Справа № 271/2564/13-ц
овадження № 2/271/1299/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2013 року

Червоногвардійський районний суд м.
Макіївки Донецької області у складі:

головуючого судді
Кононихіної Н.Ю.,

при секретарі
Кулініч Н.О .,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Макіївці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «Шахта імені ОСОБА_2» про
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача вказуючи, що з працедавцем,
ПАТ «Шахта імені ОСОБА_2», позивач
перебував у трудових відносинах майже
15 років. За час виконання професійних
обов'язків він працював на різних
посадах, пов'язаних з виконанням робіт
у шахті.

У результаті впливу шкідливих умов
праці, спільною комісією у складі
представників Київської міської СЕС м.
Донецька, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України у Київському районі міста
Донецька та ПАТ «Шахта імені О.Ф
ОСОБА_2» було встановлено професійне
захворювання, що підтверджується
складанням «Акту розслідування
хронічного професійного захворювання»
по формі П.4 від 07.02.2008 року.

Згідно з медичними документами
позивачу у результаті професійного
захворювання встановлено діагноз
«Хронічне обструктивне захворювання
легенів пильової етиології, друга
стадія, помірна течія. Легенева
недостатність першої-другої степені»

За результатами висновку щодо
наявності у позивача професійного
захворювання та за результатами
первинного обстеження МСЕК (Довідка
серії ДСШ-04, №082127 від 05.03.2008 року) йому
встановлено 40% стійкої втрати
працездатності та 3 групу інвалідності.
Призначено додаткову допомогу у
вигляді «Медикаментозне лікування по
профзахворюванню».

Тобто, внаслідок цього професійного
захворювання позивач був змушений
знаходитись на лікарняному, проходити
медичні огляди та обстеження,
медико-соціальні експертні комісії,
відновлювальні процедури.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

У результаті цього професійного
захворювання позивач отримує
психологічні страждання, які негативно
впливають на образ мого життя, а саме: з
моменту отримання захворювання і до
теперішнього часу він проживає з
відчуттям сильного душевного
хвилювання, досі має проблеми зі сном,
постійно роздратований, відчуває
загальну слабкість, загальний біль
отриманого захворювання підсилюється
при психоемоційному навантаженні,
зміні погодних умов, які негативно
впливають на мій стан

Таким чином, вже на протязі 4 років
позивач вимушений переносити та
терпіти наслідки отриманого
професійного захворювання, які
виражаються у сильних больових
відчуттях.

Тривале лікування порушило професійні
плани, оскільки позивач отримав не
зворотні наслідки у своєму здоров'ї,
втратив можливість отримати
підвищення на роботі, так як частина
робочих професій для нього була
закрита, у зв'язку з невідповідністю
фізичного стану здоров'я вимогам, що
пред'являються до працівників.

Все це позначилося не тільки на
здоров'ї, а також і на психіці позивача.

Позивачка знаходиться в пригніченому
стані через те, що можливості повного
відновлення здоров'я вже не має,
теперішній стан здоров'я залишиться
назавжди.

Усі ці фактори викликають негативні е
моції й переживання. Порушено
нормальні життєві зв'язки, позивачу
доводиться докладати додаткових
зусиль для організації свого життя

У результаті того, що позивач вимушений
звернутися з позовом до суду, вивчав
законодавство, яким повинен керуватися
Відповідач, для складання цього позову
мені необхідно було отримати
консультацію у юриста, витрати значну
кількість коштів на сплату отриманих
юридичних послуг. Ці гроші були взяті
позивачем з сімейного бюджету та
витрачені не на свою родину, а на судове
поновлення своїх прав. Вказані витрати
також завдали позивачу психологічної
травми.

Відповідно до ст. 8 Конституції України
норми Конституції є нормами прямої дії.
Звернення до суду для захисту
конституційних прав та свобод чоловіка
та громадянина безпосередньо на
підставі Конституції України
гарантується.

Статтею 21 Конституції України
передбачено, що всі люди є вільні і
рівні у своїй гідності та правах.

Згідно зі ст. 24 Конституції України не
може бути привілеїв чи обмежень за
ознаками раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Таким чином, позивач вважає, що серед
інших доводів про обґрунтування суми
моральної шкоди, яку позивач просить
сплатити позивачу за спричинення
морального болю від нещасного випадку
на виробництві, може посилатися на
конкретні рішення судів, так як це є
свідченням рівності гідності позивача
до гідності осіб щодо яких вже
виносилися рішення судів.

Зокрема, Ухвалою Колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, яку я отримав на сайті Єдиного
державного реєстру судових рішень
винесено рішення за аналогічним
позовом громадянина України.

Так, Колегією суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ залишено в силі постанови судів
першої та апеляційної інстанції про
стягнення з роботодавця компенсації за
моральну шкоду у розмірі 28 500 грн. за
отримання морального болю, у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві, у
результаті якого громадянин отримав
травму у вигляді закритого
компресійного перелому хребта, упавши
з чотириметрової висоти. Рішенням МСЕК
від 22 лютого 2007 року йому встановлено 30
% втрати професійної працездатності,
тобто із розрахунку 950 грн. за 1% втрати
працездатності.

Тобто, враховуючи, що Рішенням МСЕК
позивачу встановлено 40% втрати
професійної працездатності, позивач
просить суд стягнути з відповідача
моральну шкоду, яка була завдана у
результаті трудового каліцтва на
виробництві, яку він оцінює в 40 000 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
прохав суд позов задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав. Пояснив, що сума за моральну
шкоду у розмірі 40000 грн. не
обґрунтована, позивач у судовому
засіданні не надав доказів що
підтверджують розмір моральної шкоди.
Просив суд у задоволенні позовних
вимог позивача відмовити у повному
обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника позивача
дослідивши всі обставини по справі та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню.

У судовому засіданні було встановлено,
що з працедавцем, ПАТ «Шахта імені
ОСОБА_2», позивач перебував у трудових
відносинах майже 15 років. За час
виконання професійних обов'язків він
працював на різних посадах, пов'язаних
з виконанням робіт у шахті.

У результаті впливу шкідливих умов
праці, спільною комісією у складі
представників Київської міської СЕС м.
Донецька, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України у Київському районі міста
Донецька та ПАТ «Шахта імені О.Ф
ОСОБА_2» було встановлено професійне
захворювання, що підтверджується
складанням «Акту розслідування
хронічного професійного захворювання»
по формі П.4 від 07.02.2008 року.

Згідно з медичними документами
позивачу у результаті професійного
захворювання встановлено діагноз
«Хронічне обструктивне захворювання
легенів пильової етиології, друга
стадія, помірна течія. Легенева
недостатність першої-другої степені»

За результатами висновку щодо
наявності у позивача професійного
захворювання та за результатами
первинного обстеження МСЕК (Довідка
серії ДСШ-04, №082127 від 05.03.2008 року) йому
встановлено 40% стійкої втрати
працездатності та 3 групу інвалідності.
Призначено додаткову допомогу у
вигляді «Медикаментозне лікування по
профзахворюванню».

Тобто, внаслідок цього професійного
захворювання позивач був змушений
знаходитись на лікарняному, проходити
медичні огляди та обстеження,
медико-соціальні експертні комісії,
відновлювальні процедури.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

У результаті цього професійного
захворювання позивач отримує
психологічні страждання, які негативно
впливають на образ мого життя, а саме: з
моменту отримання захворювання і до
теперішнього часу він проживає з
відчуттям сильного душевного
хвилювання, досі має проблеми зі сном,
постійно роздратований, відчуває
загальну слабкість, загальний біль
отриманого захворювання підсилюється
при психоемоційному навантаженні,
зміні погодних умов, які негативно
впливають на мій стан

Таким чином, вже на протязі 4 років
позивач вимушений переносити та
терпіти наслідки отриманого
професійного захворювання, які
виражаються у сильних больових
відчуттях.

Тривале лікування порушило професійні
плани, оскільки позивач отримав не
зворотні наслідки у своєму здоров'ї,
втратив можливість отримати
підвищення на роботі, так як частина
робочих професій для нього була
закрита, у зв'язку з невідповідністю
фізичного стану здоров'я вимогам, що
пред'являються до працівників.

Все це позначилося не тільки на
здоров'ї, а також і на психіці позивача.

Позивач знаходиться в пригніченому
стані через те, що можливості повного
відновлення здоров'я вже не має,
теперішній стан здоров'я залишиться
назавжди.

Усі ці фактори викликають негативні
емоції й переживання. Порушено
нормальні життєві зв'язки, позивачу
доводиться докладати додаткових
зусиль для організації свого життя

У результаті того, що позивач вимушений
звернутися з позовом до суду, вивчав
законодавство, яким повинен керуватися
Відповідач, для складання цього позову
мені необхідно було отримати
консультацію у юриста, витрати значну
кількість коштів на сплату отриманих
юридичних послуг. Ці гроші були взяті
позивачем з сімейного бюджету та
витрачені не на свою родину, а на судове
поновлення своїх прав. Вказані витрати
також завдали позивачу психологічної
травми.

Таким чином, позивач вважає, що серед
інших доводів про обґрунтування суми
моральної шкоди, яку позивач просить
сплатити позивачу за спричинення
морального болю від нещасного випадку
на виробництві, може посилатися на
конкретні рішення судів, так як це є
свідченням рівності гідності позивача
до гідності осіб щодо яких вже
виносилися рішення судів.

Зокрема, Ухвалою Колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, яку я отримав на сайті Єдиного
державного реєстру судових рішень
винесено рішення за аналогічним
позовом громадянина України.

Так, Колегією суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ залишено в силі постанови судів
першої та апеляційної інстанції про
стягнення з роботодавця компенсації за
моральну шкоду у розмірі 28 500 грн. за
отримання морального болю, у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві, у
результаті якого громадянин отримав
травму у вигляді закритого
компресійного перелому хребта, упавши
з чотириметрової висоти. Рішенням МСЕК
від 22 лютого 2007 року йому встановлено 30
% втрати професійної працездатності,
тобто із розрахунку 950 грн. за 1% втрати
працездатності.

Приписами статті 46 Конституції України
(254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп,
громадянам надано право на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок власника, або уповноваженого
ним органу (роботодавця).

Стаття 153 Кодексу законів про працю
України встановлено, що забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Стаття 173 Кодексу законів про працю
України закріплено за потерпілим право
на відшкодування шкоди, заподіяної
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням
трудових обов'язків.

Згідно статті 237-1 КЗпП України,
відшкодування шкоди власником, або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я та у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

За ст. 1168 Цивільного кодексу України
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим у шкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Приписами статті 13 Закону України від 14
жовтня 1992 року № 2694-Х1І «Про охорону
~гаці» визначено, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному ттруктурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

На підставі ст. ст. 3,4, ст. 107 ЦПК України,
ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 1167, ч. 1 ст. 1168 ЦК України,
ч.1 ст. 6 Закону України «Про охорону
праці», ст. 237-1 КЗпП України, суд,–

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Шахта
імені ОСОБА_2» про стягнення моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Шахта імені ОСОБА_2» на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної йому в результаті
професійного захворювання у розмірі
12000 (дванадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ПАТ «Шахта імені ОСОБА_2» на
користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу у розмірі 321 (триста двадцять
одну гривню) 16 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через даний районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: