Справа №784/4637/13 27.11.2013 27.11.2013 27.11.2013
Провадження №22-ц/784/3656/13
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у суді 1 інстанції Лузан Л.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Леванчука О.М.,

суддів: Локтіонової О.В., Тищук Н.О.,

при секретарі судового засідання
Орельській Н.М.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 7 жовтня 2013
року за позовом ОСОБА_5 до
Вознесенської міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, ОСОБА_6, про
визнання прав та обов'язків
забудовника житлового будинку в
порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

27 серпня 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до Вознесенської
міської ради Миколаївської області про
визнання прав та обов'язків
забудовника в порядку спадкування за
законом.

В обґрунтування вимог позивач
зазначала, що за життя її чоловік
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на
виділеній йому земельній ділянці та на
підставі відповідного дозволу,
побудував житловий будинок по АДРЕСА_1,
але не ввів його в експлуатацію.

Фактично вона прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_7, оскільки на день смерті
та на сьогодні проживає за вказаною
адресою. Однак, одержати свідоцтво про
право на спадщину за законом на
зазначений об'єкт незавершеного
будівництва в позасудовому порядку не
має змоги.

На думку позивача, після смерті ОСОБА_7
саме до неї, як до спадкоємця першої
черги перейшли, у тому числі, його права
та обов'язки як забудовника житлового
будинку.

Посилаючись на викладене та на
положення статей 16, 1216, 1261 та 1268 ЦК
України, позивач просила визнати за нею
права та обов'язки забудовника в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7

В якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
до участі в справі залучена ОСОБА_6

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 7 жовтня 2013 року у
задоволенні вказаного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права та
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, просила
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи і перевіривши їх
доказами, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
необхідність застосування до даних
правовідносин норми права, викладені
саме в ЦК УРСР 1963 року.

Однак, колегія суддів не погоджується з
висновком про те, що з огляду на
застосовані норми матеріального права
відсутні правові підстави для визнання
за позивачем саме прав та обов'язків
забудовника в порядку спадкування.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
правила книги шостої цього Кодексу
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

Водночас, ст. 549 ЦК УРСР визначала два
можливих способи прийняття спадщини -
фактичне прийняття та звернення із
заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори.

Виходячи зі змісту норм розділу VІІ ЦК
УРСР, до складу спадщини входять лише
ті права та обов'язки, носієм яких за
життя був сам спадкодавець і які
належали йому на законних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_7 У зв'язку з чим, відкрилася
спадщина. Згідно з даними зі Спадкового
реєстру, спадкова справа після смерті
ОСОБА_7 не заводилася.

При цьому, за життя, ОСОБА_7 рішенням
зборів членів колгоспу «Прогрес» № 2
від 23 лютого 1952 була виділена земельна
ділянка для будівництва житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1.

27 червня 1956 року виконавчим комітетом
Вознесенської міської ради трудящих
ОСОБА_7 був виданий дозвіл № 5 на
будівництво зазначеного житлового
будинку та розроблений план забудови.

Між тим рішення про затвердження акту
введення в експлуатацію житлового
будинку та акт введення в експлуатацію
відсутні.

На сьогодні, як і на час відкриття
спадщини, згідно з будинковою книгою та
даними адресно-довідкової картотеки, у
вказаному житловому будинку проживала
та проживає позивач - дружина
спадкодавця з 21 жовтня 1951 року і до дня
смерті. Після укладення 19 січня 1979 року
шлюбу з ОСОБА_9 вона змінила прізвище з
«ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».

Таким чином, позивач фактично прийняла
спадщину, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_7, але оскільки спадкодавець не
зареєстрував у встановленому
законодавством порядку право
власності на житловий будинок,
нотаріус 16 травня 2013 року відмовив
ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на
спадщину на це майно.

При цьому, ніхто не оспорював права
спадкодавця на будівництво житлового
будинку, щодо якого позивач
намагається одержати права і обов'язки
забудовника. Вказаний будинок зведений
на виділеній спадкодавцю земельній
ділянці відповідного цільового
призначення на підставі дозволу
Вознесенської міської ради.

На сьогодні, відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК
України 2003 року, право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

За такого, визнання права власності в
порядку спадкування на недобудований
будинок відповідно до чинного
законодавства неможливе.

Водночас, згідно з роз'ясненнями,
викладеними в абз. 1 п. 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року,
якщо будівництво здійснювалося згідно
із законом, то у разі смерті
забудовника до завершення будівництва
його права та обов'язки як забудовника
входять до складу спадщини.

Проте, суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про визнання за позивачем прав і
обов'язків забудовника невірно
застосував норми матеріального права
до спірних правовідносин, внаслідок
чого дійшов хибного висновку про
відсутність правових підстав для
захисту майнового права позивача у
обраний нею спосіб.

За таких обставин, оскаржуване рішення
на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_5

При цьому, застосовуючи правила ст. ст.
71, 74, 75, 80 ЦК УРСР, зважаючи на те, що в
позасудовому порядку позивач не змогла
реалізувати свої права, колегія суддів
вважає за можливе поновити ОСОБА_5
строк звернення до суду за захистом
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволити.

Рішення Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 7 жовтня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_5 до Вознесенської міської
ради Миколаївської області про
визнання прав та обов'язків
забудовника житлового будинку в
порядку спадкування задоволити.

Визнати за ОСОБА_5 права та обов'язки
забудовника житлового будинку та
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий Судді