справа № 462/5992/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року

Залізничний районний суд міста
Львова

в складі: головуючого - судді - Іванюк
І.Д.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові скаргу
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» на дії державного
виконавця Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ – ОСОБА_2 з примусового виконання
виконавчих листів, виданих Залізничним
районним судом м. Львова від 20.01.2011 року
за № 2-2795/10 та від 17.12.2010 року за № 2-444/10, -

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою,
в якій просить визнати незаконними дії
державного виконавця Залізничного
відділу ДВС ЛМУЮ – ОСОБА_2 з
примусового виконання виконавчих
листів, виданих Залізничним районним
судом м. Львова від 20.01.2011 року за №
2-2795/10 та від 17.12.2010 року за № 2-444/10. В
обґрунтування скарги посилається на
те, що на виконанні Залізничного
відділу ДВС ЛМУЮ знаходились вказані
виконавчі листи про стягнення із
ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованості у сумі 38005,29 грн., а також
9552,49 грн. Так, 17.12.2010 р. державним
виконавцем Скибою Р.В. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом №2-444,
а 20.01.2011 р. - постанову про відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 2-2795/10. 26.01.2011 р. вказаним
державним виконавцем винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, в тому числі і щодо
квартири АДРЕСА_1, яка прийнята до
виконання ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 08.02.2011 р.
28.12.2012 р. державним виконавцем Скибою
Р.В. винесено постанову про повернення
вказаних виконавчих документів
стягувачеві на підставі п. 2 ч.1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», у зв’язку із відсутністю
у боржника майна, на яке можна звернути
стягнення, не зважаючи на наявність у
власності боржника квартири АДРЕСА_1.
Окрім того, у вказаній постанові
державний виконавець невірно
витлумачив ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» та вказав, що
стягнення на вказану квартиру може
бути здійснене в розмірах і обсягах,
необхідних для виконання за виконавчим
документом з урахуванням витрат на
виконання та стягнення виконавчого
збору, а оскільки сума боргу не
відповідає вартості арештованого
майна, то такий документ слід повернути
без виконання. Дані постанови не були
надіслані стягувану і отримані ним під
час ознайомлення із матеріалами
виконавчого провадження 09.04.2013 р. 10.04.2013
р. ПАТ «УкрСиббанк» було подано скаргу
на дії державного виконавця Скиби Р.В.
до начальника Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ, яка була задоволена та 29.04.2013 р.
начальником Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ – ОСОБА_4 винесено постанови про
скасування процесуальних документів –
постанов про повернення виконавчих
документів від 28.12.2012 р. у зв’язку з їх
передчасним винесенням. Цього ж дня
державним виконавцем Скибою Р.В.
винесено постанови про відновлення
виконавчого провадження, однак , як
вбачається із листа ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
від 17.07.2013 р. за вих. №479-В ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
27.11.2012 р. відчужив квартиру АДРЕСА_2
ОСОБА_5 супереч вимогам ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець Скиба Р.В.
проводив виконавчі дії понад 2 роки, між
тим у матеріалах виконавчих проваджень
відсутні відомості про здійснення ним
будь-яких запитів для з’ясування
майнового стану боржника. Також
державним виконавцем не було накладено
арешт на майно боржника, що призвело до
того, що боржник ОСОБА_3 відчужив
належне йому майно та унеможливив
виконання рішень суду про стягнення із
нього боргу на користь ПАТ
«УкрСиббанк». Враховуючи наведене,
просить взнати незаконними дії
державного виконавця Залізничного
відділу ДВС ЛМУЮ – ОСОБА_2 щодо
порушення строків проведення
виконавчих дій, а також визнати
незаконною його бездіяльність з
приводу не з’ясування майнового стану
боржника, не накладення арешту на
квартиру боржника і не надсилання
постанов.

Представник скаржника у судовому
засіданні скаргу підтримав з
аналогічних підстав.

Представник суб’єкта оскарження в
судовому засіданні проти скарги
заперечив, пояснив, що вчинив всі
необхідні дії з виконання виконавчих, а
тому просив у скарзі відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши зібрані по справі
докази, суд приходить до наступного
висновку.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутись
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішеннями, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що
судові рішення, які набрали законної
сили, обов’язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Закон України „Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів, що відповідно до закону
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку.

Ч.2 ст. 25 вказаного Закону визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч. 2. ст. 30 вказаного
Закону державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк. Строк
здійснення виконавчого провадження не
включає час відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення
виконавчого провадження на період
проведення експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 вказаного Закону
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

П. 2 ч. 1 ст. 47 Закону визначено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

У ч. 5-7 ст. 52 Закону вказано, що у разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем. Стягнення на
майно боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця. У
разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

Відповідно до п. 5.6.8 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом МЮУ від 15.12.1999 р.
про накладення арешту на нерухоме
майно державний виконавець не пізніше
наступного дня надсилає повідомлення
нотаріальному органу за
місцезнаходженням нерухомого майна.
Про накладення арешту на майно, яке
підлягає реєстрації (наприклад,
автотранспортні засоби тощо),
державний виконавець повідомляє
відповідні органи, які здійснюють таку
реєстрацію.

П. 2.1 Положення про Єдиний реєстр
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, затветвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 9
червня 1999 р. N 31/5 (чинного на час
вчинення виконавчих дій) визначено, що
підставами для внесення до Реєстру
заборон відомостей про накладення
(зняття) заборони та арештів на об'єкти
нерухомого майна є: заява про
реєстрацію (вилучення) обтяження
об'єкта нерухомого майна, що подається
органами державної виконавчої служби -
у зв'язку з накладенням ними арешту на
об'єкти нерухомого майна (звільненням
з-під арешту).

Судом встановлено, що 15.10.2010 р.
Залізничним районним судом м. Львова
винесено рішення у справі № 2-2795/10 про
стягнення із ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованості у сумі
9339,09 грн. та 213,40 грн. судових витрат, а
всього 9552,49 грн. Також, 12.10.2010 р.
Залізничним районним судом м. Львова
винесено рішення у справі № 2-444/10 про
стягнення із ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованості у сумі
31688,20 грн. та 5911,10 грн., а також 375,99 грн.
судових витрат. Рішення набрали
законної сили.

На підставі виконавчих листів виданих
Залізничним районним судом м. Львова
від 20.01.2011 року за № 2-2795/10 та від 17.12.2010
року за № 2-444/10 та заяв стягувача від
18.01.2011 р. та 17.12.2010 р. відповідно
державним виконавцем Залізничного
відділу ДВС ЛМУЮ – ОСОБА_2 17.12.2010 р.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження серії ВП №
38990720 та від 20.01.2011 р. постанову серії ВП
№ 23805177 про стягнення із ОСОБА_3 на
користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу.

26.01.2011 р. державним виконавцем
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ – ОСОБА_2
при примусовому виконанні виконавчого
листа №2-444/10 від 30.11.2010 р. винесено
постанову про арешт майна боржника, яка
згідно відповіді ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
від 08.02.2011 р. прийнята до виконання.

Надалі, 28.12.2012 р. державним виконавцем
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ – ОСОБА_2
без з’ясування майнового стану
боржника та без здійснення відповідних
запитів до відповідних органів
винесено постанови про повернення
виконавчих документів стягувачеві.
Суду доказів на підтвердження
відправлення вказаних постанов
стягувачеві рекомендованою
кореспонденцію із повідомленням про
вручення відповідно до вимог ч. 1 ст. 31
Закону України „Про виконавче
провадження” не надано. За скаргою
стягувача вказані постанови скасовані,
як передчасні, постановами начальника
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ – ОСОБА_6
від 29.04.2013 р.

29.04.2013 р. державним виконавцем
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ – ОСОБА_2
винесено постанови про відновлення
виконавчого провадження. Однак, на
запит державного виконавця ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО» надало відповідь про те, що
квартира АДРЕСА_3 відчужена ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
27.11.2012 р. ОСОБА_7

Однак, як вбачається із витягу про
реєстрацію права власності та з
відповіді П’ятої Львівської державної
нотаріальної контори від 15.11.2013 р.
квартира АДРЕСА_4 на праві власності
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не належала, а
відповідно договору від 09.10.2009р. ОСОБА_8
подарувала 1/3 частину такої квартири
своїм дітям ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3

Окрім того, із відповіді ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» від 29.10.2012 р. вбачається, що
постанова від 26.01.2011 р. про накладення
арешту на майно боржника була прийнята
до виконання помилково.

За таких обставин суд не вбачає підстав
для задоволення скарги стягувачау
частині визнання незаконними дій
державного виконавця щодо не вжиття
заходів щодо накладення арешту на
майно боржника, що призвело до
відчуження належного йому майно та
унеможливлення виконання рішення суду
про стягнення із нього коштів.

Однак, із матеріалів справи, зокрема із
відповіді Міського відділу РАЦС від
21.11.2013 р. вбачається, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер 07.03.2011 р., про що
здійснено актовий запис про смерть за
№ 1284. З довідки 7 Сьомої Львівської
державної нотаріальної контори від
22.11.2013 р. вбачається, що спадкова справа
після смерті ОСОБА_3, який помер 07.03.2011 р.
не заводилась. Вказані обставини
встановлені виконавцем лише в 2013 р.
після звернення стягувача до суду із
скаргою.

Окрім того, при огляді матеріалів
виконачвого провадження серії ВП №
23805177, заведеного на підставі
виконавчого листа Залізничного
районного суду м. Львова від 20.01.2011 року
за № 2-2795/10, судом вставновлено
відсутність будь-якого запиту щодо
з"ясування майнового стану боржника та
інформації про такий.

За таких обставин, із наведеного
вбачається, що державним виконавцем
Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_2
не вжито всіх необхідних заходів для
з’ясування майнового стану боржника
під час виконання виконавчих листів,
виданих Залізничним районним судом м.
Львова від 20.01.2011 року за № 2-2795/10 та від
17.12.2010 року за № 2-444/10. Також, у
матеріалах виконавчих проваджень
відсутні докази на підтвердження
скерування стягувачу копій постанов
про повернення виконавчого документа
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення. Окрім того,
судом встановлено, що державним
виконавцем Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ ОСОБА_2 порушено строки проведення
виконавчих дій.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що скаргу ПАТ «Укрсиббанк»
слід задоволити частково.

Керуючись ст. ст. 14, 383, 384, 385, 387 ЦПК
України, Законом України „Про
виконавче провадження", -

у х в а л и в:

Скаргу ПАТ «Укрсиббанк» задоволити
частково.

Визнати незаконними дії державного
виконавця Залізничного відділу ДВС
ЛМУЮ ОСОБА_2 щодо порушення строків
проведення виконавчих дій, неповного
з’ясування майнового стану боржника і
з приводу недотримання вимог
законодавства щодо надіслання
постанов про повернення виконавчих
документів стягувачеві.

У решті вимог відмовити за
безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти з днів з дня її проголошення до
апеляційного суду Львівської області.
У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя /підпис/:

З оригіналом згідно:

Суддя: