Справа № 1306/2-2346/11
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/576/13
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого
судді: Струс Л.Б.

суддів:
Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при
секретарі: Березюку О.З.

за участю: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, представників ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові апеляційні скарги
Приватного акціонерного «Страхового
товариства «Гарантія», ОСОБА_3 на
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 19 червня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Гарантія» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулись до суду з
позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, в
якому просять постановити рішення яким
стягнути з відповідача 1 - ОСОБА_3 на їх
користь 24 604 грн. вартості
відновлювального ремонту. Стягнути з
ОСОБА_3 750 грн. збитків через проведення
незалежної експертизи. Стягнути з
ОСОБА_3 в їх користь витрати на правову
допомогу в сумі 800 грн. Стягнути з
відповідача 1 - ОСОБА_3 в користь
позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та моральну
шкоду в сумі 5000 грн. Стягнути з
відповідача 2 ПАТ «Страхове товариство
«Гарантія» 15 460,51 грн. вартості
відновлювального ремонту (за мінусом 510
грн. франшизи). Стягнути з відповідача 2
ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» -
моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також
судові витрати покласти на
відповідачів. В підтвердження своїх
вимог позивачі покликаються на те, що
16.06.2010 року о 10 год.45 хв. на 555 км. а/д
Київ-Чоп в межах населеного пункту
с.Солонка Пустомитівського р-ну
Львівської обл. навпроти автозапровки
WOG перед знаком світлофора відбулося
зіткнення між автомобілями марки ВАЗ -
21114 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія
ОСОБА_3 та автомобілем марки Фольцваген
Гольф д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія
ОСОБА_2 Внаслідок ДТП автомобілі
отримали технічні пошкодження.
Постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області встановлено,
що причиною даної ДТП стало порушення
п.12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху
України зі сторони водія ОСОБА_3, який
керуючи автомобілем марки ВАЗ - 21114
номерний знак НОМЕР_1 не обрав
безпечної швидкості руху, не врахував
дорожньої обстановки, не дотримувався
безпечної дистанції внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем марки
«Фольцваген Гольф» номерний знак
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що
керував на підставі п.S.1 технічного
паспорта автомобіля серія НОМЕР_3, та
довіреності від 17.09.2010 року серія ВРА №
246046.

Рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 19 червня 2012 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
в користь ОСОБА_2 24604 грн.
відновлювального ремонту, 750 грн. -
витрат понесених за проведення
експертизи та 800 грн. - витрат на правову
допомогу, а разом 26154 (двадцять шість
тисяч чотири) грн. Стягнуто з ОСОБА_3 в
користь ОСОБА_2, ОСОБА_6 500 грн. моральної
шкоди. Стягнуто з ПрАТ «СТ «Гарантія»
на користь ОСОБА_2, 15460 грн. 51 коп.
вартості відновлювального ремонту.
Стягнуто з ПрАТ «СТ «Гарантія» на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_6 500 грн. моральної
шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_2 106 грн. 84 коп. судових витрат.
Стягнуто з ПрАТ «СТ «Гарантія» на
користь ОСОБА_2 63 грн. 16 коп. оплачених
ним витрат при подачі заяви до суду.

Рішення суду оскаржили ПрАТ «СТ
«Гарантія» та ОСОБА_3

ПрАТ «СТ «Гарантія» в апеляційній
скарзі зазначає, що сплатила на користь
позивача 10039 грн. 49 коп. страхового
відшкодування по автомобілю
Фольцваген Гольф, д.н.з. НОМЕР_2, тобто
належним чином та у повному обсязі було
виконано обов'язок щодо виплати
страхового відшкодування ОСОБА_2
Наданий позивачами рахунок НОМЕР_4 від
28.07.2010 р. не можу бути прийнятий судом як
належний доказ розміру завданого
збитку, оскільки не відповідає вимогам,
які ставляться до змісту звіту про
оцінку майна. Просить рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 19 червня 2012 року
в частині задоволення позовних вимог
про стягнення вартості відновлюваного
ремонту та стягнення 500 грн. моральної
шкоди скасувати.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
покликається на те, що рішення підлягає
скасуванню, так як судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, не доведено їх; висновки
суду не відповідають обставинам
справи, неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом порушено правило
підсудності розгляду справи, так як ДТП
мала місце у Пустомитівському районі
Львівської області. Суд залишив поза
увагою ту обставину, що ОСОБА_2 не має
права на відшкодування збитків по
даному позову, тому що власником
пошкодженого автомобіля являється
ОСОБА_8 Просить рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 19 червня 2012 року скасувати
та відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, представників ОСОБА_4,
ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційних скарг та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід
задовольнити, а апеляційну скаргу ПрАТ
«СТ «Гарантія» задовольнити частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду першої інстанції не відповідає
зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 16.06.2010 року
ОСОБА_3, о 10 год. 45 хв. На 555 км. а/д Київ -
Чоп керуючи автомобілем марки ВАЗ - 21114
д.р.з НОМЕР_1 порушив вимоги п.12.1, 13.1, ПДР
України внаслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем «Фольцваген
Гольф» д. р. з НОМЕР_2 яким керував
ОСОБА_2 Від даного ДТП обидва
автомобілі отримали технічні
пошкодження.

Матеріалами справи встановлено, що
згідно Постанови Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 23.07.2010 року ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні правопорушення за ст.
124 КУпАП і притягнуто до
відповідальності у вигляді штрафу в
розмірі 340 гривень (справа № 3-2105/2010).

Згідно довіреності ВРА № 246046 від 17.09.2010
року ОСОБА_2 діє від імені ОСОБА_8, який є
власником автомобіля Фольцваген Гольф
д. н. з. НОМЕР_2 на підставі ст.ст.. 244. 245,
247-250 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань чи мали
місце дії та чи вчинені вони цією
особою.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується
винною особою.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Районним судом встановлено, що згідно
довідки ПАТ «Державний ощадний банк
України» № 959 від 03 серпня 2011р., ПрАТ «СТ
«Гарантія» перерахувала ОСОБА_2 10 039, 49
грн. (т.1 а.с. 19).

У відповідності до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою яка її завдала.

Згідно ст.ст. 979, 990 ЦК України за
договором одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму, страховик здійснює
виплату страхового відшкодування
відповідно умов договору. А відповідно
до вимог ст.22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
у встановленому цим законом оцінену
шкоду, яка була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю та майну третіх осіб.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 суд першої інстанції
прийшов до висновку про те, що причиною
виникнення моральних страждань та
переживань позивачів є протиправна
поведінка відповідачів, яка виникла
внаслідок настання страхового випадку.

Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком районного суду
виходячи із наступного.

Судом першої інстанції не
враховано, що згідно страхового полісу
завдана позивачу матеріальна шкода
ПрАТ «СТ «Гарантія» відшкодована не в
повній мірі.

Відповідно до договору
обов'язквого страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, який укладено 29.07.2009 року та
підтверджується копією полісу №
ВС/31-07744 забезпеченим транспортним
засобом визначено автомобіль ВАЗ
21114 номерний знак НОМЕР_1, який
застрахований ПрАТ «СТ «Гарантія» на 25
000 грн. за шкоду заподіяну майну на
одного потерпілого (а.с. 132).

Відповідно до п.22.3 ст.22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно- правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» і п.3 ч.2 ст.23 ЦК України
обов'язок відшкодування моральної
шкоди, завданої пошкодженням майна,
покладено на особу, яку визнано винною
у скоєнні ДТП.

У відповідності до вимог ст.35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно- правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» для отримання страхового
відшкодування особи, які мають право на
відшкодування повинні подати
страховику відповідну заяву про
відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 14 травня 2013 року у даній
справі призначено судову
автотоварознавчу експертизу, згідно
висновку якої вартість матеріального
збитку завданого власнику автомобіля
Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2,
внаслідок ДТП яка відбулась 16.06.2010 року
становить 20 440, 80 грн. (двадцять тисяч
чотириста сорок гривень 80 копійок).

Відповідно до ч.2 ст. 36 вищенаведеного
Закону якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосереднього на
рахунок потерпілої особи (її
представника), сума, що відповідає
розміру оціненої шкоди, зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість.

Таким чином розмір страхового
відшкодування повинен розраховуватись
наступним чином: (20 440, 80 - 20% ПДВ) - 510 грн.
франшиза = 15 842 грн. 62 коп. Враховуючи те,
що ПрАТ «СТ «Гарантія» проведено
виплату страхового відшкодування в
сумі 10 039 грн. 49 коп. різниця становить 5
803 грн. 15 коп.

Тому з ПрАТ «СТ «Гарантія» в користь
ОСОБА_2 слід стягнути 5 803 грн. 15 коп.

Стягуючи 500 грн. з ОСОБА_3 та 500 грн. з
ПрАТ «СТ «Гарантія» моральної шкоди,
суд першої інстанції обмежився
доводами позивача і не взяв до уваги
положення Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4, якими
передбачено, що суд повинен з'ясувати,
чим підтверджується факт заподіянню
позивачу моральних чи фізичних
страждань або витрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями(бездіяльністю)вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі оцінює заподіяну
йому шкоду та з чого він при цьому
виходить, а також інші обставини, що
мають значенння для вирішення спору.

Тому колегія суддів вважає, що рішення
районного суду в частині стягнення
моральної шкоди на користь ОСОБА_2,
ОСОБА_6 з ОСОБА_3 слід скасувати, а слід
стягнути 2000 грн. моральної шкоди в
користь ОСОБА_2 з ПрАТ «СТ «Гарантія».

Окрім того, колегія суддів приходить до
висновку, що у позові ОСОБА_6 про
стягнення моральної шкоди слід
відмовити, оскільки позивачкою
належним чином не доведено позовні
вимоги та районним судом не враховано
обставини справи та вимоги закону.

Стягуючи з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 750
грн. витрат понесених за проведення
експертизи та 800 грн. витрат на правову
допомогу, районний суд посилався на
витрати понесенні за проведення
експертизи та угоду доручення про
надання правової допомоги від 27.07.2011р.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, оскільки такий не
базується на нормах закону і не
підтверджується доказами та в цій
частині підлягає скасуванню та відмові
в задоволенні цієї вимоги.

Відповідно до вимог ст.56,84 ЦПК
України правову допомогу може надавати
особа, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання
правової допомоги. Витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця у галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної допомоги. Граничний розмір
компенсації витрат на правову
допомогу встановлюється законом.

Матеріалами справи встановлено,
що між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_10
укладено угоду-доручення про надання
правової допомоги від 27 липня 2011 року,
згідно якої за виконання угоди ОСОБА_2
оплачено 800 грн. (а.с. 20), однак квитанції
про підтвердження проведеної оплати до
справи не долучено.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З огляду на вищенаведене,
оскільки суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, тому колегія суддів
приходить до висновку, щодо
необхідності скасування рішення в
частині стягнення витрат
відновлювального ремонту, витрат
понесених за проведення експертизи,
витрат на правову допомогу моральної
шкоди з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2, ОСОБА_6
та в цій частині ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні вимог.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 209, 303, 304 п.2 ч.1 ст.307,
ст.ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Гарантія» задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 19 червня 2012 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ПрАТ «Страхове
товариство «Гарантія» 5 803 грн. 15 коп. в
користь ОСОБА_2.

Стягнути з ПрАТ «Страхове
товариство «Гарантія» 2000 гривень
моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий
/підпис/

Судді
/підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Львівської області
Струс Л.Б.