АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 689/632/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2517/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року
м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Кізюн О.Ю.,

Переверзєвої Н.І.

при секретарі: Чебан О.М.

з участю: представника
апелянта

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Ярмолинецького районного суду
Хмельницької області від 30 жовтня 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2, який поданий в його інтересах
представником ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору позики від
25.07.2002 року, укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4; зобов'язання відшкодувати
збитки в подвійному розмірі,
еквівалентному 9000 доларів США та
моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.,
заслухавши доповідача, пояснення
учасника процесу, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
судова колегія ,

В С Т А Н О В И Л А :

в березні 2013 року ОСОБА_3 діючи в
інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим що ОСОБА_2 є спадкоємцем
після смерті ОСОБА_5, яка ще за життя
уклала фактично договір купівлі -
продажу належного їй будинку АДРЕСА_1,
проте нотаріально був оформлений не
договір купівлі-продажу, а удаваний
договір дарування даного житлового
будинку.

Під час оформлення договору між
сторонами була досягнута згода щодо
вартості будинку, яка становить 8 000
доларів США. Відповідач ОСОБА_4

________________________________________________________________________
_

Головуючий в першій інстанції -
Соловйов А.В. Категорія
№ 19

Доповідач - Харчук В.М.

спочатку сплатив лише 2 000 доларів США, а
решту коштів обіцяв віддати пізніше.
При цьому ОСОБА_4 змусив написати
ОСОБА_5 розписку, що отримані кошти вона
взяла в борг, хоча це була частина плати
за будинок, одночасно ОСОБА_4 віддав
розписку ОСОБА_5 про те, що позичив в неї
6 000 доларів США, які зобов'язувався
повернути. Так як ОСОБА_5 надавала
ОСОБА_4 дві розписки від 25 липня 2002 року,
з яких оспорювалась лише одна, то вона
звернулась з даним позовом від імені
ОСОБА_2

Оскільки ОСОБА_4 ввів ОСОБА_5 в
оману і змусив її написати розписку про
отримання від нього в борг 2 000 доларів
США в двох оригінальних примірниках,
тому представник позивача просила
визнати недійсним договір позики від
25.07.2002 року, яким фактично є розписка,
яка свідчить про отримання коштів. Крім
того, представник позивача просила
відшкодувати заподіяні збитки, які
становлять 9 000 доларів США, також
просила стягнути 5 000 грн. заподіяної
моральної шкоди, яка спричинена смертю
ОСОБА_5 яка сталася на ґрунті
переживань, спричинених протиправною
поведінкою відповідача.

В ході розгляду справи
представники позивача позов
підтримували, відповідач проти
задоволення позову заперечував.

Рішенням Ярмолинецького
районного суду Хмельницької області
від 30 жовтня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу.

Апелянт посилається, що ОСОБА_2 є
спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, після
смерті матері йому стало відомо, що
вона уклала удавану угоду дарування
належного їй будинку, що розташований в
АДРЕСА_1, з метою приховання договору
купівлі-продажу, який фактично був
укладений між нею та відповідачем по
справі.

Посилається представник
апелянта, що ОСОБА_4 повного розрахунку
за придбаний будинок досі не провів,
одразу ОСОБА_5 отримала 2 000 доларів США,
проте відповідач ввів її в оману і
змусив написати розписку про не
отримання коштів як плату за будинок, а
про отримання цих коштів в борг, ще і
така розписка була написана в двох
оригінальних примірниках, чим потім
скористався ОСОБА_4 зазначивши, що
ОСОБА_5 отримала від нього 4 000 доларів
США, а не 2 000 доларів США.

Враховуючи доводи викладені в
апеляційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3 просила скасувати рішення
Ярмолинецького районного суду
Хмельницької області від 30 жовтня 2013
року, справу передати на новий судовий
розгляд.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянта задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61, ч. 3; ст.
ст.213, 308 ЦПК України суд вирішує
цивільний спір на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна
доказами довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Обставини, встановлені судовим
рішенням в іншій цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено обставини.

Судове рішення повинне бути
законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу апелянта і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 16, ч. 1 ст.
22, ч. 1 ст. 23 ЦК України 2003 року кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту порушеного
права, в тому числі, є визнання права,
визнання правочину недійсним,
відшкодування збитків та майнової
шкоди, відшкодування моральної
(немайнової) шкоди.

Особа, якій завдано збитків в
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому
числі, у душевних стражданнях, які
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім»ї чи близьких
родичів.

Відповідно до ст. 57 ЦК України 1963
року, яка регулювала спірні
правовідносини на час укладення
договору дарування будинку та на час
написання боргової розписки від 25
липня 2002 року, угода, укладена
внаслідок обману, насильства, погрози,
зловмисної угоди представника однієї
сторони з другою стороною, а також
угода, яку громадянин був змушений
укласти на вкрай невигідних умовах
внаслідок збігу тяжких обставин, може
бути визнана недійсною за позовом
потерпілого або за позовом державної
чи громадської організації.

Судом встановлено, що 25 липня 2002
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено
договір дарування жилого будинку з
надвірними спорудами АДРЕСА_1, хоч
фактично ОСОБА_5 продала ОСОБА_4
зазначений будинок за 9 000 доларів США.

Договір дарування сторонами не
оспорювався і набрав чинності.

На виконання договору та на
підтвердження сплати вартості будинку
сторони видавали один одному розписки.
В тому числі ОСОБА_4 двічі сплатив
ОСОБА_5 по 2 000 доларів США, що
підтверджено розписками останньої.

Сторони повністю виконали
зобов'язання за договором стосовно
сплати повної обумовленої вартості
будинку.

26 серпня 2010 року ОСОБА_5 померла і
спадщину після її смерті прийняв її син
ОСОБА_2, який оформив спадкові права на
грошовий вклад спадкодавця, отримав у
нотаріальній конторі відповідне
свідоцтво.

Вважаючи, що ОСОБА_5 померла
внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 під
час виконання договору, тривалих
судових спорів, ОСОБА_2 через свого
представника ОСОБА_3 пред'явив позов
про визнання недійсним договору позики
та стягнення збитків і моральної шкоди,
заподіяної неправомірними діями
ОСОБА_4

Однак, ОСОБА_2 не довів належними і
допустимими доказами заявлених
позовних вимог.

Рішенням Ярмолинецького
районного суду від 02 січня 2013 року, яке
переглядалось в апеляційному порядку і
набрало законної сили, відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 у визнанні
недійсними однієї боргової розписки та
одного договору позики від 25 липня 2002
року та боргової розписки і договору
позики від 25 грудня 2003 року.

Судом встановлено, що між ОСОБА_5
та ОСОБА_4 повністю виконані
зобов'язання за фактичним договором
купівлі-продажу будинку, який
оформлений як договір дарування і
сторонами не оспорювався.

Договори позики між сторонами не
укладались і не можуть бути визнані
недійсними.

Ці обставини також підтверджені
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області від 20 лютого 2013
року. Ці судові рішення мають
преюдиційне значення і обставини
новому доказуванню не підлягають (а.с.
25-26).

Не доведено позивачем обставин
настання смерті ОСОБА_5 внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_4, внаслідок
перенесених нею переживань та
заподіяних збитків.

Рішення Ярмолинецького районного
суду від 30 жовтня 2013 року ґрунтується
на встановлених обставинах справи,
підтверджених дослідженими доказами,
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстави до його скасування чи зміни
в межах доводів апеляційної скарги
апелянта відсутні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

У Х В А
Л И Л А :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити, рішення
Ярмолинецького районного суду
Хмельницької області від 30 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: (підпис)

судді: (підписи)

Копія відповідає оригіналу:

Суддя апеляційного суду
В.М. Харчук