Справа № 444/1957/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/7963/13
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Сопошинської сільської ради
Жовківського району Львівської
області на ухвалу Жовківського
районного суду Львівської області від
21 жовтня 2013 року у справі за позовом
Сопошинської сільської ради
Жовківського району Львівської
області до СФГ «Клен», ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу та повернення
пам'ятника, -

в с т а н о
в и л а:

оскаржуваною ухвалою Жовківського
районного суду Львівської області від
21 жовтня 2013 року справу за позовом
Сопошинської сільської ради
Жовківського району Львівської
області до СФГ «Клен», ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу №25610/1 від 26.10.2012 року,
договору купівлі продажу №1 від 7.02.2013
року, повернення СФГ «Клен» пам'ятника
Т.Г. Шевченка - передано на розгляд у
Новодністровський міський суд
Чернівецької області.

Ухвалу оскаржила позивач Сопошинська
сільська рада Жовківського району
Львівської області в особі її
представника Кравчука П.І. Просить
ухвалу суду скасувати, а справу
направити для продовження розгляду до
Жовківського районного суду
Львівської області. Не погоджуючись з
ухвалою суду у скарзі вказують, що
мотиви стосовно передачі справи до
іншого суду наведені в ухвалі не є
переконливими. Так, на їх думку,
пам'ятник Т.Г. Шевченка, стосовно якого
виник спір (скульптор Одрехівський, 1971
рік, мармурова крихта, залізобетон,
охоронний номер 619), не є нерухомим
майном та відповідно справа не
підпадає під категорію справ виключної
підсудності, що повинні розглядатись
за місцезнаходженням майна як
помилково вважав суд. Навпаки вони
вважають, що згаданий пам'ятник є
рухомим майном, оскільки його
переміщення не призводить до його
знецінення чи зміни його призначення,
що є однією з ознак певного об'єкта як
нерухомого майна. Крім цього, вказаний
пам'ятник не внесений до державного
реєстру нерухомих пам'яток України за
категоріями національного та
місцевого значення пам'ятки, що теж
підтверджує те, що він не є нерухомим
майном. Окрім вказаного, спірний
пам'ятник є пам'яткою монументального
мистецтва саме Жовківського району, а
тому його незаконне переміщення в іншу
область не може бути підставою для
розгляду даної справи за
місцезнаходженням пам'ятника на даний
час. На їх думку, в даному випадку
підлягають застосуванню положення
статті 113 ч.1 ЦПК України і враховуючи,
що місцезнаходження одного із
відповідачів на території
Жовківського району Львівської
області справа підлягає розгляду саме
у Жовківському районному суді.

В судове засідання сторони (їх
представники) не з'явилися. Від
представника відповідача СФГ «Клен» -
Медвідя В.О. до суду надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку із хворобою та його
бажанням особисто брати участь у
розгляді справи, із поданням письмових
заперечень. Однак суд вважав за можливе
проводити розгляд справи у відсутності
осіб, що беруть участь у справі (їх
представників), та в судове засідання
не з'явились, враховуючи, що такі були
належним чином повідомленими про час
та місце розгляду справи, зважаючи на
вимоги ст. 305 ЦПК України, а також те, що
жодних доказів, які б підтверджували
факт хвороби представника СФГ «Клен»
(як причини неявки) суду представлено
не було, як не було наведено жодних
доводів, що вказували б на неможливість
вказаної юридичної особи забезпечити
явку у судове засідання іншого
представника, зокрема, і їх керівника.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть
участь у справі та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає та підстав для
скасування оскаржуваної ухвали суду -
немає.

Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали
та матеріалів справи у даному позові
заявлено три вимоги, що стосуються
одного і того ж об'єкта, а саме
згаданого вище пам'ятника Т.Г. Шевченка,
(скульптор Одрехівський, 1971 рік,
мармурова крихта, залізобетон,
охоронний номер 619). Вказана споруда
була розташована на земельній ділянці
в с.Сопошин Жовківського району
Львівської області, а на даний час
розташована у м.Новодністровськ
Чернівецької області, що підтверджено,
зокрема, і листом ГУМВС України у
Львівській області №7/Деп-2 від 16.01.2012
року та сторонами не оспорювалось.

Відповідно до змісту п. 42 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №3 від 1.03.2013 року
«Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» виключну
підсудність встановлено для позовів,
що виникають із приводу нерухомого
майна (частина перша статті 114 ЦПК).
Згідно з положеннями статті 181 ЦК до
нерухомого майна належать: земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
них, переміщення яких є неможливим без
їх знецінення та зміни їх призначення.

До об'єктів нерухомого майна ЦК
відносить житлові будинки, будівлі,
споруди, інше нерухоме майно (статті 331,
376).

Згідно змісту ст.ст. 1, 2 Закону України
"Про охорону культурної спадщини" -
нерухомий об'єкт культурної спадщини -
це об'єкт культурної спадщини, який не
може бути перенесений на інше місце без
втрати його цінності з археологічного,
естетичного, етнологічного,
історичного, архітектурного,
мистецького, наукового чи художнього
погляду та збереження своєї
автентичності. Пам'ятка культурної
спадщини (далі - пам'ятка) - об'єкт
культурної спадщини, який занесено до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України. Споруди (витвори) - твори
архітектури та інженерного мистецтва,
твори монументальної скульптури та
монументального малярства,
археологічні об'єкти, печери з наявними
свідченнями життєдіяльності людини,
будівлі або приміщення в них, що
зберегли автентичні свідчення про
визначні історичні події, життя та
діяльність відомих осіб.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що спір виник з приводу споруди
(твору монументальної скульптури), що є
пам'яткою культурної спадщини
місцевого значення, занесена до
переліку пам'яток історії та
монументального мистецтва
Жовківського району Львівської
області (охоронний номер 619-м),
нерухомим об'єктом культурної
спадщини, оскільки не може бути
перенесений на інше місце без втрати
його цінності з естетичного,
етнологічного, історичного,
архітектурного, мистецького, наукового
чи художнього погляду та збереження
своєї автентичності. Про втрату його
цінності при перенесенні, як пам'ятки
монументального мистецтва саме
Жовківського району Львівської
області, також посилається у своїй
скарзі і особа, яка її подала.
Враховуючи вказане спір виник з
приводу нерухомого майна.

Про те, що спір виник з приводу
нерухомого майна та вказаний пам'ятник
є нерухомим майном свідчить і те, що
такий розташований у м.Новодністровськ
Чернівецької області на окремому,
постійному, кам'яному, капітального
типу постаменті, який пов'язаний із
землею.

Крім цього, про всі ознаки пам'ятників
та монументів, як нерухомого майна
свідчать і вимоги «Порядку спорудження
(створення) пам'ятників і монументів»,
затвердженого спільним наказом №231/806
від 30.11.2004 року Державного комітету
України з будівництва та архітектури
та Міністерства культури і мистецтв
України, відповідно до якого для
спорудження пам'ятника (монумента)
необхідні рішення про спорудження
такого компетентного органу,
розроблення проектної документації на
спорудження (проект, робоча
документація), дозвіл на виконання
будівельних робіт, а також однією із
вимог є прийняття споруджених
пам'ятників (монументів) в
експлуатацію, що є ознакою виключно
нерухомого майна.

Тому, висновок суду першої інстанції
про те, що спір виник з приводу
нерухомого майна та повинен
розглядатись за його (майна, в даному
випадку пам'ятника) місцезнаходженням
у м.Новодністровськ Чернівецької
області є підставним, а доводи
апеляційної скарги, на думку колегії
суддів, відповідно - безпідставними.

Враховуючи вказане, положення п. 2 ч.1 ст.
116 ЦПК України, а також те, що розгляд
справи по суті Жовківським районним
судом Львівської області розпочато не
було суд вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а оскаржувану ухвалу
залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312
ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу позивача
Сопошинської сільської ради
Жовківського району Львівської
області на ухвалу Жовківського
районного суду Львівської області від
21 жовтня 2013 року - відхилити.

Ухвалу Жовківського районного суду
Львівської області від 21 жовтня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, є остаточною та
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А. Гірник