Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3466/13
Головуючий у суді І-ї інстанції
УХВАЛА

Іменем України

24.12.2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Голованя
А.М.

Карпенка О.Л.

при секретарі - Ткаченко
Т.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом прокурора м.
Кіровограда в інтересах держави, в
особі Кіровоградської міської ради до
ОСОБА_3 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки, шляхом
знесення нерухомого майна, її
повернення та відновлення
попереднього стану, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 15
жовтня 2013 року і

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор м. Кіровограда в
інтересах держави, в особі
Кіровоградської міської ради,
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, шляхом знесення
нерухомого майна, її повернення та
відновлення попереднього стану в
інтересах держави.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що в ході перевірки з питань додержання
вимог земельного законодавства
України, проведеної державною
інспекцією сільського господарства в
Кіровоградській області, виявлено факт
правопорушення у сфері земельних
відносин, допущеного ОСОБА_3, а саме
остання самовільно займає земельну
ділянку площею 12 кв. м. по АДРЕСА_1 під
розміщення гаражу на землях житлової
та громадської забудови, які в силу ст.
84, ст.122 Земельного кодексу України
відносяться до земель комунальної
власності.

Вчинення вказаного
правопорушення підтверджується
складаними документами, а саме актом
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 10 грудня 2012 року,
протоколом про адміністративне
правопорушення № 086 від 10 грудня 2012
року, постановою державного інспектора
Держсільгоспінспекції в
Кіровоградської області за № 086 від 10
грудня 2012 року про притягнення ОСОБА_3
до адміністративної відповідальності
за 53-1 КУпАП.

В зв'язку з не виконанням
припису від 10 грудня 2012 року № 125 щодо
усунення порушень вимог земельного
законодавства, на ОСОБА_3 складено
повторно акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від 10
січня 2013 року та протокол про
адміністративне правопорушення від 24
січня 2013 року № 027 про вчинення
правопорушення, передбаченого ст.188-5
КУпАП.

Постановою державного
інспектора сільського господарства
Кіровоградської області № 027 від 24
січня 2013 року ОСОБА_3 визнано винною у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 188-5
КУпАП.

Згідно акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 08 квітня 2013 року
державним інспектором
Держсільгоспінспекції в
Кіровоградській області встановлено
не виконання гр. ОСОБА_3 вимог припису
від 24 січня 2013 року №034, порушення
земельного законодавства не усунуто.

Самовільне користування
відповідачем спірною земельною
ділянкою порушує інтереси держави в
особі Кіровоградської міської ради у
вигляді обмеження можливості
розпорядження відповідною земельною
ділянкою.

Посилаючись на зазначені
обставини прокурор просив зобов'язати
ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту
нею земельну ділянку, площею 12 кв. м. по
АДРЕСА_1, шляхом знесення за свій
рахунок гаражу, розташованого на
вказаній земельній ділянці з
відновленням стану земельної
ділянки, який існував до початку
проведення будівельних робіт та
повернути дану земельну ділянку
Кіровоградській міській раді.

Рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 15
жовтня 2013 року позов прокурора
задоволено Зобов'язано ОСОБА_3
звільнити самовільно зайняту нею
земельну ділянку, площею 12 кв. м. по
АДРЕСА_1, шляхом знесення за свій
рахунок гаражу, розташованого на
вказаній земельній ділянці з
відновленням стану земельної ділянки,
який існував до початку проведення
будівельних робіт та повернути дану
земельну ділянку Кіровоградській
міській раді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставляться
питання про скасування рішення суду
через порушення, на її думку, суд першої
інстанції підчас ухвалення рішення
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, не прийняв до
уваги, що розпорядженням Кіровської
міської ради від 28 березня 1991 року її,
як опікуну інваліда дитинства, надано
право на встановлення металевого
гаражу, тимчасово на один рік, з
подальшою перереєстрацією в ЖЕК №7.
Крім того на час розгляду справи
вирішується питання про належне
оформлення документів по виділенню
земельної ділянки.

Просила суд апеляційної інстанції
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_4, представника прокуроратури,
яка заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та в межах позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні
вказаного рішення відповідно до вимог
ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував
всі обставини справи та дав їм належну
оцінку.

Судом встановлено, що відповідно
розпорядження Кіровської міської
ради від 28 березня 1991 року ОСОБА_3, як
опікуну інваліда дитинства, надано
право на встановлення металевого
гаражу, тимчасово на один рік, з
подальшою перереєстрацією в ЖЕК №7.
Під час проведення перевірки з питань
додержання вимог земельного
законодавства України, проведеної
державною інспекцією сільського
господарства в Кіровоградській
області, виявлено факт правопорушення
у сфері земельних відносин, допущеного
ОСОБА_3, а саме остання самовільно
займає земельну ділянку площею 12 кв. м.
по АДРЕСА_1 під розміщення гаражу на
землях житлової та громадської
забудови, які в силу ст. 84, ст.122
Земельного кодексу України
відносяться до земель комунальної
власності. За дане порушення остання
притягувалась до адміністративної
відповідальності. На вимогу звільнення
земельної ділянки в добровільному
порядку ОСОБА_3 відмовилась.

Відповідно до ст. 211 ЗК
України встановлено, що самовільне
зайняття земельних ділянок є одним із
порушень, за які громадяни та юридичні
особи несуть цивільну, адміністративну
або кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює)самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Крім того, ч. 7 ст. 376 ЦК
України передбачено, що у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Відповідно до ст. 26 ч. 1 п. 34
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», виключною
компетенцією міських рад є вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Згідно із ст. 12 Земельного
кодексу України, до повноважень
міських рад у галузі земельних
відносин на території міст віднесено,
зокрема, розпорядження землями
територіальних громад шляхом передачі
земельних ділянок комунальної
власності у власність або
користування.

Відповідно ст. 125 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

В свою чергу, відповідно до
вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», самовільним
зайняттям земельної ділянки є будь-які
дії, які свідчать про фактичне
використання земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними. Самовільне, без
оформлення права власності або
користування, користування земельною
ділянкою порушує інтереси держави в
особі Кіровоградської міської ради у
вигляді обмеження повноважень щодо
можливості розпорядження відповідною
земельною ділянкою.

Статтею 152 Земельного кодексу
України передбачено, що власник
земельної ділянки може вимагати
усунення будь - яких порушень його прав
на землю, зокрема, шляхом відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, а також шляхом
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Відповідно до ст. 212 Земельного
кодексу України, самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власнику землі. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Відповідачем в судовому
засіданні не було надано належних та
допустимих доказів отримання
відповідних документів для
використання зазначеної земельної
ділянки.

Твердження відповідача про те, що їй
було виділено, Кіровської міської ради
від 28 березня 1991 року її, як опікуну
інваліда дитинства, площу під гараж
розпорядження, тимчасово на один рік,
ні є підставою для користування
земельною ділянкою на даний час,
Отримання дозволу Кіровоградської
міської ради на виготовлення проектної
документації для отримання в
користування земельної ділянки не
надає право на її використання.

За таких обставин колегія суддів
дійшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ч. 1
ст. 308 ЦПК України, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, а тому підстав для
його скасування не має. Апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 15 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і же
бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: