Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/18/13
Головуючий у суді І-ї інстанції
УХВАЛА

Іменем України

24.12.2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді - Фомічова
С.Є.

суддів Сукач Т.О.

Карпенко
О.Л.

при секретарі - Ткаченко
Т.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_5, представника ОСОБА_3 на
рішення Олександрійського
міськрайонного Кіровоградської
області від 18 травня 2012 року і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_4 про відшкодування
майнової та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
володільцем джерела підвищеної
небезпеки.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 1 серпня 2010 року близько 16 год. 10 хв.
на 124 кілометрі автодороги Херсон - Керч
з вини відповідача сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок чого він отримав тілесні
ушкодження та протягом чотирьох
місяців (з 1 серпня 2010 року по 17 грудня
2010 року) знаходився на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні. В порушенні
кримінальної справи за ознаками
злочину, передбаченого ст.286 КК України,
відносно відповідача було відмовлено з
тих підстав, що тілесні ушкодження, які
отримав ОСОБА_3, відносяться до
категорії легких, які потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я. Позивач
з такими висновками не погоджується,
вважаючи, що він фактично отримав
каліцтво, потребував та потребує
сторонньої допомоги. На поїздки до м.
Красноперекопська, де проводилася
перевірка обставин для встановлення
підстав для порушення кримінальної
справи, ним витрачено кошти на проїзд,
проживання в готелі, проведення
судово-медичного обстеження на
загальну суму 5532 грн. 93 коп.

Крім того, ОСОБА_6, яка доглядала його
після травмування, за період з 01 серпня
2010 року по 01 серпня 2011 року він виплатив
12 000 грн.

В зв'язку з каліцтвом, його
працездатність знизилась, а тому, на
думку позивача, відповідач має
відшкодувати йому майнову шкоду за
період з 01 серпня 2010 року по 01 вересня
2011 року, виходячи з прожиткового
мінімуму на одну особу на місяць - 1110
грн., у сумі - 14 300 грн.

Крім того діями відповідача йому
спричинено моральну шкоду, пов'язану з
фізичними стражданнями, каліцтвом,
відмовою добровільно відшкодувати
матеріальну шкоду та байдужістю до
його стану здоров'я з боку відповідача
в сумі 20000 грн..

Просив суд задовольнити його позовні
вимоги та стягнути з відповідача на
відшкодування майнової шкоди 31 832 грн. 93
коп. та 20 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного Кіровоградської
області від 18 травня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 в порядку відшкодування
моральної шкоди 2500 (дві тисячі п'ятсот)
гривень та в дохід держави судовий збір
на суму 107 грн. 30 коп. В решті позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
представника ОСОБА_3 ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення,
яким просили суд апеляційної інстанції
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Зазначають, що ухвалене рішення
не відповідає вимогам норм
матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції не було в
повному обсязі з'ясовані дійсні
обставини справи в частині заподіяних
тілесних ушкоджень

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_4 та його представника , які
заперечували проти доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та в межах позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні
вказаного рішення відповідно до вимог
ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував
всі обставини справи та дав їм належну
оцінку.

Судом встановлено, що 04 серпня 2010
року було відмовлено в порушенні
кримінальної справи за фактом
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 01 серпня 2010 року близько 16
год. 10 хв. на автодорозі Херсон -Керч,
безпосередньою причиною якої
виявилося порушення Правил дорожнього
руху з боку власника автобуса - водія
ОСОБА_4, внаслідок дій якого ОСОБА_3
спричинено легкі тілесні ушкодження,
які потягли короткочасний розлад
здоров'я, у вигляді синців на лівому
стегні, саден волосяної частини голови,
ран гомілки. Позивач наполягає на
відшкодуванні матеріальної та
моральної шкоди з боку відповідача
ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, які встановлені статтею
61 цього Кодексу.

Відповідно до постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від 04
серпня 2010 року, за фактом
дорожньо-транспортної пригоди.
Підставою для відмови в порушенні
кримінальної справи за ст. 286 КК України
виявилася наявність у потерпілих, у
тому числі і ОСОБА_3, тілесних
ушкоджень, які не виходять за межі
легких. Зазначена постанова набрала
законної сили. До суду чи вищестоящому
прокуророві вона заінтересованими
особами не оскаржена. А тому з'ясування
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та
причинний зв'язок між ними та
наслідками, що наступили, не входить до
компетенції суду, який розглядає
цивільну справу. З приводу
встановлення групи інвалідності
позивач до МСЕК не звертався, а тому
наявність у нього каліцтва у
встановленому порядку не підтверджено.

Виходячи з того, що суд не має підстав
припускати наявність у позивача більш
тяжких тілесних ушкоджень, ніж ті, які
зазначені в постанові про відмову в
порушенні кримінальної справи.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно висновку судово-медичної
експертизи № 125 від 29 жовтня 2013 року,
проведеною за ухвалою апеляційного
суду, тілесні ушкодження отримані
ОСОБА_3, під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місця 01 серпня 2010 року
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень. Тривалість
перебування на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні ОСОБА_3, не
зумовлена тяжкістю травм отриманих,
під час дорожньо-транспортної пригоди,
а зумовлені наявністю у нього
захворювань, які не пов'язані з ДТП.

При визначенні розміру збитків,
спричинених позивачеві відповідачем,
суд має виходити з положень ст. 22 ЦК
України щодо виду збитків та способу їх
відшкодування.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд
прийняв до уваги, що окрім фіскальних
чеків, що надані позивачем, наявність
матеріальних збитків має бути
підтверджена відповідними довідками
лікувального закладу та довідкою про
вартість тих чи інших лікувальних
засобів.

Позивач в судовому засіданні визнав, що
вже отримав кошти в порядку
компенсації завданих йому збитків на
суму 3000 грн. Про це також свідчить і
його розписка, в якій він підтверджує
отримання коштів на суму 3000 грн. Про те,
що розмір завданих йому збитків
становить саме 5532 грн. 93 коп., доказів не
надав.

Виходячи з ступеню вини відповідача,
який діяв з необережності, принципу
розумності та справедливості та у
відповідності до ст. 23 ЦК України, суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача в порядку
відшкодування моральної шкоди 2 500
гривень.

За таких обставин колегія суддів
дійшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ч. 1
ст. 308 ЦПК України, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, а тому підстав для
його скасування не має. Апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного Кіровоградської
області від 18 травня 2012 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: