Справа № 351/2544/13-ц
Номер провадження №2/351/1082/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року
м.
Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді -
Калиновського М.М. ,

з участю секретаря -
Марикот Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Снятині
цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах
дітей Городенківської районної
державної адміністрації про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дітей.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
проживає з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі з 28.08.1997 року.

Від шлюбу у них є двоє дітей син ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2,
які на даний час проживають з нею та
перебувають на її утриманні.

Спільне сімейне життя не склалося, так
як відповідач застосовував до неї
фізичне насильство, обзивав її
нецензурними словами, принижував її
честь та гідність у присутності дітей
та знайомих.

З червня 2013 року вони разом не
проживають. Вважає, що шлюб слід
розірвати, просить не надавати їм
терміну на примирення, залишити дітей
проживати біля неї та залишити їй після
розірвання шлюбу шлюбне прізвище
ОСОБА_5.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала. Пояснила суду, що з
часу останнього конфлікту і по даний
час вони проживають окремо, не
підтримують подружніх відносин.
Зазначила, що вона зазнавала фізичних і
моральних принижень, тому не бажає
перебувати у такому шлюбі.

Просила шлюб розірвати, після
розлучення залишити їй шлюбне
прізвище.

Вказала, що займається вихованням
дітей, відвідує заходи у школі,
створила їм всі необхідні умови для
проживання в с. Серафинці, не
перешкоджає батькові у спілкуванні з
ними, просить суд залишити
неповнолітніх дітей проживати разом з
нею.

Представник позивачки позовні вимоги
підтримав повністю. Заперечив проти
роздільного проживання дітей, адже
воно допускається лише у виняткових
випадках, оскільки це може негативно
вплинути на їхній розвиток.

Відповідач позов визнав частково, не
заперечує проти розлучення. Зазначив,
що протягом тривалого часу вони з
ОСОБА_1 проживають окремо, між ними
немає почуття любові та
взаєморозуміння. Не визнає позовної
вимоги в частині визначення місця
проживання дітей після розлучення.

Посилався на те, що ОСОБА_1 не зможе
забезпечити належне виховання та
утримання дітей, не має часу займатися
їх розвитком. Просив залишити дітей
проживати біля нього, так як вважає, що
сини на даний час потребують більше
уваги та підтримки батька ніж матері.

Представник відповідача позовні
вимоги в частині розірвання шлюбу
визнав повністю, однак просив дітей
залишити проживати біля батька,
оскільки вважає, що батько може
належним чином виховати своїх дітей,
матеріально забезпечити їх.

Представник третьої особи подала до
суду письмовий висновок органу опіки
та піклування щодо визначення місця
проживання малолітніх дітей, який в
судовому засіданні підтримала
повністю. Зазначила, що було проведено
обстеження матеріально-побутових умов
проживання кожного з батьків та
проведено співбесіду з їхніми
неповнолітніми дітьми. В результаті
проведеної роботи встановлено, що
сторони по справі мають належні умови
для проживання та виховання своїх
дітей, однак при опитуванні діти
виявили бажання проживати разом з
матір»ю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
їхніх представників, представника
третьої особи, повно та всебічно
дослідивши матеріали справи,
встановивши дійсні обставини справи,
суд приходить до висновку, що позов
слід задоволити повністю з наступних
підстав.

З матеріалів справи слідує, що сторони
зареєстрували шлюб 28 серпня 1997 року у
відділі ДРАЦС Городенківського
районного управління юстиції
Івано-Франківської області, актовий
запис № 60. Від проживання у шлюбі у них
народилося двоє дітей: син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони проживають окремо, між ними не
має почуття поваги один до одного,
стосунки, що виникли між ними
виключають можливість збереження
сім»ї, а подальше спільне життя
подружжя буде суперечити їхнім
інтересам.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 56
Сімейного кодексу України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв’язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушення права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред’явлений одним із
подружжя.

Зі змісту ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу
України слідує, що суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Разом з цим, згідно ст.113 Сімейного
кодексу України особа, яка змінила своє
прізвище у зв’язку з реєстрацією
шлюбу, має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

ОСОБА_1 просила, після розірвання шлюбу,
залишити їй шлюбне прізвище.

Відповідно до ст.10 Сімейного кодексу
України одночасно з розірванням шлюбу,
суд вирішує з ким з батьків залишаються
проживати неповнолітні діти.

Встановлено, що обидві сторони
відповідально ставляться до виконання
своїх батьківських обов’язків,
позитивно характеризуються по місцю
проживання, мають належні
матеріально-побутові умови для
забезпечення потреб малолітніх дітей,
а вони, в свою чергу, однаково добре
ставляться, як до матері, так і до
батька.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов’язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров’я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що
допомагає по господарству відповідачу,
бачив, що у будинку було засмічено,
через перебування там собак. Вказав, що
зі слів відповідача йомувідомо, що
позивачка залишала дітей самих.
Вважає, що відповідач більше приділяє
уваги дітям.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Городенківської районної
державної адміністрації від 19.08.2013 року
неповнолітніх дітей ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4
після розірвання шлюбу батьків
доцільно було б залишити проживати
біля матері ОСОБА_1.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 червня 1998 року № 16
«Про застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім»ю України»,
вирішуючи спори між батьками, які
проживають окремо, про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд
виходячи із рівності прав та
обов’язків батька й матері щодо своїх
дітей повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально - побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлучена зі своєю матір»ю.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, виходячи з інтересів
малолітніх дітей, суд вважає, що після
розірвання шлюбу дітей слід залишити
проживати з матір»ю.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України,
ст.ст. 110, 112, 161 Сімейного кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 28
серпня 1997 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Городенківського районного управління
юстиції Івано-Франківської області,
актовий запис № 60 –розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити
позивачці шлюбне прізвище «Виклюк».

Неповнолітніх дітей ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2
залишити проживати з матір»ю – ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10-ти днів з дня його
проголошення Снятинський районний суд.
У разі відсутності сторін, під час
проголошення судового рішення
подається апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення набирає законної сили в строк
та в порядку передбаченому ст.. 223 ЦПК
України.

Суддя: підпис

Суддя Снятинського районного
суду
Калиновський М.М.