Справа № 125/2467/13-ц Провадження №
22-ц/772/4128/2013Головуючий в суді першої
інстанції:Питель О. В.Категорія: 55
Доповідач: Сорока Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2013 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого: Сороки Л.А.,

суддів: Нікушина В.П., Жданкіна В.В.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю: представників сторін ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» на рішення Барського районного
суду Вінницької області від 04.11.2013 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» про
захист прав споживача та застосування
наслідків недійсного правочину, -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з даним позовом до ТОВ «Авто
Просто» про захист прав споживача та
застосування наслідків недійсного
правочину. Свої вимоги мотивував тим,
що 16.03.2010 року він уклав з відповідачем
угоду № 313362 з метою придбання
легкового автомобіля марки «Chery Tiggo T 11»
вартістю 100720 грн 00 коп. Позивач вважає,
що відповідачем порушені його права як
споживача, оскільки угоду укладено
внаслідок здійснення ТОВ «Авто Просто»
нечесної підприємницької практики, яка
відображена у договірних умовах та
полягає у введенні споживача в оману, а
саме: створення та обслуговування
«пірамідальної схеми» під назвою
«система придбання в групах АвтоТак».
Тобто відповідач у рамках створеної
відповідачем системи шляхом укладання
договорів із споживачами, залучає їх до
системи АвтоТак. У подальшому, виключно
за рахунок щомісячних внесків
учасників систем, без вкладання
власних коштів, відповідач створює
фонди груп, кошти яких у процесі
асигнаційних актів розподіляє між
учасниками у вигляді надання права на
отримання автомобіля тим із учасників,
хто сплатив або запропонував до сплати
найбільше внесків до спільного фонду.
Тобто один учасник системи за свої
власні кошти без інвестування коштів
відповідача оплачує автомобіль іншому
учаснику системи. Позивач вважає, що
така схема відповідає поняттю
пірамідальної схеми, зазначеної у
законі, коли споживач сплачує за
можливість одержання компенсації, яка
надається за рахунок залучення інших
споживачів до такої схеми, а не за
рахунок продажу або споживання
продукції. А тому звернувся до суду та
просить ухвалити рішення, яким
стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його
користь сплачені 32167 грн 54 коп. на
виконання недійсного правочину.

Пізніше позивач, уточнивши свої
позовні вимоги, вказав, що наведений
вид нечесної підприємницької практики
наявний у діяльності відповідача
полягає у наступному: як зазначено у ст.
З Угоди, ТОВ «Авто Просто»
зобов'язується надавати учаснику певні
послуги, зокрема, включити учасника до
системи АвтоТак шляхом підписання
угоди; формувати групи учасників для
придбання автомобіля і включення
учасника до групи; організація і
створення умов для придбання
автомобілів учасниками системи;
здійснення оплати автомобіля
постачальнику за рахунок коштів,
сплачених учасниками на умовах угоди;
здійснення адміністративних процедур
та адміністрування групи, до складу
якої входить учасник системи та
надання всіх інших послуг, спрямованих
на придбання учасниками автомобіля
через систему. Тобто діяльність ТОВ
«Авто Просто» підпадає під ознаки
фінансової послуги та підлягає
обов'язковому ліцензуванню. Ліцензію
на здійснення адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах ТОВ «Авто Просто»
отримало 15.01.2013. Отже, на час укладення
угоди ТОВ «Авто Просто» не мало права
здійснювати діяльність, що підпадала
під ознаки фінансової послуги та
укладати угоди зі споживачами. Тому
позивач вважає, що відповідач увів його
в оману щодо прав продавця, зокрема
щодо інформації про
наявність/відсутність ліцензії, що
підпадає під визначення п. 2 ч. 1, п. 5 ч. 2
ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів». Також позивач вказав, що,
відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦІК України,
правочин юридичної особи, вчинений нею
без відповідного дозволу (ліцензії),
може бути визнаний судом недійсним.

Позивач просив суд визнати недійсною
угоду №313362 від 16.03.2010 р., укладену між
ним та ТОВ «Авто Просто» та стягнути з
відповідача на його користь сплачені
ним на виконання недійсного правочину
кошти в розмірі 32167,54 грн.

Рішенням суду від 04.11.2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено повністю.

На це рішення відповідач ТОВ «Авто
Просто» подало апеляційну скаргу в
якій просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_4 в задоволенні його позовних
вимог. Скаржник посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповноту
встановлення обставин, які мають
значення для справи, та вважає висновки
суду такими, що не відповідають
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що 16.03.2010 року між
сторонами була укладена угода № 313362
про придбання товару в групах з
додатками №№1-2, які є невід'ємною
частиною угоди. Відповідно до умов
відповідач зобов'язався надавати
позивачу послуги з адміністрування
фінансових активів, направлених на
придбання товарів у групах автомобіля
марки «Chery Tiggo T 11» вартістю 100720 грн.
через систему «Автотак», яка
організована відповідачем.

На виконання умов цієї угоди позивач
сплатив відповідачу 32167,54 грн.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
уповноважений орган у межах своєї
компетенції видає ліцензії для
здійснення фінансовими установами: 1)
страхової діяльності; 2) діяльності з
надання послуг накопичувального
пенсійного забезпечення; 3) надання
фінансових кредитів за рахунок
залучених коштів; 4) діяльності з
надання будь-яких фінансових послуг, що
передбачають пряме або опосередковане
залучення фінансових активів від
фізичних осіб. Здійснення діяльності,
зазначеної у частині першій цієї
статті, дозволяється тільки після
отримання відповідної ліцензії. Особи,
винні у здійсненні діяльності без
ліцензії, несуть відповідальність
згідно із законами України. Ліцензія,
яка надається для здійснення
діяльності з надання фінансових
послуг, не може передаватися третім
особам.

Пунктом третім частини 1 ст. 4 Закону
України від 2 червня 2011 року «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг», який набрав
чинності 08 січня 2012 року, внесено зміни
до ст. 4 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг», згідно якого
діяльність з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах віднесено до
фінансових послуг.

Вказані зміни до закону свідчать, що
законодавець визначив діяльність з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах -
фінансовою послугою з 8 січня 2011 року,
тобто, з дня набрання чинності Законом
України від 02 червня 2012 року «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг».

Отже, на час укладення угоди діяльність
відповідача не підлягала обов'язковому
ліцензуванню.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Таким чином, підстави для задоволення
вимог позивача щодо визнання спірного
правочину недійсним відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду на підставі п. 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» задовольнити.

Рішення Барського районного суду
Вінницької області від 04.11.2013 року
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 про захист
прав споживача, визнання угоди
недійсною та застосування наслідків
недійсного правочину відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:
/підпис/

Судді:
/підписи/

Згідно з оригіналом: