 3 постанови Пленуму
ВССУ від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» зазначено, що
особою, яка зобов'язана відшкодувати
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, є фізична або юридична
особа, що на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди, позички
тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку. Не
вважається особою, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа, яка
керує транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.

Згідно з п. 32.7 ст. 32 Закону, страховик не
відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою
товарного вигляду, знос транспортного
засобу.

У відповідності до ст. 29 Закону, у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Для отримання страхового
відшкодування особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику
відповідні заяву та додані до неї
документи (п. п. 35.1, 35.2 ст. 35
вищевказаного Закону).

Рішення Страховика про виплату
страхового відшкодування в зазначених
вище сумах в порядку ст. 36.7 Закону
позивачкою оскаржено не було.

У відповідності до п. 36.2 Закону,
страховик у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими зобов'язаний
прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування та виплатити
його. Якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму, визначеного
відповідно до законодавства, податку
на додану вартість При цьому доплата у
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком документального
підтвердження факту оплати
проведеного ремонту.

Так, вказана редакція п. 36.2 передбачена
Законом України №5090-VІ від 05 липня 2012
року «Про внесення змін до деяких
законів України щодо обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», який щодо змін у
вказаний пункт набув чинності 04 лютого
2013 р.

За попередньою редакцією вказаного
пункту передбачалося, що Страховик
зобов'язаний, зокрема, у разі визнання
ним вимог заявника обґрунтованими -
прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його. Якщо у зв'язку з відсутністю
документів, що підтверджують розмір
заявленої шкоди, страховик не може
оцінити її загальний розмір, виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється у розмірі
заподіяної шкоди, оціненої
страховиком.

Особи, які беруть участь в справі в
судовому засіданні відмовилися від
проведення судової автотоварознавчої
експертизи з приводу визначення
розміру збитків, а позивачка
відмовилася від залучення Страховика
до участі в справі в якості
співвідповідача.

Оскільки виплата здійснювалась
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи та позивачкою не надано
документального підтвердження факту
проведеного ремонту (включаючи
документальне підтвердження того, що
надавач послуг з ремонту автомобіля є
платником податку на додану вартість),
тому стягнення суми ПДВ на її користь з
Товариства в межах ліміту
відповідальності Страховика (50000 - 43436,39
грн.=6563,61 грн.) є незаконним, а тому
задоволенню не підоягає..

Згідно з положеннями ст.1192 ЦК України,
з урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і тієї ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
таких збитків підлягає відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення втраченої речі.

Разом з тим, грошову суму матеріального
збитку понад ліміт відповідальності
Страховика у сумі 2123,67 грн. (52123,67 грн. -
50000 грн. = 2123,67 грн.) слід стягнути на
користь ОСОБА_1 з врахуванням визнання
позову в цій частині відповідачем та
положень ст.1192 ЦК України, про обов'язок
завдавача шкоди відшкодувати завдані
збитки у повному обсязі відповідно до
реальної вартості виконання робіт,
необхідних для відновлення втраченої
речі.

Положеннями ст. 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній
особі, неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою , яка її
завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною 2 цієї статті визначено, що
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Враховуючи визнання позову в частині
відшкодування моральної шкоди
відповідачем та факт заподіяння
позивачці моральної шкоди внаслідок
ушкодження її здоров'я, необхідність
вжиття нею додаткових зусиль для
організації життя внаслідок втрати
засобу пересування, необхідністю
витрачати час на захист своїх прав у
правоохоронних та судових органах,
через втрату цінного майна, суд вважає
за можливе присудити на користь
позивачки 3000 грн. моральної шкоди з
відповідача.

Збитки через знищення у ДТП
результатів робіт зі встановлення
сигналізації та встановлення
магнітоли, придбання сигналізації на
суму 1175 грн., зафіксовані копією чеку
від 02 листопаду 2011 р., та витрати на
тонування автомобілю (а.с.11), на думку
суду, є недоведеними через те, що
відшкодуванню підлягають реальні
збитки заподіяні конкретному майну, на
підтвердження чого достатніх
допустимих доказів суду не надано.

Не підлягають витрати на дефектування
автомобілю в сумі 208,34 грн. згідно акту
виконаних робіт від 12 вересня 2013 р., так
як ці витрати у причинно-наслідковому
зв'язку з ДТП не знаходяться.

Згідно ст. 29 Закону потерпілому
відшкодовуються витрати пов'язані з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Виходячи з цієї норми, пред'явлення
вимог до завдавача шкоди про
відшкодування витрат на евакуацію у 750
грн. (а.с.13) та стоянку транспортного
засобу згідно акту виконаних робіт від
12 вересня 2013 р. (а.с.14), без попереднього
звернення за отриманням відшкодування
до страховика і вирішення ним цього
питання, є передчасним, у зв'язку з чим
дані вимоги задоволенню не підлягають.

Позивачкою при пред'явленні позову до
суду сплачено 150 грн. судового збору.
Судовий збір уточненої майнової вимоги
12701,61 грн. дорівнює 229,40 грн., а позовна
вимога про відшкодування моральної
шкоди в розмірі 114,70 грн. позивачкою при
пред'явленні позову не оплачена.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
розподіляються між сторонами
пропорційно задоволеним вимогам.
Позивачці присуджено моральну шкоду у
заявленому нею розмірі, тому витрати з
оплати судового збору у 114,70 грн. в дохід
держави слід покласти на відповідача.
Позовні вимоги про відшкодування 12701,61
грн. задоволені судом частково на суму
2123,67 грн. (16,72%), тобто позивачці слід
відшкодувати за рахунок відповідача
38,36 грн. судового збору, а з нього
стягнути в дохід держави різницю між 150
грн. оплаченого судового збору та
належного до сплати 229,40 грн., тобто 79,40
грн.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Євротранстехсервіс» на відшкодування
збитків 2123,67 грн., моральної шкоди 3000
грн. та 38,35 грн. судового збору.

Стягнути в дохід держави з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євротранстехсервіс» судовий збір в
сумі 194,10 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький