Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2013 р. Суворовський районний
суд міста ОСОБА_1

у складі:

головуючого судді
Пепеляшкова О.С.

при секретарі
Лапчинській О.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті ОСОБА_1 в залі № 18
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради, треті особи орган опіки
та піклування Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради,
Одеська міська рада про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої рішенням органу місцевого
самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулись ОСОБА_2,
ОСОБА_3 й ОСОБА_4, які вказали, що 01
червня 2004 року Суворовська районна
адміністрація Одеської міської надала
дозвіл у формі Розпорядження під № 690р
на відчуження належної на той час
неповнолітньому ОСОБА_2 на правах
приватної власності частки квартири 185,
по проспекту Добровольського у будинку
126, місто Одеса за умови одночасної
купівлі ОСОБА_2 1/3 частки квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та
08.06.2004. кв. 51 к. 3 в буд. 151 по пр.
Добровольського в м.Одесі було
придбано позивачами в рівних частках,
але раніше цю квартиру рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 06.12.2002р. у справі № 2-25 спірну
квартиру було вилучено з власності
ОСОБА_5 та передано у користування
неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 У
зв’язку з викладеним рішенням суду
родину у складі ОСОБА_3, її чоловіка
ОСОБА_8, сина ОСОБА_2, дочки ОСОБА_4 з її
неповнолітньою дочкою ОСОБА_9 було
виселено та позбавлено права власності
на житло без відшкодування його
дійсної вартості.

Посилаючись на те, що розпорядження
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради № 690 р. від 01.06.2004
є неправомірними, оскільки на час
винесення такого рішення право
власності на вказану квартиру було
предметом спору між неповнолітніми
ОСОБА_6,ОСОБА_7 та ОСОБА_5, про що
відповідачу було достовірно відомо,
перед винесенням цього розпорядження
Суворовська районна адміністрація
Одеської міської ради не вчинила
жодних дій, спрямованих на перевірку
стану виконання рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 06.12.2002р. у
справі № 2-25, що на той час вступило в
законну силу, позивачі просили
стягнути з Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 680 227,28
грн. шкоди, завданої незаконним
рішенням органу місцевого
самоврядування, в тому числі 341 899,28 грн.
матеріальної шкоди – вартості
квартири на час звернення до суду, та 338
328 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 й
ОСОБА_3, а також представник ОСОБА_4
ОСОБА_10 вимоги позову підтримали та
просили його задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на викладені в
позовній заяві обставини.

Представники Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради й
органу опіки та піклування
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради заперечували
проти задоволення позову, посилаючись
на те, що до повноважень відповідача
такі обов’язки не входять, єдиної бази
реєстрації проблемних об’єктів у
відповідача на той час не існувало,
перевірка відсутності порушень прав
неповнолітньої особи здійснювалось на
підставі наданих саме позивачами
оригіналів документів, а тому підстав
для задоволення позову немає.

Представник Одеської міської ради до
суду не звився, третя особа
повідомлялась про час та місце
розгляду справи належним чином та
своєчасно, причини неявки суду
повідомлені не були.

Вислухавши пояснення позивачів,
представників сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи № 2-25/02,
вивчивши матеріали справи, суд дійшов
до висновку про недоведеність
заявлених позовних вимог, виходячи з
наступного.

Розпорядженням Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 01.06.2004р. за № 690р дозволено
неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який діє за згодою батьків ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 здійснити продаж частки
квартири, яка належить йому на правах
приватної власності за адресою:
АДРЕСА_2 при умові складення одночасної
угоди по оформленню на ім'я
неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/3
частки квартири за адресою: АДРЕСА_3
(а.с. 12).

08.06.2004р. ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_2 продали квартиру за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13-14), та ОСОБА_11,
ОСОБА_13, ОСОБА_2, 01.06.1988р.н., придбали у
ОСОБА_5 кв. 51 к. 3 в буд. 151 по пр.
Добровольського в м.Одесі в рівних
частках кожний – по 1/3 частині (а.с. 15).

Раніше, 06.12.2002р. рішенням Суворовського
районного суду м.Одеси по справі № 2-25/02
позов прокурора Суворовського району
м.Одеси в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15 про визнання
приватизації квартири недійсною,
визнані договору купівлі-продажу
недійсним, виселення, вселення –
задоволено, визнано розпорядження
органу приватизації та свідоцтво про
право власності на кв. 51 к. 3 в буд. 151 по
пр. Добровольського в м.Одесі
недійсними, визнано договір
купівлі-продажу цієї квартири,
укладений 19.07.1996р. між ОСОБА_14 та ОСОБА_5
недійсним, зобов’язано виселитися
відповідачів по справі, вселено
позивачів (а.с. 18-20).

