Справа №
міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Козятині
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Сокілецької сільської ради,
про визнання права власності на
присадибну земельну ділянку , -
Позивачка звернулася в суд з позовом
до Сокілецької сільської ради про
визнання права власності на присадибну
земельну ділянку площею 0,3288 га,
розташовану по АДРЕСА_1 . Свої вимоги
мотивувала тим, що 17 вересня 2007 року в
місті Козятині між ОСОБА_3 та нею був
укладений договір купівлі - продажу
цілого житлового будинку з
господарськими будівлями за номером
Даний жилий будинок належав ОСОБА_3
на підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом .
В договорі купівлі- продажу не була
визначена доля земельної ділянки , яка
зайнята житловим будинком та
земельної ділянки , яка необхідна для
його обслуговування .
Рішенням 5 сесії 22 скликання
Сокілецької сільської ради від 24
листопада 1995 року передано безоплатно
у приватну власність ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 0,32 га, розташовану по
АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 не отримав Державного
акту на право приватної власності на
землю .

Згідно технічно паспорта на житловий
будинок АДРЕСА_1 площа земельної
ділянки , на якій розташований будинок
яка необхідна для його
обслуговування становить 3288 кв.м.

Після отримання свідоцтва на право
власності на спадщину за законом
після померлого ОСОБА_4 ОСОБА_3
фактично став власником земельної
ділянки , на якій розташований
належний їй будинок . ОСОБА_3 також не
виготовляв Державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку і продав успадкований ним
будинок без визначення долі земельної
ділянки.

22 червня 2012 року вона звернулась до
голови Сокілецької сільської ради із
заявою про надання їй у власність
земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

02 липня 2012 року рішенням 10 сесії 6
скликання Сокілецької сільської ради
відмовлено у наданні у власність
ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

За обставин коли відповідна земельна
ділянка знаходиться у її володінні і
на ній знаходиться її нерухомість ,
право власності на яку зареєстроване
у встановленому законом порядку , за
змістом положень ЦК та ЗК України
презюмується принцип пов'язаності
права власності на земельну ділянку
та нерухоме майно , яке на цій ділянці
знаходиться , а тому вона має право
власності на дану земельну ділянку ,
яке просить визнати за нею судом .

Позивачка в судовому засіданні суду
пояснила , що вона придбала житловий
будинок в 2007 року на підставі договору
купівлі - продажу . Даний будинок
належав продавцю на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом. Земельна ділянка не була
приватизована, а тому свідоцтво про
право власності на земельну ділянку
ОСОБА_3 не отримував.

Вона звернула з відповідною заявою до
Сокілецької сільської ради про надання
у власність земельної ділянки , але їй
було відмовлено, оскільки сільською
радою вже виносилось рішення про
передачу даної земельної ділянки у
власність, а тому просить задоволити
позовні вимоги , оскільки у разі
набуття права власності на будинок ,
що перебуває у власності припиняється
право власності земельною ділянкою на
якій розташований будинок.

Представник відповідача Сокілецької
сільської ради в судовому засіданні
суду пояснив , що сільською радою в 1995
році виносилось рішення про передачу у
приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки. Після його смерті спадщину
прийняв син - ОСОБА_3 , який і являється
власником даної земельної ділянки. А
тому надання у власність даної
земельної ділянки позивачці буде
порушувати право власності ОСОБА_3 та
просить відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши докази суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що 17 вересня 2007 року
в місті Козятині між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
був укладений договір купівлі -
продажу цілого житлового будинку з
господарськими будівлями за номером
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Козятинського районного
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за №2026 (а.с.5).
Позивачка у відповідному порядку
зареєструвала своє право власності на
будинок в Козятинському структурному
підрозділі КП « ВООБТІ» .

Даний жилий будинок належав ОСОБА_3
на підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом (а.с.12).

В договорі купівлі- продажу не була
визначена доля земельної ділянки , яка
зайнята житловим будинком та
земельної ділянки , яка необхідна для
його обслуговування .

Рішенням 5 сесії 22 скликання
Сокілецької сільської ради від 24
листопада 1995 року передано безоплатно
у приватну власність ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 0,32 га, розташовану по
АДРЕСА_1 (а.с.6) .

У земельно- кадастрових документах в
записі про власника земельної ділянки
по АДРЕСА_1 вказаний ОСОБА_4 (а.с.26)

Згідно технічно паспорта на житловий
будинок АДРЕСА_1 площа земельної
ділянки , на якій розташований будинок
, яка необхідна для його
обслуговування становить 3288 кв.м.
(а.с.7-9)

22 червня 2012 року позивачка звернулась
до Сокілецької сільської ради із
заявою про надання їй у власність
земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с.10).

02 липня 2012 року рішенням 10 сесії 6
скликання Сокілецької сільської ради
відмовлено у наданні у власність
ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 .
(а.с.11).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною першою статті 22 ЗК
України 1990 року право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на
земельну ділянку, визначені статтею 23
ЗК України 1990 року. Проте дію цієї
статті зупинено відносно власників
земельних ділянок, визначених Декретом
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію
земельних ділянок». Пунктом 3 вказаного
Декрету встановлено, що право
приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
цілей, передбачених статтею 1 цього
Декрету, а саме: ведення особистого
підсобного господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, посвідчується
відповідною Радою народних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-кадастрових документах, з
наступною видачею державного акта на
право приватної власності на землю.

Отже, пунктом 3 названого Декрету
визначено порядок посвідчення права
приватної власності громадян на
земельні ділянки та документи, що
посвідчують право на земельну ділянку.
Таким документом може бути відповідний
запис у земельно-кадастрових
документах.

Згідно з пунктом 7 Перехідних положень
ЗК України 2001 року громадяни, що
одержали у власність земельні ділянки
у розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають
права на ці ділянки. Таким чином
ОСОБА_4, на час смерті являвся власником
земельної ділянки розташованої по
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
яка необхідна для їх обслуговування,
якщо інший її розмір не визначений
заповітом.

Із аналізу зазначеної норми витікає, що
до ОСОБА_3, в порядку спадкування
перейшло разом із правом власності на
житловий будинок і право власності на
земельну ділянку, а тому виходячи з
положення статті 120 ЗК України 2001 року
з точки зору її дії в часі , відповідно
до якої на момент укладення договору
купівлі-продажу жилого будинку чинною
була редакція, згідно якої, якщо
договором про відчуження жилого
будинку, будівлі або споруди розмір
земельної ділянки не визначено, до
набувача переходить право власності
лише на ту частину земельної ділянки,
яка зайнята жилим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування, та враховуючи
положення ст.. 121 ч.1 п. г ЗК України,
згідно з яким громадяни України мають
право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у селах - не
більше 0,25 гектара, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню в
частині визнання права власності на
земельну ділянку площею 0,25 га .

На підставі наведеного та керуючись ст.
1218 ЦК України, ЗК України 2001 року ,
Декрету КМУ «Про приватизацію
земельних ділянок» від 26.12.1992 року
ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,25 га
розташовану по АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Козятинський міськрайонний суд в 10
денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя - підпис
В.Л. Сєчко

З оригіналом вірно. Суддя
Секретар

.Дата документу 17.12.2013 року