АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц7р. Головуючий в І
інстанції: Дзиговський Ю.В.
Доповідач: Чиркова К.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 17 дня колегія
суддів судової палати з розляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової
Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на заочне рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 19 червня 2013 року в справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи
- відділ державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні, Комсомольський
районний відділ у м. Херсоні управління
державної міграційної служби України
про виселення із жилого приміщення та
зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - відділ
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні, Комсомольський
районний відділ у м. Херсоні управління
державної міграційної служби України
про виселення із жилого приміщення та
зняття із реєстраційного обліку,
зазначаючи, що рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 18 березня 2010 року
задоволені позовні вимоги банку та в
рахунок погашення заборгованості
стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
в сумі 290350,63 грн.

На виконання рішення суду від 18.03.2010
року видано виконавчий лист за № 2-1076,
який переданий на примусове виконання
і за яким відкрито виконавче
провадження.

У ході примусового виконання рішення
суду державним виконавцем, шляхом
опису та арешту звернено стягнення на
предмет іпотеки, трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві
приватної власності.

У зв'язку з цим банком на ім'я ОСОБА_2
було направлено 20.10.2011 року письмову
вимогу про звільнення нею та ОСОБА_3
квартири протягом одного місяця з дня
отримання цієї вимоги, однак у
визначений строк відповідачі не
звільнили жиле приміщення.

З огляду на викладене та відповідно до
положень ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» позивач просив
суд виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного
обліку.

Заочним рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 19 червня
2013 року позов задоволено.

Суд виселив ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 із квартири АДРЕСА_1, зі
зняттям їх з реєстраційного обліку за
даною адресою.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із заявою про перегляд заочного
рішення, яка ухвалою суду від 17 жовтня
2013 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин
справи та неправильне застосування
судом норм матеріального права.
Зокрема, суд не врахував вимоги закону
щодо наявності у позивача правових
підстав для виселення, оскільки
відповідно до вимог ст.109 ЖК України та
положень ст.40 Закону України «Про
іпотеку» направлення письмової вимоги
про добровільне звільнення жилого
приміщення, що є предметом іпотеки
можливо лише після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
позасудового врегулювання спору.

Окрім того, письмову вимогу банку про
добровільне звільнення жилого
приміщення вона не отримувала, належні
докази про отримання нею саме цього
листа в матеріалах справи відсутні.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність і обґрунтованість
рішення суду в межах визначених ст.303
ЦПК України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом установлено і підтверджується
матеріалами справи, що 08.10.2008 року
відкрите акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України», який
змінив своє найменування на публічне
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_3 уклали
договір кредиту, за умовами якого банк
надав позичальнику кредит на споживчі
цілі в розмірі 270 000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 20,5% річних строком до 07.10.2018
року.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 08.10.2008 року між
банком та ОСОБА_2 було укладено договір
поруки за №08Р-169-159 та іпотечний договір
за №08Р-169-096 від 08.10.2008 року, предметом
якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1,
яка належить на праві власності ОСОБА_2

Позичальник взятих на себе зобов'язань
за кредитним договором не виконувала,
у зв'язку із чим банк у 2010 році
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 18 березня 2010 року
позовні вимоги банку задоволено.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2
на користь банку заборгованість за
кредитом в сумі 290350,63 грн., а також
судові витрати.

20.10.2011 року від банку на адресу
відповідачів була надіслана письмова
вимога про добровільне звільнення
квартири, яка є предметом іпотеки
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги та попереджено, що у разі
невиконання даних вимог, банк
звернеться до суду із заявою про
примусове виселення усіх мешканців із
переданого в іпотеку жилого
приміщення. Вказані повідомлення
отримані відповідачами 26.10.2011 року
(а.с.11-12).

Враховуючи встановлені судом
обставини та зважаючи, що за
обставинами справи відповідачі з часу
отримання письмової вимоги про
добровільне звільнення жилого
приміщення його не звільнили та не
вжили заходи для погашення кредитної
заборгованості, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
про виселення ОСОБА_3 ОСОБА_2 з квартири
АДРЕСА_1.

Висновки суду відповідають обставинам
справи в межах наданих сторонами
доказів та нормам матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, доказах і як
такі, що висновки суду не спростовують
підлягають відхиленню.

Посилання апелянта на відсутність у
позивача права на звернення до суду з
позовом про виселення за наявності
лише судового рішення про стягнення
заборгованості за кредитом та за
відсутності судового рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, позбавлені правового
обґрунтування, оскільки матеріалами
справи підтверджується, що реалізація
нерухомого майна, яке є предметом
іпотеки проводиться за згодою
кредитора, який є також
іпотекодержателем в межах процедури
виконавчого провадження тобто на
виконання судового рішення, а
положення ч.2 ст.109 ЖК України, на які
посилається апелянт регулюють порядок
дій кредитора в межах позасудового
врегулювання спору на підставі
укладеного договору.

Такими, що не заслуговують на увагу є
доводи апеляційної скарги відносно
неотримання апелянтом письмової
вимоги банку про добровільне
звільнення жилого приміщення, оскільки
письмова вимога банку отримана
відповідачами 26.10.2011 року, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи поштовим повідомленням про
вручення, а доказів на спростування
цієї обставини апелянтом не надано
(а.с.11-12).

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування чи зміни не має.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 19 червня
2013 року залишили без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: