Справа №589/4950/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сидорчук О. М.Номер
провадження 22-ц/788/2770/13 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 26
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 грудня 2013 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В., Маслова В. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
науково-дослідного інституту хімічних
продуктів Державного концерну
«Укроборонпром»

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 04 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного науково-дослідного
інституту хімічних продуктів
Державного концерну «Укроборонпром»,
третя особа - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Шостка,

про відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок нещасного випадку
на виробництві,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 04 листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Державного
науково-дослідного інституту хімічних
продуктів на користь ОСОБА_3 75 000 грн. 00
коп. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Стягнуто з Державного
науково-дослідного інституту хімічних
продуктів на користь держави судові
витрати в сумі 750 гривень 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову. Зазначає про
пропуск позивачем встановленого
трудовим законодавством тримісячного
строку звернення до суду, про критичний
фінансовий стан та відсутність коштів
та майна у відповідача. Судом не було
враховане те, що відповідачем вже
надавалися кошти на лікування ОСОБА_3,
надавався безвідсотковий кредит, який
до теперішнього часу ним не погашений і
відповідач від нього цього не вимагає.
Вважає, що позивачем не доведено факту
спричинення йому моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ДНДІ хімічних продуктів
Державного концерну «Укроборонпром» -
Ковбаси М.В., який апеляційну скаргу
підтримує з мотивів у ній викладених та
пояснення представника Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Шостка - Сай
С.В., який вважає, що рішення суду
підлягає зміні шляхом зменшення суми
шкоди, дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін з
наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_3, місцевий суд виходив з
доведеності факту заподіяння
моральної шкоди та наявності підстав
для її задоволення.

Висновок суду є таким, що відповідає
зібраним у справі доказам та
ґрунтується на законі.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, відповідно до
наказу № 217/к від 03 вересня 2012 року
ОСОБА_3 з 03 вересня 2012 року прийнятий на
роботу до Державного
науково-дослідного інституту хімічних
продуктів на посаду
транспортувальника (випробувальна
станція № 2, дільниця утилізації
боєприпасів), що підтверджується
копією трудової книжки (т.1 а.с.192, 197).

З Акту проведення спеціального
розслідування нещасного випадку,
складеного 18 вересня 2012 року
вбачається, що 04 вересня 2012 року
транспортувальники ОСОБА_3 та ОСОБА_6
прибули на ВС - 2, одержали від майстра
ОСОБА_7 завдання завантажити на машину
снаряди з будівлі НОМЕР_1, взяти
інструменти (два латунних долота і
молотки) на майданчику № 2 отримати
мішок з трубчастим порохом зі складу
№2-2, відтранспортувати все це на
майданчик №3 та підготувати снаряди до
операції випалювання. Завантаживши
снаряди та мішок з трубчастим порохом
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 доставили вантаж до
майданчику №3. Розвантаживши снаряди,
розклали їх на майданчику в два ряди.
Поряд з привезеними та розкладеними
снарядами знаходились снаряди які
призначались для повторного
випалювання. Виконуючи роботи з
підготовки снарядів до випалювання,
ОСОБА_3 почав набивати за допомогою
молотка з чорного металу та латунного
долота зріз ВР корпусів снарядів,
ОСОБА_6 в цей час прокладав порохові
доріжки. На кінці 2 ряду при набиванні
зрізу (залишалось два снаряди),
пролунав вибух, в наслідок якого ОСОБА_3
одержав важке травмування лівої ноги
та ампутацію лівої кисті руки (т.1 а.с.
153-155).

За висновком комісії, утвореної
наказом територіального управління
Держгірпромнагляду України у Сумській
області від 05 вересня 2012 року № 102-НВ,
нещасний випадок вважається таким, що
пов'язаний із виробництвом, у зв'язку з
чим складено акт по формі Н-1 (т.1 а.с. 155,
156-158).

04 вересня 2012 року потерпілий ОСОБА_3 був
доставлений до Шосткинської ЦРЛ з
діагнозом: Вибухова травма. Множенні
оскольчаті поранення м'яких тканин.
Травматична ампутація лівої кисті.
Відкритий перелом середньої треті
лівої гомілки з дефектом кісткової
тканини. Опік полум'ям II ст.
Травматичний шок ІІ-ІІІ ст. Ішемія
лівої нижньої кінцівки. Контузія обох
очей, що підтверджується листом
головного лікаря Шосткинської
центральної районної лікарні від №
01-11/3/1196 від 05 вересня 2012 року (т.1 а.с.165)

Вказані факти правильно і з достатньою
повнотою встановлені судом першої
інстанції на підставі належним чином
досліджених та оцінених доказів.

За таких обставин суд дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що у
зв'язку з нещасним випадком, який
стався з позивачем під час виконання
трудових обов'язків на підприємстві
відповідача, ОСОБА_3 зазнав немайнових
втрат, а тому правильно поклав
обов'язок їх відшкодування на даного
роботодавця.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються ст.ст.153, 237-1 КЗпП
України, а обов'язок по відшкодуванню
заподіяної працівнику моральної шкоди
внаслідок ушкодження здоров'я через
неналежні умови праці покладено на
роботодавця або уповноважений ним
орган.

Звертаючись до суду, позивач просив
захистити його порушені немайнові
права на охорону здоров'я у процесі
своєї трудової діяльності, позовна
давність на захист яких відповідно до
ст.268 ЦК України не поширюється, тому
посилання відповідача на пропуск
строку позовної давності є
безпідставним.

Незважаючи на гарантоване державою
право вільного вибору виду діяльності,
яке передбачене ч.1 ст.43 Конституції
України та абз.2 ст.5-1 КЗпП України,
роботодавець в силу ст.43 Конституції
України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та
ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону
праці» зобов'язаний створити
працівнику придатні для роботи
безпечні умови, які б відповідали
санітарно-гігієнічним та нормам
охорони праці.

Доводи апеляційної скарги про
недоведення факту моральної шкоди є
безпідставними, оскільки втрата
позивачем з вини роботодавця
нормальних життєвих зв'язків, що
безперечно вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, безумовно вказує на
заподіяння йому немайнових втрат.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
враховував роз'яснення п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31 березня 1995 року №4,
належно оцінив характер, обсяг
страждань, яких зазнав позивач та його
немайнових втрат, інші обставини,
зокрема стан його здоров'я, тяжкість
вимушених змін у життєвих і виробничих
стосунках і виходив із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи,
внаслідок отриманої травми позивач
став інвалідом І групи йому
встановлено 100% втрати працездатності,
в той час,коли до травми був здоровою,
працездатною людиною (т.1 а.с. 16 ). Він
отримав тяжкі тілесні ушкодження,
травмування ноги, ампутацію лівої
кисті руки, опік вогнем та контузію
обох очей важкого ступеня, тривалий час
перебував на лікуванні, зазнав
численних хірургічних втручань,
потребує стороннього догляду, який
здійснює дружина, не може самостійно
приймати їжу, справляти фізіологічні
та гігієнічні потреби. Зазнає
постійного болю, не може працювати і
забезпечувати свою сім'ю (т.1 а.с.13,14)

Заподіяння позивачеві моральної шкоди
є очевидним.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують. Скрутне
фінансове становище не може бути
підставою для відшкодування
заподіяної моральної шкоди позивачеві.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування у цій частині не вбачається.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу Державного
науково-дослідного інституту хімічних
продуктів Державного концерну
«Укроборонпром» відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 04 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -