Справа № 314/3024/13-ц
Провадження № 2/314/743/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ
04
грудня 2013 року

Вільнянський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючий суддя - Кофанов А.В.,

при секретарі - Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому
вимагали визнати за собою право
власності у рівних частках (по 1/3
частині за кожною) на житловий будинок
АДРЕСА_1, в порядку спадкування після
померлого ОСОБА_4 З аналогічними
позовними вимогами звернулася ще одна
позивачка ОСОБА_5, але ухвалою суду від
04.12.2013 року цивільний позов в частині її
позовних вимог залишений без розгляду.

Позивачка ОСОБА_1, крім того, під час
судового розгляду справи доповнила
свій позов вимогами про визнання за нею
права власності на 1/2 частину
зазначеного житлового будинку в
порядку виділу частки у майні, що є
спільною сумісною власністю подружжя.

Як зазначили позивачки у своїй
позовній заяві, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_4; після його смерті залишилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1; позивачки своєчасно
звернулися до нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини, проте
при цьому з'ясувалося, що на будинок
відсутні правовстановлюючі документи,
у зв'язку з чим й звернулися із позовом
до суду.

Позивачка ОСОБА_1, доповнивши свій
позов, вказала, що спірний житловий
будинок був придбаний під час
перебування її у зареєстрованому шлюбі
із померлим, а тому вона, на її думку,
має право на 1/2 його частку як на частку
у спільному майні подружжя.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала свої позовні вимоги
частково, просить їх задовольнити в
частині вимог про визнання права на
частку у спільному майні подружжя, іншу
частину вимог щодо визнання права на
спадщину не підтримує. Позивачка
пояснила, що померлий ОСОБА_4 при житті
не отримав свідоцтва про право
власності на будинок або загубив його,
через що спадщину неможливо оформити у
нотаріальному порядку; але вона
розуміє, що вона не має право
спадкувати за законом через наявність
спадкоємців першої черги, до складу
яких вона не входить. З цього приводу
позивачка ОСОБА_1 зазначила, що на
момент смерті спадкодавця шлюб із ним
було розірвано, і вона претендувала на
спадщину як особа, яка більше 5-ти років
проживала разом із ним однією сім'єю.
Позивачка ОСОБА_1 просить лише визнати
за собою право власності на 1/2 частину
житлового будинку як на свою частку у
спільному майні подружжя, оскільки
будинок був придбаний під час
перебування у шлюбі.

Позивачка ОСОБА_2 підтримала свої
вимоги щодо визнання за нею права
власності на 1/3 частину будинку в
порядку спадкування, пояснивши, що
померлий ОСОБА_4 був її батьком, а отже,
вона є спадкоємцем за законом першої
черги.

Відповідачка ОСОБА_3 покладається на
розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши надані йому докази, вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 та позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню
частково.

Так, 14.08.1982 року позивачка ОСОБА_1 уклала
шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується
відповідною відміткою в її паспорті
(а.с.3 оборот). Згідно договору
купівлі-продажу від 04.09.1984 року (а.с.4),
під час перебування у шлюбі ОСОБА_4
придбав житловий будинок АДРЕСА_1,
тобто житловий будинок був придбаний
подружжям під час перебування у шлюбі.

Згідно ст.22 КпШС України в ред.1969 року,
що діяла на момент укладення договору
купівлі-продажу житлового будинку,
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Згідно ст.60 СК України в ред.2002 року,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

У зв'язку із наведеним суд вважає
обґрунтованими доводи позивачки
ОСОБА_1 про те, що спірний житловий
будинок є об'єктом права спільної
сумісної власності її та ОСОБА_4

Згідно ст.1226 ЦК України, частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.14), не
залишивши заповіту; на момент його
смерті шлюб із ОСОБА_1 був розірваний.

Таким чином, щодо спірного житлового
будинку слід вважати, що до складу
спадкового майна ОСОБА_4 увійшов не
весь будинок, а 1/2 його частина як
частка померлого у спільному сумісному
майні; інша 1/2 частина будинку належить
позивачці ОСОБА_1, тобто її вимоги в цій
частині є обґрунтованими.

Щодо спадкування іншої 1/2 частини
житлового будинку, який увійшов до
складу спадщини, позивачка ОСОБА_2, яка
є донькою померлого, своєчасно подала
до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, із такою ж заявою
звернулася інша донька померлого
ОСОБА_5; проте оформити право власності
на спадщину у нотаріальному порядку
виявилося неможливим через
відсутність свідоцтва про право
власності на житловий будинок.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, діти
спадкодавця є спадкоємцями першої
черги за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
воно належить спадкоємцю з часу
відкриття спадщини.

Таким чином, спадкове майно у вигляді 1/2
частини житлового будинку підлягає
розділу між спадкоємцями ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 у рівних частинах, а тому
остання має право на 1/4 частину цього
будинку.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання за нею
права на спадщину суд звертає увагу, що
вона претендує на її отримання як
особа, яка більше 5-ти років проживала
однією сім'єю зі спадкодавцем, тобто як
спадкоємець четвертої черги (ст.1264 ЦК
України), тоді як ОСОБА_5 та ОСОБА_2 -
доньки спадкодавця - є спадкоємцями
першої черги за законом (ст.1261 ЦК
України). Відповідно ж до ст.1258 ЦК
України, спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Тобто, в іншій частині вимоги
позивачок, з урахуванням наведеного, є
такими, що не ґрунтуються на законі,
крім того, ОСОБА_1 своїх вимог щодо
визнання прав на частину спадщини у
судовому засіданні не підтримала.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 60, ч.4 ст.174, ст.ст.212-215 ЦПК
України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку виділу
частки майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
право власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування після померлого ОСОБА_4
право власності на 1/4 частину житлового
будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів шляхом подання апеляційної
скарги до Апеляційного суду
Запорізької області через
Вільнянський районний суд Запорізької
області.

Суддя
А.В.
Кофанов

04.12.2013 року

04.12.2013