АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/796/9416/2013
Головуючий у 1-ій інстанції - Лужецька
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Кравець В.А., Левенця Б.Б,

при секретарі: Охневській Т.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 28 травня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Дарницького районного суду м. Києва із
позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з
11.11.2003 перебуває у зареєстрованому
шлюбі із відповідачкою, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5.

Вказує, через неодноразові подружні
зради відповідачки спільне проживання
та примирення неможливе.

Позивач просив суд розірвати шлюб із
відповідачкою, зареєстрований 11
листопада 2003 року у Центральному
відділі реєстрації шлюбів міста Києва
з Державним центром розвитку сім'ї
Міністерства юстиції України, актовий
запис № 2830.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 28.05.2013 позов - задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подала апеляційну скаргу.
Посилається на те, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
рішення суду ґрунтується лише на
обвинуваченнях позивача в подружній
зраді, які є надуманими, та не
доведеними. Вважає, що позивач має на
меті заволодіння одноособово майном,
придбаним за час спільного проживання.

Вказує, намагалася зберегти сім'ю,
вирішити спірні питання щодо утримання
дітей, поділ майна в позасудовому
порядку, зверталася до Служби у справах
дітей, психолога, але позивач
відмовляється вирішувати спірні
питання.

Зазначає, позивач приховав від суду
наявність в провадженні судів трьох
справ про

поділ майна та стягнення аліментів,
взаємопов'язаних з розглядом справи
про розірвання шлюбу.

Просить оскаржуване рішення
скасувати, ухвалити нове рішення яким в
задоволенні

позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач
та її представник підтримали доводи
апеляційної скарги.

Позивач проти доводів
апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді - доповідача, осіб які
приймали участь в cyдовому засіданні,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
апеляційного оскарження, дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що спільне
життя між сторонами не склалося із-за
різних поглядів на життя, подружньої
зради. Примирення між сторонами
неможливе, оскільки розлад подружніх
відносин носить не тимчасовий
характер.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
21.12.2007 № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» питання про
розірвання шлюбу вирішується
незалежно від наявності між подружжям
майнового спору.

Таким чином, справа про
розірвання шлюбу розглянута незалежно
від наявності між подружжям майнового
спору, що відповідає зазначеним нормам
матеріального права.

Окрім того, за правилами норм
Сімейного кодексу України стягнення
аліментів може ініціюватися
заінтересованою стороною як при
перебуванні у шлюбі, так і після
розірвання шлюбу, а також і при
відсутності шлюбно- сімейних відносин.
Отже, вирішення спору про розірвання
шлюбу, не позбавляє позивача права
звернутись із позовом про стягнення
аліментів.

Суд зобов'язаний встановити
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини розірвання шлюбу, час з якого
сторони не підтримують шлюбно-сімейні
відносини, не ведуть спільного
господарства, спільно не проживають.

Районним судом встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб
11.11.2003 року (а.с.40).

Від шлюбу сторони мають доньку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.5).

У відповідності до вимог ст.. 112 СК
України, судом також встановлено що
сторони з лютого 2013 р. не проживають
однією сім`єю та не ведуть спільного
господарства, примирення між сторонами
не відбулося, подальше збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
подружжя.

Згідно ч1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу.

З урахуванням викладеного,
посилання апелянта на те, що позивачем
не було надано будь-яких доказів що
суперечать його інтересам, а
розірвання шлюбу суперечить інтересам
дітей, оскільки майнові права дітей
залежать дві майнових прав
відповідачки, не заслуговують на
увагу.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
апеляційну скаргу слід відхилити,
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 28 травня 2013 року - залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 28 травня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: