Провадження № 2-6738/13
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Солом`янський районний суд м. Києва
в складі : головуючого судді -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, -
15.11.2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому
просить стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 1/4 частини доходу відповідача
щомісячно на кожну дитину, починаючи з
дня пред'явлення позову і до досягнення
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з
червня 2000 року по січень 2013 року вона
перебувала з відповідачем у шлюбі, від
якого в ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася
донька ОСОБА_5, а в ІНФОРМАЦІЯ_2 - син
ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу
неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_3
залишилася проживати з позивачкою, яка
на даний час самостійно несе всі
витрати по утриманню дітей. Відповідач
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків щодо утримання
дітей, матеріальної допомоги не надає.
Крім того позивачка зазначає, що на час
звернення до суду з позовом діти
навчаються в школі, що тягне за собою
додаткові витрати. Зважаючи на те, що
позивачка отримує незначну заробітну
плату, вона потребує матеріальної
допомоги для забезпечення гідних умов
життя, необхідних для розвитку дітей. З
наведених підстав просить позов
В судове засідання позивачка не
з'явилася. 11.12.2013 року подала суду, в
якій просить розглядати справу у її
відсутності та зазначає, що підтримує
позовні вимоги в повному обсязі, проти
ухвалення заочного рішення не
Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини своєї неявки суд не
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.
З урахуванням заяви позивачки, суд
вважає за можливе ухвалити заочне
рішення у справі на підставі наявних
доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 з 2000 року по 2013 рік перебували
в шлюбі.

Від шлюбу подружжя має неповнолітню
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується
свідоцтвом про народження від 16.12.2000
року НОМЕР_1, актовий запис №597,
свідоцтвом про народження від 26.05.2005
року НОМЕР_2, актовий запис №1138.

Статтею 180 СК України визначено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Водночас відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК
України, способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

Судом встановлено, що на час розгляду
справи діти проживають з матір'ю ОСОБА_1
та знаходяться на повному її утриманні.

Відповідач ухиляється від обов'язку по
утриманню дітей, матеріальну допомогу
не надає.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини,
прийнятої 44-ю сесією Генеральної
Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і)
інші особи, що виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здатностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини. Батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей
незалежно від того, перебувають вони в
шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Таким чином, враховуючи, що відповідач
не надає матеріальної допомоги на
утримання неповнолітніх ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, всі витрати несе позивачка, а
відповідно до вимог закону сторони
нарівні зобов'язані утримувати дітей
до досягнення ними повноліття та
створювати для них необхідні
передумови для розвитку і забезпечення
організації їх життя, суд приходить до
висновку про обґрунтованість вимог
ОСОБА_1 про стягнення з відповідача
аліментів.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184
цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 15.05.2006 №3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» роз'яснено, що відповідно до
ч. 3 ст. 70 Закону України «Про
виконавче провадження» розмір
аліментів не повинен перевищувати 50
відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо
стягуються аліменти на двох і більше
дітей, суд визначає єдину частку від
заробітку (доходу) матері, батька на їх
утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Враховуючи положення, зокрема, ч. 2 ст.
182, ч. 2 ст. 183, ст. 191 СК України, а також те,
що відповідач фізично здоровий та має
можливість сплачувати аліменти, інших
неповнолітніх дітей на утриманні не
має, суд приходить до висновку про
часткове задоволення позову та
стягнення на користь позивачки
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в розмірі 1/3
частини від доходу відповідача
щомісяця, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку на кожну дитину, починаючи з 15.11.2013
року і до досягнення найстаршою
дитиною повноліття.

З урахуванням того, що позивачка
звільнена від сплати судового збору за
подачу позову про стягнення аліментів
і суд прийшов до висновку про
задоволення позову, з відповідача
відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню на користь держави
судовий збір в розмірі 229,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 180-184, 191 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60,
88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від
доходу відповідача щомісяця, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на кожну
дитину, починаючи з 15.11.2013 року і до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем
шляхом подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду м. Києва через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: