Провадження № 2/470/284/13
Справа № 470/938/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2013 року
смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1, його
представника - адвоката ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, завідувача сектора
захисту прав, свобод і законних
інтересів дітей служби у справах дітей
Березнегуватської
райдержадміністрації ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, служби у справах дітей
Березнегуватської районної державної
адміністрації про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2013 року позивач звернувся з
позовом до відповідача, в якому
зазначив, що 15.11.2011 року між ним та
відповідачкою було укладено шлюб. Від
шлюбу вони мають малолітню доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя між
ними не склалося, шлюбні стосунки
повністю припинені, а тому просив
розірвати між ними шлюб. Також просив
визначити місце проживання їх спільної
малолітньої доньки з ним,оскільки
відповідач не створила належні умови
для виховання, розвитку та проживання
дитини, не здійснює за нею належного
догляду і не займається вихованням
дитини.

Позивач в судове засідання з’явився,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 (на
підставі ордеру та договору про
надання правової допомоги) позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
пояснила, що відповідач не займається
вихованням дитини, не здійснює догляд
за нею, позивачем створені кращі умови
для нормального виховання, розвитку та
проживання дитини, донька є його єдиною
дитиною, а тому її місце проживання
слід визначити з батьком.

Відповідач позовні вимоги визнала
частково. Суду пояснила, що не
заперечує проти розірвання шлюбу з
позивачем. Окрім малолітньої ОСОБА_4,
вона має ще трьох неповнолітніх дітей
та матір - інваліда, з якими вона
проживає у придбаному нею та її
матір’ю будинку.Батьком дворічної
донька ОСОБА_4 є позивач, вона не
заперечує проти участі у виховані
доньки позивачем та спілкування з ним,
але вважає, що дитини повинна проживати
з нею, оскільки нею створені всі
належні умови для догляду за нею та її
виховання.

Представник служби у справах дітей
Березнегуватської районної державної
адміністрації (за довіреністю) надав
висновок щодо визначення місця
проживання малолітньої ОСОБА_5 Суду
пояснив, що дитина відповідно до
проведених ним обстежень умов
проживання обох батьків повинна
проживати з матір’ю.

Вислухавши думку осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи та наявні в ній докази суд
доходить до наступного.

Судом встановлено, що 15 листопада 2011
року між позивачем та відповідачем
було укладено шлюб, який зареєстровано
виконавчим комітетом Висунської
сільської ради Березнегуватського
району Миколаївської області, про що
було складено відповідний актовий
запис № 13 ( а.с.9).

Від шлюбу сторони мають малолітню
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
її народження серії І – ФП №190576
виданого 08 листопада 2011 року,
виконавчим комітетом Висунської
сільської ради Березнегуватського
району Миколаївської області, про що
було складено відповідний актовий
запис № 19.

Сторони майже півтора року проживають
окремо, шлюбно - сімейні відносини між
ними фактично припинені. Причиною
розпаду їх сім’ї є відсутність
взаєморозуміння, поновлювати шлюбні
стосунки сторони не бажають. Тобто
сім’я припинила своє існування
остаточно, подальше її збереження
неможливе.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Після фактичного припинення шлюбних
відносин малолітня дитина залишилась
проживати з матір’ю у с.Висунськ
Березнегуватського району, яка окрім
неї має трьох неповнолітніх дітей та
доглядає за матір’ю – інвалідом, про
що свідчать власні пояснення
відповідача та довідка виконавчого
комітету Висунської сільської ради
Березнегуватського району
Миколаївської області від 10.04.2013 року
(а.с.12) Позивач повернувся до
смт.Березнегувате, де проживає
ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі своєю матір’ю та
племінницею ( а.с.13). Відповідач не
перешкоджала йому спілкуватися з
дитиною, малолітня ОСОБА_5 по декілька
тижнів проживала у батька.

Але, оскільки стосунки між сторонами не
доброзичливі, між ними не досягнуто
згоди щодо місця проживання їх
малолітньої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватись органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини, береться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов’язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини стан її здоров’я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідно до
наданих позивачем характеристик
Березнегуватської селищної ради
Березнегуватського району
Миколаївської області (а.с.14) та
депутата Березнегуватської селищної
ради (а.с.15) позивач за місцем свого
проживання характеризується
позитивно, веде звичайний спосіб життя,
шкідливих звичок не має. Але з акту
обстеження житлово – побутових умов
проживання сім’ї позивача від 16 липня
2013 року, убачається, що він не є
власником зазначеного будинку,
незважаючи на більшу кількість кімнат
у будинку ніж у відповідача, до будинку
припинене газопостачання, мається
тільки пічне опалення. Крім цього, з
пояснень самого позивача він не здобув
повну середню освіту, закінчив 6 класів
загально – освітньої школи,оскільки
вимушений був допомагати по
господарству, заготовлювати дрова для
опалення будинку. Постійного місця
роботи позивач не має, в пошуках роботи
вимушений виїжджати на тривалий час за
межі місця проживання, відповідно не
має постійного доходу, про що свідчать
його пояснення про те, що він мав
заборгованість по сплаті аліментів на
дитину.

За висновком служби у справах дітей
Березнегуватської
райдержадміністрації від 17 вересня 2013
року доцільним є проживання
малолітньої дитини разом з її матір’ю,
відповідачем по справі (а.с.22). Згідно
висновку, будинок відповідача
перебуває у належному стані, її діти
доглянуті, забезпечені одягом,
харчуванням, предметами необхідними
для їх всебічного розвитку, під
соціальним супроводом та на обліку у
службі у справах дітей родина
відповідачки не перебуває. Зазначені
обставини підтверджуються також
показами свідка ОСОБА_6, актом
обстеження родини ОСОБА_3 складеного
депутатом Висунської сільської ради
Березнегуватського району
Миколаївської області (а.с.35),
характеристикою Висунської
загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів
від 17.09.2013 року, з яких вбачається що
діти відповідача відвідують школу та
дошкільні навчальні заклади, гуртки,
тобто зазначене свідчить, що
відповідач відповідально ставиться до
виконання своїх батьківських
обов’язків, як щодо малолітньої ОСОБА_5
так і до інших своїх дітей.

Суд не приймає до уваги доводи
представника позивача щодо того, що
відповідач негативно
характеризується за місцем проживання,
схильна до правопорушень, не
займається доглядом та вихованням
дитини оскільки вони спростовуються
доказами дослідженими в судовому
засіданні, показаннями свідків ОСОБА_6,
представника служби у справах дітей
Березнегуватської
райдержадміністрації ОСОБА_4

Також суд критично оцінює показання
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які є близькими
родичами позивача та перебувають у
конфлікті з відповідачкою.

Тобто жодних доказів які б свідчили про
неналежне виконання відповідачкою
своїх материнських обов’язків,
недбале ставлення до доньки та
негативний вплив на її особистість
немає.

Відповідно до положення принципу 6
Декларації прав дитини від 20 листопада
1959 року – малолітня дитина не повинна,
крім випадків коли є виключні
обставини, бути розлучена з матір’ю,
тому суд оцінивши докази як кожен
окремо так і всі в сукупності приходить
до висновку, що відсутні такі виняткові
обставини, за яких малолітня дівчинка
має бути розлучена зі своєю матір’ю,
тому позовні вимоги позивача, щодо
визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_4 разом з ним, не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору служби у справах
дітей Березнегуватської районної
державної адміністрації про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дитини - задовольнити
частково.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 15
листопада 2011 року, виконавчим
комітетом Висунської сільської ради
Березнегуватського району
Миколаївської області, актовий запис №
13 - розірвати.

Витрати пов’язанні з реєстрацією
розірвання шлюбу покласти на ОСОБА_1.

В частині позовних вимог про
визначення місця проживання
малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з її батьком ОСОБА_1 за
адресою: вул. Ціолковського, 5
смт.Березнегувате Миколаївської
області - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Миколаївської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.Ф.Орлова