Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-797/3096/2013р.
інстанції Лемешко А.С.
інстанції Птіціна В.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді -
Птіціної В.І.,

суддів -
Колбіної Т.П.,Сундукова В.М.,

за участю:

секретаря - Івченко
М.О.,

представника позивача - Давидова
А.Б.,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Севастополі
цивільну справу за позовом Приватного
підприємства „Юридичне агентство
„Бізнес-Партнер" до ОСОБА_4 про
стягнення неустойки та суми авансу, за
апеляційною скаргою Приватного
підприємства „Юридичне агентство
„Бізнес-Партнер" на рішення
Нахімовського районного суду
м.Севастополя від 29 жовтня 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачки, в якому
просить стягнути суму авансу у
подвійному розмірі 10200 гривень,
неустойки у розмірі 4080 гривень, а
всього 14480 гривень.

Вимоги позову мотивовані тим, що 19.12.2012
р. між сторонами був укладений договір
про надання послуг з продажу об'єкту
нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1,
яка належить їй на праві власності за 204
000 гривень. Позивачем був знайдений
покупець та у якості завдатку в рахунок
вартості квартири ОСОБА_4 була передана
сума у розмірі 5100 гривень. В процесі
врегулювання питань з продажу квартири
відповідачка відмовилась від продажу
квартири, чим фактично порушила умови
договору у зв'язку з чим відповідно до
умов договору повинна сплатити
неустойку у розмірі 2% від вартості
об'єкту нерухомості, що дорівнює 4080
гривень, крім того у зв'язку з відмовою
від укладення договору відповідачка
також повинна сплатити подвійний
розмір переданого їй завдатку у
розмірі 10200 гривень.

Рішенням Нахімовського районного суду
м.Севастополя від 29 жовтня 2013р. позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4
на користь позивача суму авансу у
розмірі 5100грн. та судові витрати, в
решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач
Приватне підприємство „Юридичне
агентство „Бізнес-Партнер" подав
апеляційну скаргу, в якій ставить
питання про скасування ухваленого по
справі рішення суду в частині відмови у
задоволені позовних вимог про
стягнення з відповідача неустойки у
розмірі 2% від вартості об'єкту
нерухомості, що дорівнює 4080 гривень та
подвійного розмір переданого їй
завдатку, додаткових 5100грн., вказуючи
на порушення судом норм матеріального
права. Просить в оскаржуваній частині
ухвалити нове рішення яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
остання підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що вимога
щодо сплати неустойки у розмірі 4080
гривень є безпідставною не заснованою
на законі, тому не підлягає
задоволенню, вимога позивача щодо
повернення переданої відповідачці
суми у подвійному розмірі не підлягає
задоволенню, оскільки зазначені гроші
були передані у якості авансу, тому
вони підлягають поверненню у тому
розмірі в якому були передані, тобто 5100
гривень.

З таким висновком погоджується
колегія суддів, оскільки він
ґрунтується на нормах чинного
законодавства України та відповідає
фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 901
Цивільного кодексу України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 907
Цивільного кодексу України, договір
про надання послуг може бути
розірваний, у тому числі шляхом
односторонньої відмови від договору.

Судом першої інстанції встановлено, що
19 грудня 2012 року між сторонами по
справі був укладений договір про
надання послуг, відповідно до умов
якого позивач взяв на себе зобов'язання
надати відповідачці юридичні послуги з
підготовки до відчуження об'єкта
нерухомості що належить їй на праві
власності, а саме квартири АДРЕСА_1, а
відповідачка в свою чергу сплатити
комісійні у розмірі 3%-5% процентів від
вартості об'єкту нерухомості але не
менш ніж 5000 гривень, які повинні бути
сплачені після виконання позивачем
взятих на себе зобов'язань. Позивач
надаючи відповідачці послуги з продажу
її квартири запропонував варіант по
обміну її квартири на іншу з доплатою у
розмірі 16 000 гривень. Відповідачка в
рахунок продажу (обміну) квартири
05.02.2013р.отримала 2400 гривень, 29.03.2013р.-600
гривень, 11.04.2013р. -500 гривень, 04.06.2013р. -1000
гривень, 08.06.2013р. - 600 гривень, а всього 5100
гривень. В процесі збирання документів
для реалізації квартири відповідачки,
остання відмовилась продавати
квартиру та наполягла на розірванні
договору оскільки запропонований
позивачем варіант її не влаштував. Як
вбачається зі змісту позовних вимог
позивач просить стягнути з
відповідачки 2% від вартості об'єкту
нерухомості в рахунок сплати неустойки
за дострокове розірвання договору з
посиланням на норми ст. 1009 ЦК України,
які регулюють наслідки припинення
договору доручення.

Таким чином, суд першої інстанції,
дійшов вірного висновку, що між
сторонами укладено договір про надання
послуг, отже вимоги щодо сплати
неустойки у розмірі 4080 гривень є
безпідставними не засновані на законі,
тому не підлягаю задоволенню.

Згідно приписів ст. 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до положень ст. 570 ЦК
України, завдатком є грошова сума або
рухоме майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом. Внесення завдатку,
як способу виконання зобов'язання може
мати місце лише у випадку наявності
зобов'язання, яке б мало випливати із
договору, укладеного сторонами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, щодо
часткового задоволення вимог відносно
повернення відповідачкою суми
отриманої від позивача в рахунок
вартості квартири у подвійному
розмірі, оскільки сторонами не надано
доказів того, що між ними діяв договір
(попередній договір) на виконання якого
були передані грошові кошти, то ці
грошові кошти в розмірі 5100 гривень є
авансом, а тому правові наслідки
порушення зобов'язання забезпеченого
завдатком передбачені ст. 571 ЦК України
не можуть бути застосовані у даному
випадку. Вимога позивача щодо
повернення переданої відповідачці
суми у подвійному розмірі не підлягає
задоволенню, оскільки зазначені гроші
були передані у якості авансу, тому
вони підлягають поверненню у тому
розмірі в якому були передані, тобто 5100
гривень.

Отже, правильно врахувавши викладені
обставини справи, вимоги закону, суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

За таких обставин слід визнати, що суд
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, а тому, відповідно до вимог ч.1
ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, п.1 ч.1 ст.314, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства „Юридичне агентство
„Бізнес-Партнер"- відхилити.

Рішення Нахімовського районного суду
м.Севастополя від 29 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
В.І.Птіціна

Судді:
Т.П.Колбіна

В.М.Сундуков