Справа № 1323/1076/12
Головуючий у 1 інстанції: Бучківська
Провадження № 22-ц/783/3862/13
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 51
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М. і Ніткевича А.В.

при секретарі Данилик І.І.,

за участю представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 26 лютого 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_7 до Відділу
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції у Львівській області, треті
особи: Стрийське управління Державної
казначейської служби України, Державна
казначейська служба України,
прокуратура м.Стрия про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2012 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до Відділу державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області про стягнення
моральної та матеріальної шкоди.

Заявами від 25.05.2012 року, від 26.02.2013 року
позовні вимоги уточнював та в
кінцевому просив зобов'язати Державне
казначейство України провести
стягнення коштів з Єдиного
казначейського рахунку Державного
бюджету України на його користь
завдану винними протиправними
діяннями відповідача матеріальну
шкоду в сумі 142 241 грн.17 коп. реальної і
упущеної вигоди та 110 000 грн. моральної
шкоди.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 26 лютого 2013
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_7 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач. Вважає
його завідомо неправосудним,
незаконним, необґрунтованим,
несправедливим, фальсифікованим,
корумпованим, постановленим з
неправильним застосуванням норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права; незастосуванням
норм матеріального права, які
застосовуються судами України до даних
правовідносин; висновки суду не
відповідають встановленим на підставі
достовірних доказів обставинам справи,
які мають значення для правильного
вирішення справи; з участю в ухваленні
рішення судді Бучківської В.Л., якій три
рази заявляв відвід; порушенням права
на справедливий суд в строки
передбачені законом.

Просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог
про стягнення з Державного
казначейства України матеріальної та
моральної шкоди. Свої вимоги мотивує
тим, що рішення не є гранично повним,
ясним, чітким, не викладеним у
послідовності, встановленій ст.215 ЦПК
України. Суд першої інстанції
неправильно вказав номер виконавчого
провадження №163, №4692107, керується
Постановами Пленуму Верховного суду
невідомо якої держави. Рішення
постановлене на 11 сторінках, які не
пронумеровані. В порушення вимог
ст.ст.10,27,57-60,213 ЦПК України суд першої
інстанції відхилив всі клопотання
заявлені в суді, в т.ч. клопотання
залучити для його захисту прокуратуру,
яка захищає його інтереси в суді з 2007
року і стверджує в судах, що до цього
часу рішення суду про його негайне
поновлення на попередній роботі не
виконане.

Зазначає, що 10 лютого 2012 року ним
було подано в Стрийський міськрайонний
суд позовну заяву до ВДВС Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області (держави), в якій
просив стягнути з Державного бюджету
України відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 80000 гривень та моральної
шкоди в сумі 110000 гривень, завданої
винними неправомірними діями та
бездіяльністю відповідача при
виконанні виконавчого листа №2-2466/06
виданого 22.12.2006 року Стрийським
міськрайонним судом Львівської
області про визнання наказу
підприємства «Джерело життя» ВОІУ СОІУ
від 22.07.2006 р. № 4-07/06 про звільнення його
з роботи незаконним та негайне
поновлення його на посаді охоронця
підприємства, який надійшов на
примусове негайне виконання до
державної виконавчої служби у
Стрийському районі 25.12.2006 року. 26.12.2006
року було відкрито виконавче
провадження, боржника було зобов'язано
виконати рішення негайно. Однак
державний виконавець не вжила
будь-яких дій для виконання вказаного
вище документу щодо своєчасного і
повного виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначений виконавчим
документом, не залучила його до участі
у виконавчому провадженні як сторону,
не роз'яснила його права і обов'язки. За
клопотанням відповідача суд незаконно
залучив до участі в якості відповідача
ВДВС Головного управління юстиції у
Львівській області, який не виконував
виконавчий документ № 2-2466/06 і вина його
в невиконанні рішення суду відсутня.
Суд безпідставно постановив ухвалу про
зупинення провадження у справі після
неодноразових судових засідань та дачі
пояснень сторонами.

Неправомірними діями та
бездіяльністю державного органу влади,
якими завдано матеріальної та
моральної шкоди вважає, порушення
державним виконавцем вимог ст.ст.7, 25, 77
Закону України «Про виконавче
провадження», п.п.2.1, 2.2, 2.4, 2.7 Порядку
роботи з документами в органах
державної виконавчої служби»,
постанову від 07.10.2008 року про
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження; дві постанови
про відновлення провадження (07.08.2008 р.;
23.11.2009 р.); постанову від 12.11.2008р. про
зупинення виконавчого провадження; дві
постанови від 19.10.2007 р. та 25.11.2009 р. про
закінчення ВП №4692107, яким суд не дав
належної правової оцінки і які не взяв
до уваги.

Судом не надано жодної оцінки
наявним в матеріалах справи іншим
письмовим доказам, зокрема в постанові
заступника начальника ВДВС
Стрийського міськрайонного управління
юстиції від 07 жовтня 2008 року про
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження в частині
поновлення ОСОБА_7 з мотивацією про те,
що державним виконавцем не перевірено
факт фактичного допущення ОСОБА_7 до
роботи на посаді охоронця по вул.
Нижанківського, 53 (Т.1 а.с.101). Акту
перевірки ДПІ у Стрийському р-ні
Львівської області від 16 травня 2007 року
в якому зазначено, що місцезнаходження
Підприємства «Джерела життя» згідно
установчих документів є вул.
Нижанківського, 53 в м. Стрию, а фактичне
місцезнаходження (орендоване офісне
приміщення: Майдан Ринок 44/1 (Т.1 а.с.225-226),
в постанові заступника начальника ВДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області від 15 лютого 2007 року
про наслідки перевірки виконавчого
провадження, якою дії державного
виконавця по виконанню рішення суду
визнано такими, що не відповідають
ст.ст.7, 25 Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с.23).

У зв'язку з неналежним виконанням
державним виконавцем своїх
функціональних обов'язків по негайному
виконанню рішення суду від 20.12.2006 року,
28.12.2006 року подав заяву про звільнення,
проте до сьогоднішнього дня його не
звільнили і не поновили, не видали
трудової книжку, яка знаходиться в
матеріалах справи суду першої
інстанції. В результаті таких дій він
позбавлений права на працю,
гарантованого ст.43 Конституції
України. Зазначені дії призвели до
того, що він не міг собі заробити кошти
на проживання та лікування, чим
заподіяно йому значної матеріальної та
моральної шкоди.

Розмір втрачених ним
матеріальних збитків (реальних і
упущеної вигоди) був вирахуваний на
підставі довідки - інформації наданої
Головним управлінням статистики у
Львівській області 21.05.2012 року (а.с.122) на
запит Стрийського міськрайонного суду
Львівської області (а.с.116), яка за 6
років 2 місяців 10 днів становить 142 241
гривень 17 копійок.

Винними протиправними діяннями і
діями державного органу - відділу
Державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області і
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_9 йому
спричинено моральну шкоду, яка полягає
у душевних і фізичних стражданнях, яких
він зазнав у зв'язку з протиправною
поведінкою відповідача. Відповідач
принижує його честь та гідність,
зверхньо ставився до нього коли він
звертався до нього з скаргами із
проханням виконати рішення суду, він
морально страждав через напівголодне
існування на мінімальну пенсію своєї
матері пенсіонерки, в результаті
протиправних винних діянь відповідача
не має можливості лікуватися, не має
коштів на життя, поніс велику
матеріальну шкоду на захист своїх прав
та законних інтересів в судах, на
написання та надіслання скарг в
державні органи України. Моральну
шкоду, завдану йому винними діяннями
відповідача при здійсненні ним своїх
повноважень він оцінює в сумі 110 000 (сто
десять тисяч гривень) гривень.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції не відновив його порушеного
права власності на грошові кошти, і тим
самим створив йому матеріальні
труднощі.

Суд першої інстанції незаконно
посилається на ухвали апеляційного
суду Львівської області від 19.06.2012 року
та від 30.10.2012 року, які були куплені і
постановлені в інших справах, які не
мають будь-якого відношення до даної
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін та третіх осіб,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення із
наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з необґрунтованості
позовних вимог ОСОБА_7 та відсутності
правових підстав для покладення на
відповідача обов'язку з відшкодування
позивачу матеріальної та моральної
шкоди.

З таким висновком суду погоджується
колегія суддів.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.14 ЦПК
України, судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України
«Про виконавче провадження».

За змістом ч.1 ст.2, ч.1 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст.30 цього
Закону рішення має виконуватись
належним чином, тобто у повному обсязі
та у передбачені законом строки.

Матеріалами справи та судом першої
інстанції встановлено, що рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 20.12.2006 року
/справа №№2-2466/06/ Підприємство «Джерело
життя» Всеукраїнської організації
інвалідів України «Союз організації
інвалідів України» (надалі
підприємство «Джерело життя» ВОІУ
СОІУ) зобов'язано визнати свій наказ
№4-07/06р від 22.07.2006 року про звільнення з
роботи ОСОБА_7 незаконним та поновити
останнього на роботу на посаду
охоронця. Цим же рішенням підприємство
«Джерело життя» зобов'язано виплатити
ОСОБА_7 невиплачену заробітну плату в
сумі 654,33 грн., середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 22.07.2006 р. по 20.12.2006
року в розмірі 1918,34 грн. та 300 грн.
моральної шкоди, а всього 2872,67грн.

Згідно матеріалів виконавчого
провадження № 163 виконавчий лист
№2-2466/06 Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 22.12.2006 року
про визнання наказу підприємства
«Джерело життя» від 22.07.2006 року №4-07/06р.
про звільнення з роботи ОСОБА_7
незаконним та поновлення його на
роботі на посаді охоронця підприємства
надійшов на примусове виконання
державної виконавчої служби у
Стрийському районі 25 грудня 2006 року.
26.12.2006 року відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
даного виконавчого листа, копії
постанови були надіслані сторонам.
Боржника зобов'язано виконати судове
рішення негайно. 29.12.2006 року з виходом
по адресу знаходження підприємства
«Джерело життя» - Майдан Ринок 44/1 було
встановлено, що офіс закритий, про що
складено акт. Оскільки згідно
Постанови Кабінету Міністрів України
робочі дні з 01.01.2007 року по 09.01.2007 року
були перенесені, підприємство «Джерело
життя» поновило ОСОБА_7 на посаді
охоронця з 09.01.2007 року згідно наказу
№1-01/07 від 08.01.2007 року, про що зроблено
відповідний запис в трудовій книжці.
09.01.2007 року ОСОБА_7 було дано
розпорядження приступити до роботи з
15.01.2007 року за адресою: м.Стрий, вул.
Нижанківського,53, оскільки за цією
адресою зареєстровано підприємство.

19.10.2007 р. виконавче провадження
закінчено.

Законність та відповідність даної
постанови про закінчення виконавчого
провадження вимогам чинного
законодавства встановлена ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 10.11.2009 року за наслідками розгляду
апеляційної скарги Підприємства
«Джерело життя» ВОІУ СОІУ на ухвалу
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 11.06.2009 року у
справі № 22ц-2615 про скасування 07.10.2008
року заступником начальника ВДВС
Стрийського МРУЮ Мацюпою А.А. постанови
про закінчення виконавчого
провадження від 19.10.2007 р.

Окрім цього, факт
виконання виконавчого листа № 2-2466,
виданого 22.12.2006 року Стрийським
міськрайонним судом про визнання
наказу підприємства "Джерело життя"
Всеукраїнської організації інвалідів
України" від 22.07.2006 року № 4-07/06 про
звільнення ОСОБА_7 незаконним та
поновлення його на роботі на посаді
охоронця підприємства, є встановленим
ухвалою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 14.11.2007 року
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 28.02.2008 року у цивільній справі за
скаргою ОСОБА_7 на дії державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції,
якою відмовлено за безпідставністю в
задоволенні скарги ОСОБА_7 на дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції щодо визнання неправомірною
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 19 жовтня 2007 року за
виконавчим листом № 2-2466/06р. про
поновлення на роботі останнього, та
зобов'язанні державного виконавця ВДВС
Стрийського міськрайонного управління
юстиції перерахувати 28 гривень 67 коп.

Ухвалою Верховного Суду України від
09.06.2008 року у справі №6-10870 ск.08
відмовлено у відкритті касаційного
провадження в справі за касаційною
скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 14.11.2007 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 28.02.2008 року.

Судом вірно взято до уваги ухвалу
Стрийського міськрайонного суду від
20.06.2012 року, якою відмовлено ОСОБА_7 в
задоволенні його заяви про
встановлення способу і порядку
виконання рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 20.12.2006 року. Ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 30.10.2012 року вищевказане судове
рішення суду першої інстанції залишено
без змін (а.с. 244-248). Із змісту даних
процесуальних документів убачається
про неможливість зміни способу порядку
виконання судового рішення після його
виконання.

Таким чином суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
органами державної виконавчої служби
було вжито усіх передбачених законом
заходів для забезпечення повного та
своєчасного виконання судового
рішення, а позивачем не доведено у
встановленому законом порядку факту
завдання відповідачем шкоди внаслідок
неправомірних дій чи бездіяльності
посадових осіб органів державної
виконавчої служби.

Як зазначено у п.12 Узагальнення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільній справі» від 21.12.2012
року факт неправомірності
(незаконності) дій державного
виконавця, що призвели до завдання
шкоди, повинен бути встановлений у
передбаченому законом порядку
(ухвалою, рішенням, постановою, вироком
суду). Такі справи повинні розглядатись
у позовному порядку.

Разом із тим, з матеріалів справи
вбачається, що позивач ОСОБА_7 не
звертався до суду з позовом про
встановлення факту неправомірності
(незаконності) дій державного
виконавця, що призвели до завдання
шкоди, натомість, звернувся зі скаргою
на дії державного виконавця у
задоволенні якої 14.11.2007 року Стрийським
міськрайнним судом відмовлено.

За змістом ст.56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх
посадових і службових осіб при
здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Стаття 23 ЦК України закріплює загальні
положення про відшкодування моральної
шкоди як способу захисту суб`єктивних
цивільних прав. Під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Тобто заподіяна моральна шкода
відшкодовується тій фізичній особі,
права якої були безпосередньо порушені
противоправними діями (бездіяльністю)
інших осіб.

При відшкодуванні моральної шкоди
необхідно з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних страждань, а
також, у якій матеріальній формі
позивач оцінює заподіяну йому шкоду та
з чого він при цьому виходить.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Згідно п.7 вищезазначеної Постанови
заподіяна моральна шкода
відшкодовується тій фізичній особі,
права якої були безпосередньо порушені
протиправними діями (бездіяльністю)
особи, та за умови, що вказана шкода є
безпосереднім наслідком певної
протиправної дії.

При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст.61 ЦК
України.

Позивачем не наведено та не надано
доказів на підтвердження обставин, що
він зазнав моральної шкоди та інших
збитків, наявність причинного зв'язку
між шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Суд першої інстанції вірно не прийняв
до уваги посилання позивача на те, що у
зв'язку з протиправним діями
відповідача він морально страждав
через напівголодне існування на
мінімальну пенсію своєї матері
пенсіонерки, не має можливості
лікуватися, не має коштів на життя,
поніс велику матеріальну шкоду на
захист своїх прав та законних
інтересів в судах, на написання та
надіслання скарг в державні органи
України, оскільки позивачем не надано
доказів наявності причинного зв'язку
між шкодою і протиправним діянням
відповідача та вини останнього в її
заподіянні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 26 лютого 2013 року
- відхилити.

Рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 26 лютого 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до Відділу державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції у
Львівській області, треті особи:
Стрийське управління Державної
казначейської служби України, Державна
казначейська служба України,
прокуратура м.Стрия про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди-
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
А.В. Ніткевич

Н.М. Курій