Рішенням Суворовського районного суду
м.Одеси від 24.10.2010р. № 2-219/10, залишеним в
силі ухвалою суду касаційної інстанції
від 22.02.2012р., по справі за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка виступає в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_9, про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, виселення, вселення та за
зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_14,
ОСОБА_5, ОСОБА_15 - про визнання договору
дійсним, добросовісними набувачами,
визнання права власності, за участю
третьої особи без самостійних вимог
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради, визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири кв. № 51, в будинку № 151/3, по
проспекту Добровольського, в м. Одесі,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_11,
ОСОБА_13, ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 08.06.2004р.,
реєстровий номер 4795, стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 9 200
грн., виселено ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_4,
вселено в дану квартиру ОСОБА_6, ОСОБА_7.
В задоволені зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 відмовлено в
повному обсязі (а.с. 21-27).

За положеннями п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 71
Цивільного Кодексу України та ч. 3 ст. 17
Закону України „Про охорону
дитинства” встановлено обов'язок
піклувальників перед наданням згоди на
вчинення правочину, який передбачає
відмову від прав підопічного або
підлягає нотаріальному посвідченню,
отримувати згоду на вчинення такого
правочину в органів опіки і піклування.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону
України „Про охорону дитинства”
органи опіки та піклування зобов'язані
здійснювати контроль за додержанням
батьками або особами, які їх замінюють,
майнових та житлових прав дітей при
відчуженні жилих приміщень та купівлі
нового житла.

Шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів – ст. 1173
ЦК України.

Разом з тим всупереч положенню ст.ст. 10,
60 ЦПК України позивачами не доведено
незаконності розпорядження
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради від 01.06.2004р. за №
690р, оскільки не зазначено, яки саме
обов’язки, що покладені на
відповідача, не було здійснено
Суворовської районною адміністрацією
ОМР, при наданні дозволу на придбання
квартири.

Судом не приймаються до уваги
посилання позивачів на обов’язок
здійснення відповідачем обліку
нерухомого майна, що перебуває в спорі
тощо, як таких, що не доведені.

Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою особи та завданою шкодою є
обов'язковою умовою відповідальності,
яка передбачає, що шкода стала
об'єктивним наслідком поведінки
завдавача шкоди.

Як убачається з копії договору
купівлі-продажу квартири 51 к. 3 в буд. 151
по пр.Добровольського в м.Одесі від
08.06.2004р. в п.3 продавець ОСОБА_5 гарантує,
що квартира, яка є предметом цього
договору, на момент його укладання,
нікому іншому не продана, не
подарована, не заставлена, заборону та
арешт на неї не накладено, спору щодо
неї немає, прихованих недоліків, а
також прав у третіх осіб, як у межах так
і за межами України, немає, як внесок до
статутного фонду юридичних осіб не
внесена, боргом за житлово-комунальні
послуги не обтяжена та заявляє, що
відносно зазначеної квартири договори
оренди чи найму жилого приміщення не
укладені, сервітути відсутні.

Таким чином суд доходить до висновку
про відсутність причинно-наслідкового
зв’язку між винесенням відповідачем
розпорядження 01.06.2004р. за № 690р та
здійснення ОСОБА_5 продажу майна, що
йому не належить, як наслідку
заподіяння шкоди рішенням органу влади
позивачам.

Також позивачами ОСОБА_3 й ОСОБА_4 не
доведено, яким саме чином було
заподіяно шкоди саме їм розпорядженням
відповідача про надання дозволу на
придбання квартири неповнолітньому на
той час ОСОБА_2.

На підставі викладеного суд дійшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову в повному обсязі.

В силу ст. 88 ЦПК України з позивачів на
користь держави підлягає стягненню
державне мито в сумі 3 418,99 грн. з вимог
матеріального характеру та 229,40 грн. з
вимог нематеріального характеру – в
рівних частках з кожного – по 1 216,12 грн.

Керуючись статями 10, 11, 60, 61, 81, 88, 209, 212-215,
218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради, треті особи
орган опіки та піклування Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради, Одеська міська рада про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої рішенням
органу місцевого самоврядування –
залишити без задоволення в повному
обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь держави
судовий збір в сумі 1 216,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь держави
судовий збір в сумі 1 216,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) на користь держави
судовий збір в сумі 1 216,12 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення через Суворовський
районний суд м.Одеси. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя