№ 4-с/225/55/2013
№ 225/5088/13-ц
у х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2013 року Дзержинський міський
суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Геря О.Г., при
секретарі Федорової В.Г., за участю
представника заявника - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Дзержинську
скаргу ОСОБА_2 про бездіяльність
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Дзержинського міського управління
юстиції Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2013 року заявник звернувся до
суду із скаргою на бездіяльність
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Дзержинського міського управління
юстиції Донецької області (далі - ВДВС)
з примусового виконання рішення суду
про відшкодування моральної шкоди.
Крім вказаної скарги заявником було
подано клопотання про поновлення
строку на її подачу.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з
02.02.2012 року в провадженні державного
виконавця ВДВС ОСОБА_3 знаходиться
виконавче провадження № ВП 31127990 з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-2448/11, виданого Дзержинським
міським судом Донецької області 18.01.2012
року про стягнення з Державного
підприємства «Дзержинськвугілля» на
його користь суми в рахунок
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 40000 грн. На час звернення до
суду з дійсною скаргою грошові кошти за
вищезазначеним виконавчим листом на
його користь сплачені не були та
протягом всього цього часу він не
отримував жодних копій документів про
хід виконавчого провадження. 01.08.2013
року його представник ОСОБА_4 через
Єдиний державний реєстр виконавчих
проваджень України ознайомився з
матеріалами зазначеного виконавчого
провадження та виявив, що в
провадженні, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження від
02.02.2012 року, про стягнення з боржника
виконавчого збору від 16.02.2012 року та про
приєднання виконавчого провадження до
зведеного виконавчого провадження від
16.02.2012 року, де боржником виступає ДП
«Дзержинськвугілля», інших
процесуальних документів, які б
свідчили про вчинення державним
виконавцем дій, направлених на
примусове виконання зазначеного
виконавчого документа, в матеріалах
провадження відсутні. Наряду з цим, у
державного виконавця є відомості про
наявність у боржника рахунків,
відкритих в установах банку, а також
про зареєстрований автомобільний
транспорт. Все це є майном боржника, на
яке відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» має бути
накладений арешт державним виконавцем.
Незважаючи на це, державним виконавцем
жодних дій примусового характеру так і
не здійснено. Так, державний виконавець
у своїй діяльності допустив порушення
його прав та законних інтересів. З цих
підстав він звернувся до суду зі
скаргою для захисту своїх порушених
прав і просить визнати бездіяльність
державного виконавця неправомірною та
зобов’язати його накласти арешт на всі
рахунки в банківських установах у
межах суми боргу.

Заявник в судове засідання не
з’явився, його інтереси за довіреністю
представляв ОСОБА_1, який заявлені
вимоги підтримав в повному обсязі з
підстав, викладених в скарзі.

Представник ВДВС в судове засідання не
з’явився, надавши суду письмову заяву
про розгляд скарги без його участі з
урахуванням його письмових заперечень.

Із наданих суду заперечень вбачається,
що представник ВДВС проти задоволення
заявлених вимог заперечує, скаргу не
визнає, оскільки вважає, що вона є
необґрунтованою з тих підстав, що
зазначений виконавчий лист прийнятий
до виконання 02.02.2012 року, про що
свідчить постанова про відкриття
виконавчого провадження від 02.02.2012
року, копії якої поштовим зв’язком
направлено сторонам за вихідними № 3409,
3410 від 09.02.2012 року. Боржнику, тобто ДП
«Дзержинськвугілля», був встановлений
строк для добровільного виконання
вищезазначеного виконавчого листа в
межах семиденного строку. В зв’язку з
невиконанням у добровільному порядку
зазначеного виконавчого листа, 16.02.2012
року відповідно до ст.28 Закону України
«Про виконавче провадження» була
винесена постанова про стягнення з
боржника виконавчого збору на користь
держави у розмірі 10% від стягнутої суми
і у відповідності до ст.33 цього Закону
виконавче провадження з примусового
виконання зазначеного виконавчого
листа було приєднано до складу
зведеного виконавчого провадження ВП
№7131024 про стягнення грошових коштів з
державного підприємства
«Дзержинськвугілля» на користь
фізичних та юридичних осіб. З метою
виконання цього зведеного виконавчого
провадження державним виконавцем
накладено арешт на грошові кошти
боржника, що містяться на рахунках в
банківських установах. Внаслідок
проведення цих дій з рахунків ДП
«Дзержинськвугілля» постійно
стягуються грошові кошти, які
сплачуються стягувачам третьої черги.
Останнє стягнення відбулось у вересні
2013 року у сумі 100 000 грн. Крім того,
зазначив, що державним виконавцем були
надіслані запити до установ МРЕВ, БТІ.
Після встановлення автотранспорту
боржника державним виконавцем була
винесена постанова про арешт цього
автотранспорту та внесена заборона на
його відчуження. Але розпочати процес
примусової реалізації виявленого
майна не вдається, оскільки Законом
України «Про примусову реалізацію
майна» встановлені обмеження щодо
реалізації майна підприємств у
статутних фондах яких частка держави
становить не менше 25%. Боржник ДП
«Дзержинськвугілля» є державним
підприємством і частка його статутного
фонду держави становить 100%. Крім цього,
державний виконавець неодноразово
звертався до суду з поданням про
обмеження виїзду за кордон керівника
юридичної особи – боржника, а також
звернувся до прокуратури м.
Дзержинська з поданням про притягнення
керівника юридичної особи – боржника
до кримінальної відповідальності за
ст.382 КК України. Також зазначив, що
зведене виконавче провадження ВП №7131024
виконується в межах загальної суми
боргу та у відповідності до ст.ст.43, 44
Закону України «Про виконавче
провадження». Строк виконання судових
рішень за вказаним виконавчим
провадженням не порушено. Отже
вищезазначений виконавчий документ
перебуває в провадженні відділу ДВС
Дзержинського міського управління
юстиції та підлягає примусовому
виконанню.

Заслухавши пояснення представника
заявника, дослідивши матеріали справи
та надані докази в їх сукупності, суд
вважає, що заявлена скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження
мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Стаття 385 ЦПК України передбачає, що
скаргу може бути подано до суду у
10-денний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.
Пропущений з поважних причин строк для
подання скарги може бути поновлено
судом.

Заявник про порушення своїх прав
дізнався 01.08.2013 року, коли його
представник ознайомився з матеріалами
виконавчого провадження. Зі скаргою
заявник звернувся 16.08.2013 року, тобто з
порушенням строку, встановленого ч.1
ст.385 ЦПК України. У зв’язку з цим
представником заявника було подано
клопотання про поновлення пропущеного
строку, яке задоволено судом ухвалою
від 17.09.2013 року.

Порядок і умови виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), які
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку визначає Закон України №606-ХІV
від 21.04.99 року «Про виконавче
провадження» (із змінами).

Судом встановлено, що виконавчий лист
№2-2448/11, виданий 18.01.2012 року
Дзержинським міським судом Донецької
області про стягнення з Державного
підприємства «Дзержинськвугілля» на
користь ОСОБА_2 суми в рахунок
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 40000 грн. знаходиться на
виконанні в відділі Державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції Донецької
області (далі – ВДВС). На підставі
зазначеного виконавчого документа
02.02.2012 року державним виконавцем ВДВС
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП №31127990.

Відповідно до пояснень представника
заявника, які не спростовані в судовому
засіданні, встановлено, що станом на
серпень 2013 року грошові кошти за цим
виконавчим листом на користь ОСОБА_2 не
сплачені. Таким чином, зазначений
виконавчий документ у порушення
шестимісячного строку, встановленого
Законом України «Про виконавче
провадження», продовжує перебувати в
провадженні ВДВС і залишається
невиконаним.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження від
02.02.2012 року, про стягнення з боржника
виконавчого збору від 16.02.2012 року та про
приєднання виконавчого провадження до
зведеного виконавчого провадження від
16.02.2012 року, де боржником виступає ДП
«Дзержинськвугілля», інші
процесуальні документи, які б свідчили
про вчинення державним виконавцем дій,
направлених на примусове виконання
виконавчого листа №2-2448/11, виданого
18.01.2012 року Дзержинським міським судом
Донецької області, в матеріалах
провадження ВП № 31127990 відсутні.

У зв’язку з цим суд вважає наступне.

Статтею 129 Конституції України
встановлена одна з основних засад
судочинства - обов'язковість рішень
суду, виконання будь-якого рішення є
невід'ємною частиною правосуддя.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст.1 Закону України «Про
виконавчу службу» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

З метою забезпечення гарантій прав
громадян і юридичних осіб у
виконавчому провадженні державний
виконавець зобов’язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб (ч.1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Згідно із ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і у повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов’язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження. Строк здійснення
зведеного виконавчого провадження
обчислюється з моменту приєднання до
такого провадження останнього
виконавчого документа.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Посилання представника ВДВС в своїх
письмових запереченнях на те, що
встановлений законодавством строк
виконання судового рішення про
стягнення з боржника на користь ОСОБА_2
40000 грн. не порушено, оскільки виконавче
провадження ВП №31127990 приєднано до
зведеного виконавчого провадження ВП
№7131024, а останній виконавчий документ
було приєднано до зведеного
виконавчого провадження 16.06.2013 року,
суд не приймає до уваги, оскільки
жодних доказів, які підтверджують
обставини, на які посилається
державний виконавець в своїх
запереченнях, суду не надано.

У зв’язку з цим, суд вважає, що
виконавче провадження за виконавчим
листом про стягнення на користь
заявника 40000 грн. в порушення
шестимісячного строку, встановленого
ст.30 Закону України «Про виконавче
провадження», не виконано.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів. На кошти
та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та
на зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті
після винесення постанови про
накладення арешту. Стягнення на майно
боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Як вбачається із письмових заперечень
представника ВДВС, з метою виконання
зведеного виконавчого провадження ВП
№7131024 державним виконавцем
неодноразово накладався арешт на
грошові кошти ДП «Дзержинськвугілля»,
що містились на рахунках в банківських
установах. Внаслідок проведення цих
дій з рахунків ДП «Дзержинськвугілля»
постійно стягуються грошові кошти, які
сплачуються стягувачам третьої черги.

Суд не приймає до уваги вказані
пояснення, оскільки це оспорюється
заявником та його представником, а
представник ВДВС в судове засідання не
з’явився та не обґрунтував і не довів
свої заперечення, а також не надав суду
жодного належного доказу, який би
спростував доводи скарги про
бездіяльність державного виконавця
під час примусового виконання
зазначеного виконавчого листа та
дійсно свідчив би про здійснення
державним виконавцем таких заходів.

В той же час, представник заявника в
судовому засіданні суду заявив, що в
матеріалах зведеного виконавчого
провадження останні постанови про
арешт коштів боржника виносилися ще в
2008 році, хоча після винесення цих
постанов підприємство – боржник
відкрило багато нових рахунків. Також
він зазначив, що грошові кошти
надходять не з арештованих рахунків, а
перераховуються підприємством
боржника добровільно в межах, не
достатніх для задоволення вимог усіх
стягувачів.

Згідно із ч.1 ст.33 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі якщо в
органі державної виконавчої служби
відкрито кілька виконавчих проваджень
про стягнення коштів з одного
боржника, вони об'єднуються у зведене
виконавче провадження і на майно
боржника накладається арешт у межах
загальної суми стягнення, виконавчого
збору і можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

ВДВС не надано суду доказів про те,
скільки виконавчих проваджень на час
розгляду скарги об’єднано у зведене
виконавче провадження щодо боржника –
ДП «Дзержинськвугілля» та на яку
загальну суму стягнення, а також про те,
що на цю загальну суму стягнення
державним виконавцем накладено на
грошові кошти боржника арешт, який є
діючим після приєднання до зведеного
виконавчого провадження щодо
стягнення грошових коштів на користь
ОСОБА_2

Судом встановлено, що у зв’язку з
недостатністю коштів для задоволення
всіх вимог за виконавчими документами,
де боржником є ДП «Дзержинськвугілля»,
виконавчий документ на користь
заявника у теперішній час залишається
невиконаним та підлягає примусовому
виконанню. В той же час, крім письмових
заперечень, представник ВДВС не надав
суду жодних доказів правомірності
своїх дій під час примусового
виконання виконавчого листа про
стягнення грошової компенсації у
рахунок відшкодування моральної шкоди
на користь заявника, а відповідно до ч.4
ст.60 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши обставини справи, суд
приходить до висновку, що з метою
повного і фактичного виконання
виконавчого документа на користь
ОСОБА_2, яке перебуває в зведеному
виконавчому проваджені, де боржником є
ДП «Дзержинськвугілля», державний
виконавець під час виконання своїх
повноважень, повинен був вжити усі
примусові заходи, передбачені Законом
України «Про виконавче провадження», в
тому числі накласти арешт на кошти
боржника, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах.

Відповідно до ч.3 ст.129 Конституції
України однією із засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеність перед судом їх
переконливості. Виходячи із цього
принципу, суд не може за власною
ініціативою збирати докази або робити
інші процесуальні дії, направлені на
збирання доказів, а лише оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об’єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що
державний виконавець не скористався
усіма правами, наданими йому Законом
№606-ХІV від 21.04.99 року, направленими на
своєчасне та неупереджене виконання
судового рішення та своєю
бездіяльністю допустив порушення прав
та законних інтересів ОСОБА_2 на
своєчасне отримання грошових коштів за
судовим рішенням.

Відповідно до вимог ст.387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов’язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне бездіяльність державного
виконавця з примусового виконання
виконавчого документа на користь
заявника по відшкодуванню моральної
шкоди визнати неправомірною, оскільки
вона дозволяє боржнику безперешкодно
ухилятися від виконання судового
рішення.

Висновки суду по дійсній справі
відповідають правовій позиції
Апеляційного суду Донецької області,
викладеної в ухвалі від 19.02.2013 року у
аналогічній справі № 22-ц/775/1647/13.

Враховуючи те, що суд не вправі
зобов’язувати зазначених осіб до
вчинення тих дій, які згідно із Законом
«Про виконавче провадження» можуть
здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби,
тому суд вважає за можливе зобов’язати
відділ Державної виконавчої служби
Дзержинського міського управління
юстиції Донецької області накласти
арешт на кошти боржника, які
перебувають на рахунках у банках, інших
фінансових установах.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 218, 386-388 ЦПК
України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_2 про визнання
бездіяльності державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Дзержинського міського управління
юстиції Донецької області з
примусового виконання рішення суду
неправомірною, задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність
державного виконавця Державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції Донецької
області з примусового виконання
виконавчого листа № 2-2448/11, виданого
18.01.2012 року Дзержинським міським судом
Донецької області про стягнення з
Державного підприємства
«Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_2
суми в рахунок відшкодування моральної
шкоди в розмірі 40000 грн., по виконавчому
провадженню № ВП 31127990, яке приєднано до
зведеного виконавчого провадження ВП
№ 7131024 про стягнення грошових коштів з
Державного підприємства
«Дзержинськвугілля» на користь
фізичних і юридичних осіб.

Зобов’язати державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Дзержинського міського управління
юстиції Донецької області для повного
задоволення вимог стягувача за
виконавчим провадженням № ВП 31127990
накласти арешт на кошти боржника, які
перебувають на рахунках у банках, інших
фінансових установах в межах суми,
достатньої для виконання виконавчого
листа № 2-2448/11, виданого 18.01.2012 року
Дзержинським міським судом Донецької
області про стягнення з Державного
підприємства «Дзержинськвугілля» на
користь ОСОБА_2 суми в рахунок
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 40000 грн.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції може бути подана до
Апеляційного суду Донецької області
через Дзержинський міський суд
протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Повне судове рішення у формі ухвали
складене 19 вересня 2013 року.

С у д д я: