АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та
апеляційну скаргу представника
відділу Державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві - Ченківського
Олексія Онуфрійовича на ухвалу
Оболонського районного суду м. Києва
від 01 листопада 2013 рокуу справі за
скаргою ОСОБА_1 на дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Оболонського
районного правління юстиції в м.
Києві,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Ухвалою Оболонського
районного суду м. Києва від 01
листопада 2013 рокускаргу ОСОБА_1 на
дії державного виконавця Відділу ДВС
Оболонського районного управління
юстиції в м.Києві - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії
головного державного виконавця
відділу ДВС Оболонського районного
управління юстиції щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа №2-795/2011,
виданого 06.03.2013 року Оболонським
районним судом м.Києва про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 209 209,99
гривень та несвоєчасного направлення
копії прийнятого рішення стягувачу.

В іншій частині скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу суду скасувати та постановити
нову ухвалу про задоволення скарги у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
представник відділу Державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції в м.
Києві - Ченківський  Олексій
Онуфрійович подав апеляційну скаргу, в
якій просить ухвалу суду скасувати
та постановити нову ухвалу про відмову
у задоволенні скарги, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

В судовому засіданні скаржник та
представник скаржника підтримали
апеляційну скаргу. Проти апеляційної
скарги представника ДВС заперечили.

Представник ДВС підтримав
апеляційну скаргу, проти апеляційної
скарги ОСОБА_1 заперечив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційних скарг, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це
було встановлено судом, рішенням
Оболонського районного суду м.Києва
від 24.11.2011 року частково задоволено
позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про
розірвання договору позики,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, постановлено стягнути
з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
159 794 грн. основного боргу, 41 546 грн. -
відсотків за користування позикою, 6
169,99 грн. - три відсотки річних та судові
витрати у розмірі 1 700 грн. В решті
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва від 08.11.2012 року вказане судове
рішення залишено без змін.

Згідно ст.14 ЦПК України, судові рішення,
що набрали законної сили, обов'язкові
для всіх органів державної влади і
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій,
посадових чи службових осіб та
громадян і підлягають виконанню на
всій території України, а у випадках,
встановлених міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, - і за її
межами. Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Виконавчий лист за заявою представника
стягувача направлено Оболонським
районним судом м.Києва на його адресу
06.03.2013 року та отримано ним 14.03.2013 року.

17.04.2013 року представник стягувача
звернувся до відділу ДВС Оболонського
районного управління юстиції в м.Києві
з заявою про прийняття виконавчого
листа на виконання, відкриття
виконавчого провадження. В даній заяві
представник стягувача заявив
клопотання про опис майна боржника та
накладення на нього арешту.

Постановою головного державного
виконавця відділу ДВС Оболонського
районного управління юстиції в м.Києві
від 22.04.2013 року відмовлено у прийнятті
до провадження та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-795/2011,
виданого 24.11.2011 року Оболонським
районним судом м.Києва про стягнення з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 209 209,99 грн.
Обґрунтовуючи прийняте рішення
державний виконавець послався на
невідповідність виконавчого документу
вимогам, передбаченим ст.18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки не зазначено індивідуального
ідентифікаційного номера боржника.

Згідно наявного в матеріалах справи
супровідного листа, датованого 22.04.2013
року ОСОБА_1 направлено постанову
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
22.04.2013 року та виконавчий лист. Вихідний
номер даного документу датований 30.08.2013
року. Того ж дня даний документ
отриманий представником стягувача.

Згідно ст.383 ЦПК України, сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Стаття 12 Закону України «Про виконавче
провадження» визначає перелік прав та
обов'язків сторін та інших учасників
виконавчого провадження.

Вимоги до виконавчого документа,
визначені ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження».

На момент ухвалення рішення
Оболонським районним судом м.Києва
24.11.2011 року редакція п.3 ч.1 цієї статті
вказувала на те, що у виконавчому
документі зазначаються, в тому числі
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо.

Тобто, на день ухвалення рішення
Оболонським районним судом м.Києва, на
підставі якого було видано виконавчий
лист, відомості про ідентифікаційний
код боржника обов'язковими до
зазначення не були, матеріали справи
його не містять. Відсутність
ідентифікаційного коду на момент
видачі виконавчого листа підставою для
відмови у його видачі не являється, що
вірно встановлено судом першої
інстанції.

Законом України від 04.07.2012 року № 5037-VI
внесено зміни до ст.18 Закону України
«Про виконавче провадження» та
визначено ідентифікаційні коди
боржників як обов'язковий елемент
виконавчого документу.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження» про відмову у
відкритті виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову протягом трьох робочих днів,
а за рішенням, що підлягає негайному
виконанню, - не пізніше наступного
робочого дня з дня надходження
виконавчого документа і не пізніше
наступного дня надсилає її заявникові
разом з виконавчим документом.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
дії державного виконавця щодо відмови
у відкритті виконавчого провадження з
зазначених підстав є неправомірними,
суперечать меті виконавчого
провадження як завершальної стадії
судового провадження, вимогам Закону
України «Про виконавче провадження».
Також суд вірно визнав неправомірними
дії державного виконавця щодо
несвоєчасного направлення копії
прийнятого рішення стягувачу, оскільки
зібрані у справі докази містять
відомості щодо направлення постанови
та виконавчого листа лише 30.08.2013 року.

Крім цього, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що в іншій частині
доводи скарги задоволенню не
підлягають, оскільки право державного
виконавця за заявою стягувача накласти
арешт на майно та кошти боржника,
згідно ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» виникає
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження, яка
в даній справі винесена не була та
відсутні підстави зобов'язувати
державного виконавця поновити
(відкрити) виконавче провадження,
оскільки це не вбачається можливим з
огляду на відсутність виконавчого
листа, який би слугував підставою для
відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_1 були предметом
розгляду суду першої інстанції,
висновків суду не спростовують, та не
впливають на правильність
постановленої у справі ухвали.

Доводи апеляційної скарги
представника відділу ДВС не знайшли
свого підтвердження доказами у
відповідності до приписів статтей 58,59
ЦПК України, висновків суду першої
інстанції також не спростовують та не
впливають на правильність
постановленої у справі ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з
дотриманням норм процесуального права,
висновки суду обґрунтовані,
відповідають обставинам справи,
колегія суддів не вбачає підстав для
її скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312,313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу представника
відділу Державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві -
Ченківського Олексія Онуфрійовича -
відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 01 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: