Справа № 0540/3076/2012
Провадження № 2/261/31/13
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк
25
грудня 2013 р.

Петровський райсуд м. Донецька в
складі: головуючий – суддя Сліщенко
Ю.Г., при секретарі Бараненко Л.Є., за
участю представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання
договору дарування квартири недійсним
та витребування квартири із чужого
незаконного володіння,-

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання договорів
дарування та купівлі-продажу
нерухомого майна недійсними. У
судовому засіданні свій позов уточнив:
просив визнати недійсним договір
дарування квартири та витребувати
квартиру із чужого незаконного
володіння ( а.с.123 ).

Позов мотивовано тим, що мати позивача
ОСОБА_6 мала у власності квартиру
АДРЕСА_1 у Петровському районі міста
Донецька. 21.10.10 р. приватний нотаріус
ОСОБА_7 посвідчила договір згідно якого
ОСОБА_6 подарувала відповідачу ОСОБА_4
вказану квартиру. У свою чергу
відповідач ОСОБА_4 20.12.10 р. продав цю
квартиру відповідачу ОСОБА_5 Позивач
вважає, що вказаний договір дарування є
недійсним, оскільки його мати на час
укладання договору була хворою
людиною, лікувалася у
психоневрологічних закладах, її
неадекватна поведінка та непослідовна
розмова свідчить про її психічну
хворобу. Відповідач ОСОБА_4 скористався
таким станом здоров’я ОСОБА_6 та
присвоїв її вказану квартиру. Своїми
протиправним діями ОСОБА_4 порушив не
тільки право власності ОСОБА_6 на
квартиру, але й право позивача на
спадщину. У свою чергу ОСОБА_4, який за
вказаних обставин не мав права ні
набувати, ні відчужувати вказану
квартиру, все ж таки її продав ОСОБА_5,
який є добросовісним набувачем.
Просить визнати недійсним договір
дарування квартири та витребувати
квартиру із чужого незаконного
володіння.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3
підтримав доводи та обгрунтування
свого позову, наполягає на його
задоволенні.

Представник позивача – адвокат ОСОБА_1
також підтримав доводи та
обгрунтування позову, наполягає на
його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 незважаючи на
багаточисельні виклики та
неодноразові повідомлення через пресу,
до суду жодного разу не з’явився, про
причини неявки не повідомив, тому суд
розглядає справу за його відсутності.

Представник ОСОБА_5 – адвокат ОСОБА_2
позов не визнав за тих підстав, що
висновки судово-психіатричної
експертизи є необґрунтованими, а
позивач ОСОБА_3 не був власником
спірної квартири.

Позов підлягає задоволенню за
наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті – за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені. У разі
наступного визнання фізичної особи,
яка вчинила правочин недієздатною,
позов про визнання правочину недійсним
може пред’явити її опікун.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

В судовому засіданні встановлено, що на
час укладання угоди 21.10.10 р. ОСОБА_6
внаслідок хвороби не могла розуміти
значення своїх дій та керувати ними;
ОСОБА_5 є добросовісним набувачем
квартири АДРЕСА_1 у Петровському районі
міста Донецька, але ця квартира вибула
із володіння ОСОБА_6 без її волі, що є
підставою для задоволення уточнених у
судовому засіданні позовних вимог.

До такого висновку суд дійшов на
підставі пояснень позивача, його
представника, представника
відповідача та досліджених у судовому
засіданні доказів, а саме: ксерокопії
договору від 21.10.10 р., згідно якого
ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в
дар квартиру АДРЕСА_1 у Петровському
районі міста Донецька ( а.с. 147 );
ксерокопії договору від 20.12.10 р. згідно
якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 купив за 96
000,00 грн. квартиру АДРЕСА_1 у
Петровському районі міста Донецька (
а.с. 4 ); ксерокопії рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 26.01.12 р.,
згідно якого вбачається, що приватний
нотаріус ОСОБА_7 у судовому засіданні
свідчила, що при посвідчені угоди від
21.10.10 р. у неї не виникло ніяких сумнівів
щодо розуміння своїх дій ОСОБА_6 ( а.с. 54
); ксерокопії рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 05.11.12 р.,
згідно якого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнана недієздатною ( а.с. 65 ); акт
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи від 03.07.13 р., згідно
висновків якої ОСОБА_6 внаслідок
хвороби не могла розуміти значення
своїх дій та керувати ними ( а.с. 107-118 ).

Суд виходить з того, що на час укладення
угоди 21.10.10 р. ОСОБА_6 не була визнана
судом недієздатною, тобто була
дієздатною, але внаслідок хвороби на
той час не могла розуміти значення
своїх дій та керувати ними, що у
подальшому 03.07.13 р. було встановлено
експертизою, тому суд керується
положеннями, викладеними ст. 225 ЦПК
України.

Суд не приймає до уваги твердження
представника відповідача - адвоката
ОСОБА_2 про те, що висновки амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від
03.07.13 р., є необґрунтованими, оскільки
експертному дослідженню підлягали як
матеріали цивільної справи, у тому
числі свідчення свідків, так і
амбулаторна карта хворої ОСОБА_6 Більш
того, до такого висновку прийшли також
експерти по цивільній справі № 0540/3294/2012
( а.с. 65 ).

Вирішуючи питання про те, чи є ОСОБА_3 по
справі належним позивачем, суд
виходить з того, що від є сином ОСОБА_6,
яка з листопада 2012 р. за рішенням суду є
недієздатною, він здійснює піклування
над нею, захищає одночасно як її, так і
свої порушені права по цій справі,
фактично є її опікуном, тому приходить
до висновку, що ОСОБА_3 по цій справі є
належним позивачем.

Суд не залучає до участі у справі
приватного нотаріуса ОСОБА_7, оскільки
вона у судовому засіданні свідчила про
обставини посвідчення нею угоди від
21.10.10 р. та ці свідчення досліджені у
судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 225 ч. ч. 1 та 2, 388 ч. 1 п. 3; ст.ст. 213-215
ЦПК України, суд,-

В и р і ш и
в :

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання договору дарування квартири
недійсним та витребування квартири із
чужого незаконного володіння –
задовольнити.

Визнати договір дарування від 21 жовтня
2010 року зареєстрованого у реєстрі за №
2241 приватним нотаріусом ОСОБА_8 згідно
якого ОСОБА_6 передала у безоплатну
власність квартиру АДРЕСА_1 у
Петровському районі міста Донецька, а
ОСОБА_4 прийняв цю квартиру у особисту
власність,– недійсним.

Витребувати у ОСОБА_5 із незаконного
володіння квартиру АДРЕСА_1 у
Петровському районі міста Донецька та
передати її ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на це рішення може
бути подана в судову палату по
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області через місцевий суд
протягом десяти днів з дня отримання
цього рішення.

Суддя
Ю.Г.Сліщенко.