Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2013 р.Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Гончарука В.П.

при секретарі Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором позики, суд, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивачка звернулась до Дніпровського
районного суду м. Києва, з позовом
про стягнення боргу з відповідачів за
договором позики та договору поруки.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.01.2011
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір позики
відповідно до якого позивач передала
відповідачу 15 тис. доларів США, що на
час укладання даного договору було
еквівалентно 119 152 грн. 50 коп.

Даний договір було позики було
написано власноручно відповідачем по
справі ОСОБА_2

Відповідно до даного договору позики
строк повернення коштів був визначений
до 30 березня 2011 року.

Відповідач ОСОБА_2 неналежним чином
виконував покладені на нього
зобов»язання та до визначеного терміну
не повернув повністю борг та на даний
час неповернута сума заборгованості
складає 6 тис. доларів США, що є
еквівалентною 47958 грн.

З метою виконання зобов»язання ОСОБА_2
перед ОСОБА_1 28.01.2013 р. було укладено
договір поруки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
відповідно до якого поручитель
відповідає перед кредитором за
невиконання зобов'язання боржником,
згідно з розпискою у сумі, що не може
перевищувати 1 тис. грн..

На даний час відповідач ОСОБА_2, не
виконав взятих на себе зобов»язань за
договором позики в зв'язку з чим
позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2
на свою користь 51195 грн. 16 коп.
заборгованості за договором позики з
врахуванням 3 -х відсотків річних та з
стянутии з ОСОБА_3 на користь позивача 1
тис. грн..

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позов, зазначивши обставини, що
викладені в позовній заяві та просили
суд задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4, що
представляє інтереси ОСОБА_2. в
судовому засіданні позов визнав
частково, а саме на суму 4 - х тис.
доларів США, мотивуючи це тим, що його
довіритель повернув також позивачу 2
тис. доларів США, але підтверджуючих
документів на даний час не має та
вважає, що кошти позивачу повинен
повернути ОСОБА_3, що є більш
матеріально забезпеченою особою ніж
ОСОБА_2 та є поручителем останнього.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився але надав до суду заяву в
якій позовні вимоги щодо себе визнав в
повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи
23.01.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було укладено договір позики
відповідно до якого позивач передав а
відповідач прийняв 15 тис. доларів США.

Граничний строк повернення суми позики
був визначений до 30 березня 2011 року.

Станом на 29.12.2012 р. ОСОБА_2 повернув
частково ОСОБА_1 суму заборгованості
за довором позики в розмірі 7 тис. 500
доларів США.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України
слідує, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

В разі несвоєчасного неповернення суми
богу, позичальник зобов'язаний на
вимогу позикодавця сплатити грошову
суму боргу, відповідно до вимог ст.. 625
ЦК України з врахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми.

Факт передачі коштів позичальнику
позикодавцем підтверджується
розпискою та спростовується
учасниками процесу.

Статтею 509 ЦК України зазначено, що
зобов'язанням є правовідношеня, в
якому одна сторона (боржник )
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони ( кредитора) певну дію (передати
майно, виконати робот, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Також статтею 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов»язання настають правові
наслідки встановлені договором або
законом, зокрема:

Припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов»язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

Зміна умов зобов'язання;

Сплата неустойки;

Відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідальність за порушення
грошового зобов'язання передбачена
статтею 625 ЦК України, відповідно до
якої боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Відповідно до п.4.1.. вказаного договору
поруки від 28.01.2013 р., поручитель
зобов»язується відповідати за повне
та своєчасне виконання боржником
його боргових зобов»язань перед
кредитором за договором позики в
розмірі, що не перевищує 1 тис. грн..

Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником
зобов»язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно до ч.1 ст. 543 ЦК України,
кредитор має право вимагати
виконання обов»язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь - кого з них
окремо.

З огляду на викладене, оцінюючи
надані суду докази, суд вважає, що
позовні вимоги знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні,
ґрунтуються на вимогах договорів та
закону, і підлягають задоволенню, так
-як відповідачем фактично не
оспорювалась сума заборгованості
ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 з врахуванням
відсотків.

Статтею 60 ЦПК Украни передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З урахуванням викладених обставин суд
дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є
доведеним та таким, що підлягає
частковому задоволенню , так -як з
відповідача ОСОБА_3 стягується сума в
розмірі 1 тис. грн., що є складовою
основної суми заборгованості в розмірі
51 195 грн. 16 коп.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК стороні ,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1046 509,526, 543, 554, 610 - 614, 625 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 8, 10, 11, 209, 212, 215,
218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 і/н НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1 і/н НОМЕР_2 суму
заборгованості за договором позики,
та 3% - х річних в розмірі 50 195 грн. 16 коп.
та 411 грн. 95 коп. витрат по оплаті
судового збору, а всього стягнути 50 607
грн. 11 коп. ( п»ятдесят тис. шістсот сім
грн. 11 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 і/н НОМЕР_3 на
користь ОСОБА_1 і/н НОМЕР_2 суму
заборгованості за договором позики,
та 3% - х річних в розмірі 1000 грн. та 100
грн. витрат по сплаті судового збору, а
всього стягнути 1100 ( одну тис. сто грн..).

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: