РІШЕННЯ

ІМенем УКраїни

04 грудня 2013 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Іваненко Ю.Г.,
Ситнік О.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до дочірнього підприємства
«Нафком-Агро» про визнання недійсними
договорів оренди земельних ділянок, за
касаційною скаргою дочірнього
підприємства «Нафком-Агро», на рішення
Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 08 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 26
липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулась у
суд з позовом до ДП «Нафком-Агро» про
визнання недійсними договорів оренди
земельних ділянок. Зазначала, що 19
липня 2006 року між сторонами укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 4,29 га, строком на п'ять років.
Дана земельна ділянка належать
позивачу на підставі державного акта
на право власності на земельні ділянки.
У зв'язку з тим, що у договорі відсутня
умова про передачу у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельних ділянок, яка є
істотною та передбачена ст. 15 Закону
України «Про оренду землі», просила
задовольнити позов.

Рішенням Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 08 травня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 26 липня 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним
договір оренди земельної ділянки
площею 5,05 га, розташованої на території
Ічнянської міської ради Чернігівської
області, укладений 29 липня 2008 року між
ОСОБА_4 та ДП «Нафком-Агро»,
зареєстрований в Ічнянському
районному відділі Чернігівської
регіональної філії Центру ДЗК 10 січня
2009 року за № 36. Визнано недійсним
договір оренди земельної ділянки
площею 0,51 га, розташованої на території
Ічнянської міської ради Чернігівської
області, укладений 29 липня 2008 року між
ОСОБА_4 та ДП «Нафком-Агро»,
зареєстрований в Ічнянському
районному відділі Чернігівської
регіональної філії Центру ДЗК 10 січня
2009 року за № 35.

ДП «Нафком-Агро», звернулось до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржувані рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що в оспорюваних договорах відсутні
умови передачі в заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельних ділянок, що є підставою для
визнання договорів недійсними і
задоволення позову.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитися не можна.

Як встановлено судами, 29 липня 2008 року
між ОСОБА_3 та дочірнім підприємством
«Нафком-Агро» укладені договори оренди
земельних ділянок площею 5,05 га та 0,51 га
строком на п'ять років.

Згідно актів приймання-передачі
земельних ділянок, що належать
позивачці, останні передані ДП
«Нафком-Агро» у день укладення
договорів оренди землі, - 29 липня 2008
року.

Встановлено, що спірні договори оренди
зареєстровані в Ічнянському районному
відділі Чернігівської регіональної
філії центру ДЗК, про що у Державному
реєстрі земель 10 січня 2009 року вчинено
записи за № 5 та № 6.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття
позовної давності, згідно якої це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України
http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2011_09_22/prav
o1/T030435.html?pravo=1" l "843302" o "Цивільний кодекс
України; нормативно-правовий акт № 435-IV
від 16.01.2003" t "_blankпередбачено, що за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Спростовуючи доводи апеляційної
скарги ДП «Нафком-Агро» про
необхідність застосування до спірних
правовідносин строку загальної
позовної давності апеляційний суд
вказував на те, що ч. 5 ст. 261 ЦК України
початок перебігу строку позовної
давності за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання
починається із спливом строку його
виконання. Враховуючи, що договори
оренди землі укладались сторонами
строком на п'ять років, а ОСОБА_4 з даним
позовом звернулась до суду в грудні 2012
року, тобто до припинення указаних
договорів, строк позовної давності нею
не пропущено.

При цьому, судом не враховано, що
виходячи з підстав і предмету позову
початок перебігу строку позовної
давності мав визначатись відповідно до
ч. 1 ст. 261 ЦК України, а не ч. 5 ст. 261 ЦК
України, оскільки встановлені
останньою правила обчислення строку
стосуються захисту порушеного права у
випадку невиконання зобов'язання.
Однак ОСОБА_3. звернулась до суду з
позовом про визнання недійсними
договорів оренди земельних ділянок,
визнання їх недійсними з підстав
невиконання зобов'язань не пов'язувала.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 203 ЦК України визначено,
що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Волевиявлення сторін спірних
договорів оренди земельних ділянок від
29 липня 2008 року визначено їх змістом на
час підписання правочинів.

У ст. 15 Закону України «Про оренду
землі» в редакції на час підписання
сторонами договорів оренди землі (29
липня 2008 року) не було передбачено
необхідності зазначення в них умов
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Зміни до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», якими було передбачено
необхідність зазначення в договорі
оренди землі такої умови, внесено
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву» від 16 вересня 2008
року № 509-VI, який набрав чинності 14
жовтня 2008 року, тобто після підписання
сторонами договору оренди землі і
погодження ними його умов.

Суди, визнаючи недійсними договори
оренди земельних ділянок, зазначеного
не врахували, дійшли передчасного
висновку, що сторонами не визначено
усіх їх істотних умов.

Наведені порушення норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
судові рішення не можна визнати
законними та обґрунтованими, в зв'язку
з чим вони підлягають скасуванню, з із
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 341 ЦПК України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення і ухвалити
нове рішення або змінити рішення, якщо
застосовано закон, який не поширюється
на ці правовідносини, чи не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 341 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє від
імені дочірнього підприємства
«Нафком-Агро», задовольнити.

Рішення Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 1 березня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 26 квітня 2013
року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
дочірнього підприємства «Нафком-Агро»
про визнання недійсним договорів
оренди земельних ділянок відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:
Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова Ю.Г.
Іваненко О.М. Ситнік