Справа № 737/911/13-ц Провадження №
22-ц/795/2451/2013 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Іванець С.В. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2013 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва
О.К.,суддів:Литвиненко І.В., Шарапової
О.Л.,при секретарі:Примачок Ю.О.,за
участю:позивача ОСОБА_5, представника
відповідача ТОВ „Бімекс льон" -
юрисконсульта Кульгейко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_5 і
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бімекс льон» на
рішення Куликівського районного суду
від 07 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бімекс льон» про
стягнення заробітної плати,
компенсації за невикористану
відпустку,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 р. ОСОБА_5 пред'явила позов до
ТОВ «Бімекс льон», в якому просила
стягти з відповідача на її користь 1200
грн. 00 коп. та компенсацію за
невикористану щорічну відпустку і за
додаткові відпустки одинокій матері за
весь період роботи. У судовому
засіданні суду І інстанції ОСОБА_5
пояснила, що заборгованість у сумі 1200
грн. 00 коп. є невиплаченою їй по
зарплатою за останній місяць роботи.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
за період роботи у ТОВ «Бімекс льон» з
05.11.2010 р. по 11.01.2013 р. останнє не
виплатило ОСОБА_5 зазначені види оплати
праці.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково: з відповідача на
користь позивача стягнуто 909 грн. 30 коп.
компенсації за невикористані
додаткові відпустки одинокій матері та
відмовлено у решті позову; з
відповідача до бюджету стягнуто 229 грн.
40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати дане рішення. Доводи
апеляційної скарги зводяться до
такого:

- зарплату, про яку йдеться, позивач не
отримувала - підпис про її отримання
належить не їй; клопотання останньої
про призначення відповідної
експертизи судом відхилено,

- визначений судом розмір компенсації
за невикористані відпустки є невірним.

ТОВ «Бімекс льон» у своїй апеляційній
скарзі просить скасувати рішення
місцевого суду по даній справі й
відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову.
При цьому товариство посилається на те,
що позивач ні йому, ні суду не надала
доказів про наявність в неї статусу
одинокої матері.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала
свою апеляційну скаргу, а апеляційну
скаргу ТОВ «Бімекс льон» просила
відхилити, а представник ТОВ «Бімекс
льон» підтримала апеляційну скаргу
товариства, а апеляційну скаргу ОСОБА_5
просила відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5
підлягає відхиленню, а апеляційна
скарга ТОВ «Бімекс льон» підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Постановляючи рішення, суд І інстанції
виходив з такого:

- заробітну плату за грудень 2012 р.
позивачеві виплачено у належному
розмірі, а з 02 по 11 січня 2013 р. (по дату
звільнення з роботи) позивач
перебувала у відпустці без збереження
зарплати; відповідач у належному
розмірі виплатив позивачеві
компенсацію за невикористану щорічну
відпустку. Таким чином, підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі за останній місяць
роботи у сумі 1200 грн. 00 коп. і
компенсації за невикористану щорічну
відпустку нема,

- за весь період роботи відповідач не
надавав позивачеві додаткових
відпусток як одинокій матері, у зв'язку
з чим на користь останньої з
відповідача належить стягти
компенсацію за ці невикористані
відпустки у сумі 909 грн. 30 коп. Дане
рішення є частково невірним.

Так, по справі встановлено наступне.

ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відомості про батька якого у актовому
запису про народження записано за
вказівкою матері згідно з ст. 55 КпШС
України, що підтверджується копією
відповідної довідки Куликівського
райвідділу РАГС від 16.07.1999 р., копією
актового запису про народження ОСОБА_7
і повним витягом з державного реєстру
актів цивільного стану громадян щодо
актового запису про народження ОСОБА_7
№ 6 від 13.11.2013 р. (а.с. 106, 109, 110-111).

ОСОБА_5 працювала робітницею в зміні
основного виробництва ТОВ «Бімекс
льон» з 05.11.2010 р. по 11.01.2013 р., що
підтверджується витягом з трудової
книжки ОСОБА_5, копіями заяв останньої
про прийняття її на роботу й про
звільнення та копіями відповідних
наказів ТОВ «Бімекс льон» (а.с. 3, 40, 41-42,
46, 47).

З копії особової картки позивача форми
П-2 вбачається, що розділ цієї картки
«сімейний стан» не заповнено; за період
роботи з 05.11.2010 р. по 05.11.2011 р. позивачеві
надавалася щорічна відпустка строком 24
календарних дні і що за невикористані 29
календарних днів щорічної відпустки їй
сплачено компенсацію (а.с. 43).

Згідно з копією розрахункового листка
й довідкою ТОВ «Бімекс льон» (а.с. 48, 49),
за вказані дні невикористаної щорічної
відпустки відповідач нарахував
позивачеві компенсацію у сумі 963 грн. 09
коп. з розрахунку 33 грн. 21 коп. за один
календарний день, з яких до видачі на
руки - 874 грн. 21 коп. Цю суму позивачеві
виплачено по відомості на виплату
грошей за січень 2013 р. (її копія на а.с.
62).

ОСОБА_5 з 01 по 16 грудня 2012 р.
відпрацювала 44 години, за що їй
нараховано до видачі на руки заробітну
плату в сумі 261 грн. 73 коп., яку виплачено
по відомості на виплату грошей за
грудень 2012 р., а з 17 по 31 грудня 2012 р.
остання перебувала у відпустці без
збереження зарплати. Ці обставини
підтверджуються копіями табеля обліку
робочого часу за грудень 2012 р., заяви й
наказу про надання відпустки без
збереження зарплати від 17.12.2012 р. № 41 та
відомості на виплату грошей за грудень
2012 р. (а.с. 57, 56, 58).

У січні 2013 р. позивач не працювала,
зокрема з 02 по 11 січня (по день
звільнення включно) вона перебувала у
відпустці без збереження заробітної
плати. Дані обставини підтверджуються
копіями заяви й наказу про надання
відпустки без збереження зарплати від
02.01.2013 р. № 9 (а.с. 59, 60).

З встановленого апеляційний суд робить
наступні висновки.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
в межах заявлених у процесуальному
зверненні до суду вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Частина 1 ст. 303
цього ж Кодексу приписує, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду І
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді І
інстанції. У ході розгляду справи як у
суді І інстанції, так і в апеляційному
суді ОСОБА_5 підтвердила, що у відомості
на виплату грошей за грудень 2012 р.
підпис навпроти її прізвища про
отримання 261 грн. 73 коп. вчинено нею.
Отже в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України даний
факт не потребує доказування. Розмір
нарахованої й виплаченої роботодавцем
зарплати за грудень 2012 р. позивачем не
оспорюється. Тож висновок місцевого
суду про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про
стягнення зарплати за останній місяць
роботи у сумі 1200 грн. 00 коп. є законним.

За період роботи з 05.11.2011 р. по 11.01.2013 р. -
за 1 рік 2 місяці й 6 днів ОСОБА_5 не
використала щорічну відпустку. У
зв'язку з цим їй належить відповідна
компенсація у такій сумі: 24 календарних
дні (тривалість щорічної відпустки
позивача за один робочий рік): 12
(кількість повних місяців у робочому
році) х 14 (кількість фактично
відпрацьованих позивачем повних
місяців у спірному періоді) = 28
календарних днів. Виходячи з розміру
середньоденного заробітку позивача у
сумі 33 грн. 21 коп., який визначено у
вищезгаданому розрахунковому листі (і
який позивачем не оспорюється), за 28
календарних днів невикористаної
щорічної відпустки ОСОБА_5 належить
компенсація у такій сумі: 33 грн. 21 коп. х
28 = 929 грн. 88 коп. Проте останній ТОВ
«Бімекс льон» нарахувало цю
компенсацію в сумі 963 грн. 04 коп. і
виплатило цю суму після відрахування
обов'язкових платежів, тобто у
більшому, ніж належить, розмірі. Таким
чином, суд І інстанції законно відмовив
у задоволенні вимог ОСОБА_5 про
стягнення компенсації за
невикористані відпустки.

На порушення ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про відпустки», ТОВ «Бімекс льон»
протягом всього періоду роботи у ньому
ОСОБА_5 не надавало їй щорічної
додаткової оплачуваної відпустки як
одинокій матері і при звільненні
ОСОБА_5 з роботи не виплатило їй
компенсацію за ці невикористані
відпустки. Отже на користь останньої
належить стягти компенсацію за
невикористані щорічні додаткові
оплачувані відпустки як одинокій
матері за період роботи з 05.11.2010 р. по
11.01.2013 р. - за 2 роки 2 місяці й 6 днів у
такому розмірі: 10 календарних днів
(законодавчо встановлена тривалість
щорічної додаткової оплачуваної
відпустки як одинокій матері за один
робочий рік): 12 (кількість повних
місяців у робочому році) х 26 (кількість
фактично відпрацьованих позивачем
повних місяців у спірному періоді) = 22
календарних дні. Виходячи з розміру
середньоденного заробітку позивача,
який визначено у вищезгаданому
розрахунковому листі (і який позивачем
не оспорюється) у сумі 33 грн. 21 коп., за 22
календарних дні невикористаної
щорічної додаткової оплачуваної
відпустки як одинокій матері ОСОБА_5
належить компенсація у такій сумі: 33
грн. 21 коп. х 22 = 730 грн. 62 коп. (обов'язкові
платежі з даної суми не утримано). Отож
оскаржуване рішення в частині
визначеного судом розміру компенсації
за невикористані щорічні додаткові
оплачувані відпустки одинокій матері,
стягнутої з відповідача на користь
позивача, підлягає зміні шляхом
зменшення цього розміру до 730 грн. 62 коп.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5
суперечать встановленим по справі
обставинам, які підтверджено належними
й допустимими доказами, які у ході
розгляду справи не спростовано.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Бімекс
льон» апеляційним судом відкидаються,
виходячи з наступного. Наявність у
ОСОБА_5 статусу одинокої матері
документально підтверджена належними
й допустимими доказами. Частина 3 ст. 2
Закону України «Про відпустки»
приписує, що право на відпустки
забезпечується, зокрема, гарантованим
наданням відпустки визначеної
тривалості із збереженням на її період
місця роботи (посади), заробітної плати
(допомоги) у випадках, передбачених цим
Законом. Частиною 11 ст. 10 цього ж Закону
встановлено, що роботодавець або
уповноважений ним орган зобов'язаний
вести облік відпусток, що надаються
працівникам. Згідно з наказом
Держкомстату України і Міноборони
України від 25.12.2009 р. № 495/656, роботодавці
незалежно від форм власності
зобов'язані вести особову картку
працівника за типовою формою № П-2, яка
належить до однієї з типових форм
первинної облікової документації. Дана
картка містить розділ 10 «Родинний
стан», до якого мають заноситися всі
відомості про склад сім'ї працівника,
включаючи ступінь родинного зв'язку,
прізвище, ім'я, по-батькові членів сім'ї
працівника та рік їх народження.
Сукупність цих норм права і ст. 25 КЗпП
України доводить суд висновку про те,
що при укладенні трудового договору
роботодавець зобов'язаний з'ясувати
всі відомості про особу, яку він
приймає на роботу, у межах, необхідних
для належного виконання покладених на
нього ст. 21 КЗпП України обов'язків, в
т.ч. і для надання позивачеві
передбачених чинним законодавством
пільг та гарантій. Отже ТОВ «Бімекс
льон» при прийомі ОСОБА_5 на роботу
зобов'язано було встановити, що остання
має статус одинокої матері,
витребувати від неї документи на
підтвердження цього статусу і надавати
їй на виконання ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про відпустки» додаткові оплачувані
відпустки одинокій матері. Проте цей
обов'язок відповідач не виконав - він
самоусунувся від його виконання, про що
свідчить незаповнений відповідачем
розділ 10 особової картки ф. 3 П-2 на
позивача. Внаслідок цього остання
протягом всього періоду роботи у
відповідача не використовувала
додаткові оплачувані відпустки
одинокій матері і при звільненні не
отримала за них компенсації.

Апеляційний суд вважає за необхідне
постановити рішення по справі як на
наданих суду І інстанції доказах, так і
на наданих апеляційному суду доказах,
т.я. всі вони мають виключне значення
для справи.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК
України, ст.ст. 19 ч. 1, 24 Закону України
«Про відпустки», суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бімекс
льон» задовольнити частково.

Рішення Куликівського районного суду
від 07 жовтня 2013 року змінити в частині
визначеного судом розміру компенсації
за невикористані щорічні додаткові
оплачувані відпустки одинокій матері,
стягнутої з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бімекс льон» на
користь ОСОБА_5, шляхом зменшення цього
розміру до 730 (семисот тридцяти) грн. 62
коп. (обов'язкові платежі з даної суми
не утримано).

В іншій частині дане рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але воно може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:Судді: