РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року Київській районний суд
м. Харкова в складі:

головуючого судді
- Ніколаєнко І.В.

при секретарі -
Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Київського районного
суду м. Харкова цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа - приватний нотаріус ХМНО -
ОСОБА_4, про визнання договору
недійсним, -

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору
міни недійсним.

Ухвалою Київського районного суду
м.Харкова від 15.02.2013 року третьою
особою по справі залучений
приватний нотаріус, якій засвідчувал
договір міни - ОСОБА_4

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав, дав
пояснення, що ОСОБА_1 згідно договору
дарування від 06.09.2011 року стала
власником 40/78 частин домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1. Інша частина
домоволодіння по АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_2 на підставі договору міни між
ОСОБА_3 і ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4
23.02.2012 року, реєстровий № 454, та
зареєстрованого в єдиному реєстрі
речових прав 14.03.2012 року . Позивач
вважає, що на момент укладення
договору міни 38/78 домоволодіння не
існувало, що "витяг з єдино реєстру
нерухомого майна ", виданий ОСОБА_3
16.12.2011 року не відповідає дійсності і
прохає суд визнати договір міни між
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 23.02.2012 року
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_4 реєстровий № 454,
зареєстрований органом БТІ
відповідно Витягу про державну
реєстрацію прав 14.03.2012 року - недійсним.

Представник відповідачів позовні
вимоги не визнав, дав пояснення, що
дійсно приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_4 був посвідчений договір міни
від 23.02.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
зазначивши, що позивач не має права
оскаржувати договір міни від 23 лютого
2012 року в зв'язку з тим, що права
власності позивача не були порушені
при укладені договору міни. Не
погоджується з доводами позивача про
те, що на момент укладення договору по
АДРЕСА_1 у відповідача - ОСОБА_3 взагалі
не існувало частки будівлі. Однак з
доданого договору дарування
зробленого на ім'я ОСОБА_1 вбачається,
що набувалась 40/78 часток , тобто частки
на момент укладення Договору вже
існували. Також відповідач зазначає ,
що в своїй позовної заяві позивач
посилається на те, що нібито існував
якийсь технічний паспорт від 28.02.2012
року на ім'я ОСОБА_2, однак до суду не
надав належним чином завірену копію
цього документа, а відповідач ОСОБА_2
взагалі не знає про існування цього
документа .

Зазначивши, що посилання позивача на
ті обставини, що у відповідача ОСОБА_3
не було право власності на 38/78
житлового будинку по АДРЕСА_1, також не
відповідає дійсності, так як згідно
документації наданої приватним
нотаріусом ХМНО - ОСОБА_4, таке право у
ОСОБА_3 з'явилось згідно рішення
Київського районного суду від 11 липня
2011 року, яке було зареєстровано в
реєстрі речових прав 30 листопада 2011
року, и тому він мав право на відчуження
належного йому майна. Тому
відповідачамі - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 при
посвідченні договору міни від 23.02.2012
року були виконанні всі приписи
Цивільного кодексу України, а
приватний нотаріус ХМНО - ОСОБА_4
дотримав порядку щодо посвідчення
правочинів даного виду.

Приватним нотаріусом ХМНО - ОСОБА_4
надані суду заперечення на позов, в
яких від просить суд відмовити в
повному обсязі позивачки - ОСОБА_1, так
як вважає позов безпідставним і
недоведеним .Єдиним власником
відчужуваного майна на момент
укладення договору був ОСОБА_3
Нотаріус при посвідченні договору міни
діяв на підставі закону, його дії є
правомірними, відповідачами по справі
були надані всі належні документи.
Позивачу в позові просить відмовити.
Згідно заперечень приватного
нотаріуса ХМНО - ОСОБА_4 і наданої
належним чином засвідчуваної
документації вбачається , що ОСОБА_3
при укладанні договору міни були
надані право встановлювальні
документи, витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно виданий КП
" Харківське міське БТІ" та звіт про
незалежну оцінку з фотокартками
житлового будинку; інші документи
необхідні для укладання договору міни
у відповідності до Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5, зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 22 лютого 2012 року за №
282/20595.Згідно технічного паспорту на 38/78
житлового будинку по АДРЕСА_1,
виготовленого на ім'я ОСОБА_2 від 25.12.2012
року , засвідченого належним чином ,
ніяких самовільних забудов житловий
будинок по АДРЕСА_1 не має.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 надалі
суду письмове пояснення в яких
вважають, що приватним нотаріусом ХМНО
- ОСОБА_4 вчинено нотаріальні дії
відповідно до вимог на той період
чинного законодавства та в межах
наданих повноважень, тому позовні
вимоги позивача безпідставні, в їх
задоволенні позивачу прохають
відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
представника відповідачів, прийшов до
висновку що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач - ОСОБА_1 згідно договору
дарування від 06.09.2011 року стала
власником 40/78 частин житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1. Інша частина
домоволодіння по АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_2 на підставі договору міни між
ОСОБА_3 і ОСОБА_2, посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4
23.02.2012 року, реєстровий № 454,
зареєстрований в єдиному реєстрі
речових прав 14.03.2012 року.

Порядком вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22 лютого 2012 року № 296/5,
зареєстрованого у міністерстві
юстиції України 22 лютого 2012 року за №
282/20595 вбачається, що угоди про
відчуження майна, що підлягає
реєстрації, посвідчуються за умови
подання документів, які підтверджують
право власності на майно, що
відчужується. Такі документи нотаріус
приймає лише при наявності відмітки
про реєстрацію відповідних прав та
витягу про реєстрацію прав на нерухоме
майно, який є невід*ємною частиною
правовстановлювального документа, що в
даному випадку було повністю
дотримано , як відповідачами по
справі, так і приватним нотаріусом ХМНО
- ОСОБА_4

Аналізуючи зібрані по справі докази,
суд вважає, що при укладанні і
посвідченні договору міни від 23 лютого
2012 року між ОСОБА_3 у якого на той момент
існувало право власності на 3878
житлового будинку по АДРЕСА_1 і
належним чином 30.11.2011 року
зареєстрованого в єдиному реєстрі прав
власності на нерухоме майно і ОСОБА_2.
Крім того, позивачка ОСОБА_1 не є
стороною по договору міни, права
власності позивача - ОСОБА_1 не були
порушені. Позивачем- ОСОБА_1 не надано
суду доказів порушення ст. 203 ЦК
України при укладанні договору міни
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що в задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити.

Оскільки в задоволенні позовних вимог
суд вважає необхідним позивачу
відмовити, судові витрати
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79;81, 88, 212, 213, 215
ЦПК України, ст.ст. 203;715;716 ЦК України,
суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 ; ОСОБА_3, третя особа -
приватний нотаріус ХМНО - ОСОБА_4 про
визнання договору міни недійсним -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя: І.В.
Ніколаєнко