АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 605/743/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Горуц Р.О. Провадження №
22-ц/789/1600/13 Доповідач - Фащевська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровського М. В.,
Щавурської Н. Б.,

при секретарі - Щебивовк Г.І.

з участю - ОСОБА_1, представника ДНЗ
"Професійний аграрний ліцей" Мицьо І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Підгаєцького районного суду
від 11 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Державного
навчального закладу "Професійний
аграрний ліцей" про поновлення на
роботі та стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою
на вищезазначене рішення суду, яким у
задоволенні його позову до Державного
навчального закладу "Професійний
аграрний ліцей" про поновлення на
роботі та стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу
відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт
зазначає, що рішення суду є незаконним
та необгрунтованим, ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що порушує його
права.

Просить скасувати рішення суду, а
справу направити на новий розгляд в
суд першої інстанції в іншому складі.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи,
зазначені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Нормами статей 10, 11, 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд виходив з того, що звільнення
позивача із займаної ним посади юриста
(консультанта) у ДНЗ "Підгаєцький ПАЛ"
проведено із дотриманням вимог
законодавства про працю.

Колегія погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу №60-К від 28.09.2011 року позивач
ОСОБА_1 був прийнятий на посаду юриста
(консультанта) ДНЗ "Підгаєцький ПАЛ".

Наказом в.о. директора ДНЗ
"Підгаєцький ПАЛ" №103 від 15 серпня 2013
року "Про внесення змін до штатного
розпису та скорочення штату
працівників ДНЗ "Підгаєцький ПАЛ" у
зв'язку із зменшенням чисельності
учнів, що призвело до зменшення
кількості навчальних груп і навчальних
годин, з 1 вересня 2013 року скорочено і
виключено із штатного розпису на 2013-2014
навчальний рік - 2 вільних посади, а
також - 6 зайнятих посад, в тому числі
посада, яку займав позивач.

Наказом №38-К від 26.06.2013 року
позивача попереджено про наступне
вивільнення із займаної посади у
зв'язку із змінами в організації
виробництва та в установленому ст.49-2
КЗпП України порядку, про що свідчить
його підпис у наказі, повідомлено про
даний факт і Підгаєцький районний
центр зайнятості, що вбачається із
звіту про заплановане вивільнення
працівників від 27.06.2013 року.

16.08.2013 року в.о. директора ДНЗ
"Підгаєцький ПАЛ" звернувся до
профспілкового комітету з поданням
про дачу згоди на звільнення ОСОБА_1
відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

21 серпня 2013 року рішенням
профспілкового комітету ДНЗ
"Підгаєцький ПАЛ" розглянуто питання
про звільнення позивача та надано
згоду адміністрації закладу на
звільнення ОСОБА_1 та ще 3-ох
працівників за п.1 ст.40 КЗпП України в
зв'язку із скороченням штату та
чисельності працівників, з наданням їм
гарантій і компенсацій, передбачених
чинним законодавством, про що 21.08.2013
року повідомлено в.о. директора ДНЗ
"Підгаєцький ПАЛ".

Наказом №52-К від 29.08.2013 року "Про
звільнення працівників у зв'язку із
скороченням штату та чисельності
працівників" позивача звільнено із
вищезазначеної посади з 30.08.2013 року за
п.1 ст.40 Кодексу Законів про працю
України, в зв'язку із змінами в
організації виробництва і скорочення
займаної посади із виплатою грошової
компенсації за невикористані
відпустки та вихідної допомоги в
розмірі середньомісячної заробітної
плати згідно ст.44 КЗпП України, з яким
ознайомився позивач.

06.09.2013 року директором департаменту
освіти і науки Тернопільської обласної
державної адміністрації затверджено
новий штатний розпис ДНЗ "Підгаєцький
ПАЛ" станом на 01.09.2013 року, де в переліку
посад, посада юриста (консультанта)
відсутня. Цього ж дня, про фактичне
вивільнення працівників ДНЗ
"Підгаєцький ПАЛ" було подано
відповідний звіт до Підгаєцького
районного центру зайнятості.

Під час скорочення штату працівників
ліцею вакантні (вільні) місця були
відсутні, що стверджується довідками
відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП
України, трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників. Звільнення з вказаної
підстави допускається, якщо неможливо
перевести працівника , за його згодою,
на іншу роботу.

У відповідності до ст.43 цього ж
Кодексу розірвання трудового договору
з підстав, передбачених п.1 ст.40 може
бути проведено лише за попередньою
згодою виборного органу первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП
України про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають
не пізніше ніж за два місяці.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в абз.1 п.19 своєї постанови
№ 9 "Про практику розгляду судами
трудових спорів" від 06.11.1992 року з
наступними змінами та доповненнями,
розглядаючи трудові спори, пов'язані зі
звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди
зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, скорочення чисельності або
штату працівників, чи додержано
власником або уповноваженим ним
органом норми законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник чи
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника на
іншу роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації, чи не
користувався вивільнюваний працівник
переважним правом на залишення на
роботі та чи попереджував він за два
місяці про наступне вивільнення.

Враховуючи встановлені судом
обставини справи, вищезазначені вимоги
закону, суд дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову, оскільки звільнення позивача
відбулося з дотриманням вимог статей 40,
43, 49-2 КЗпП України, зокрема у
відповідача дійсно мало місце
скорочення штату працівників, позивач
був попереджений за два місяці про
наступне вивільнення та відповідачем
отримано попередню згоду первинної
профспілкової організації на
розірвання трудового договору з
позивачем на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Доводи апелянта з приводу того, що
судом першої інстанції не було
з'ясовано чи користувався він
переважним правом залишення на роботі
відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України,
колегія до уваги не приймає, оскільки
переважне право залишення на роботі
може мати місце лише за наявності
декількох аналогічних посад, з яких
певна кількість скорочується. Якщо ж
скорочується єдина посада, як було у
даному випадку, вимоги, не можуть бути
застосовані.

Посилання апелянта на те, що при
звільненні йому не було запропоновану
іншу роботу, колегія не приймає до
уваги, оскільки судом встановлено, що
вільних посад не було.

Посилання апелянта на те, що йому
не була запропонована вільна посада
інспектора по кадрах колегія не
приймає до уваги, оскільки відповідно
до наказу по ДНЗ "Підгаєцький ПАЛ" від 18
вересня 2013 року інспектору по кадрах
ОСОБА_3 надано відпустку в зв'язку з
вагітністю та пологами з 18 вересня 2013
року по 22 січня 2014 року.

Будь-яких інших доказів того, що
на час звільнення були вільні посади,
судом не здобуто та позивачем не
доведено.

Посилання апелянта на те, що
відповідач не отримував згоду
профспілкового комітету, оскільки він
не був присутнім на його засіданні,
засідання фактично не відбулось,
колегія не приймає до уваги, як такі, що
спростовуються матеріалами справи.

Крім того, свідки -члени
профспілки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 показали, що засідання
профспілкового комітету по розгляду
подання директора про згоду на
звільнення відбулось.

Свідок ОСОБА_4, голова
профспілкового комітету, ствердив, що
попереджував позивача про день
засідання профспілкового комітету.

Відповідно до ст. 39 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності» у
випадках, передбачених законодавством
про працю, виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний термін обгрунтоване
письмове подання роботодавця про
розірвання трудового договору з
працівником. Орган первинної
профспілкової організації повідомляє
роботодавця про прийняте рішення у
письмовій формі у триденний термін
після його прийняття. У разі пропуску
цього терміну вважається, що
профспілковий орган дав згоду на
розірвання трудового договору

Посилання апелянта на те, що
останню виплату заробітної плати йому
проведено відповідачем через установу
банку із затримкою, лише 13 вересня 2013
року, що суперечить вимогам трудового
законодавства, колегія до уваги не
приймає, оскільки виплату всіх
належних на день звільнення грошових
сум із позивачем проведено
бухгалтерією ДНЗ "Підгаєцький ПАЛ"
через установу банку 30.09.2013 р., що
стверджується платіжним дорученням
№498 від 29.08.2013 р.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Підгаєцького районного
суду від 11 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Є. Фащевська