Справа № 335/3569/13-ц 2/335/1407/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

02 жовтня 2013 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя в складі головуючого судді
Воробйова А.В., при секретарі Зубович
А.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особи МКП „Основаніє",
орган опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Орджонікідзевському району,
територіальна громада в особі
Запорізької міської рада про
визначення порядку користування
квартирою та розподіл особових
рахунків, зустрічним позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4, треті
особи сектор у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя, орган опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Орджонікідзевському
району, територіальна громада м.
Запоріжжя в особі Запорізької міської
рада про визнання втративши ми право
користування житловим приміщенням та
розподілу особового рахунку, -

в с т а н о в
и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_5 про визначення
порядку користування квартирою та
розподіл особових рахунків.

ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання осіб такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням, встановлення
порядку користування житловим
приміщенням та розподіл особового
рахунку.

Ухвалою суду від 20.05.2013 року зустрічну
позовну заяву об'єднано в одне
провадження з первісним позовом.

У первісному позові ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 вказують наступне.

На підставі рішення Запорізької
міської ради №1884 від 26.03.1992 року ОСОБА_1
одержано ордер на квартиру за адресою
АДРЕСА_3. Разом з ним в зазначеній
квартирі мешкають його доньки ОСОБА_2,
ОСОБА_3, онука ОСОБА_4, а також колишня
дружина ОСОБА_5, шлюб з якою було
розірвано рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 08.08.2012 року.

Квартира АДРЕСА_3 є не приватизованою і
складається з трьох кімнат житловою
площею 38,1 кв.м., з яких: 1-а кімната
площею 11,5 кв.м., 2-а кімната площею 9,2
кв.м., 3-я кімната площею 17,4 кв.м.. Також є
не житлові приміщення, які складаються
з кухні площею 9,5 кв.м., коридору площею
11,6 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м.,
ванної площею 2,9 кв.м., комори площею 0,7
кв.м., балкону площею 1,62 кв.м., лоджії
площею 1,62 кв.м..

Оскільки шлюбні відносини між ОСОБА_1
та ОСОБА_5 припинилися задовго до
офіційного розірвання шлюбу, остання
тривалий час займала та користувалася
двома кімнатами „1" та „2", а ОСОБА_1 з
доньками ОСОБА_2, ОСОБА_3 та онукою
ОСОБА_4 вимушені були мешкати в одній
кімнаті „3".

Крім того, ОСОБА_5 не сплачувала жодного
рахунку за комунальні послуги та
постійно створювала умови для
нестерпного проживання під одним
дахом. Із-за відмови ОСОБА_5 вони не
мають можливості скористатися своїм
правом на приватизацію житлового
приміщення.

На неодноразові пропозиції щодо зміни
договору користування житловим
приміщенням і розподіл особового
рахунку по оплаті комунальних послуг,
ОСОБА_5 відмовляється.

У зв'язку з категоричною відмовою
ОСОБА_5 брати участь у сплаті
комунальних послуг, перешкоджання
використання права на приватизацію
квартири, створенні нестерпних умов
проживання, вони змушені звернутися до
суду з вимогою визначити порядку
користування спірною квартирою та
розподілу особового рахунку.

На підставі викладеного позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 просять:
визначити порядок користуванні
квартирою АДРЕСА_3 наступним чином -
кімнати „1" та „3" площею 11,5 кв.м. та 17,4
кв.м. відповідно, виділити в
користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_4; кімнату „2" площею 9,2 кв.м.
виділити в користування ОСОБА_5; у
спільному користуванні залишити
нежитлові приміщення, які складаються
з кухні площею 9,5 кв.м., коридору площею
11.6 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м.,
ванної площею 2,9 кв.м., комори площею 0,7
кв.м.; зобов'язати МКП „Основаніє"
розділити особовий рахунок по сплаті
комунальних послуг між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5.

ОСОБА_5 у зустрічному позові просить:
визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її
неповнолітню донько ОСОБА_4, такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_3; встановити порядок
користування квартирою АДРЕСА_3,
виділивши їй в користування кімнату
площею 11,5 кв.м. та кімнату площею 9,5
кв.м., ОСОБА_1 виділити в користування
кімнату площею 17,4 кв.м., а кухню площею
9,5 кв.м., коридор площею 11,6 кв.м.,
вбиральню площею 1,3 кв.м., ванну площею
0,7 кв.м. залишити в їх загальному
користуванні; розділити між нею та
ОСОБА_1 особовий рахунок по сплаті
житлово-комунальних та інших послуг,
пов'язаних з утриманням квартири за
адресою АДРЕСА_3.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5
мотивує наступним.

Їхні з ОСОБА_1 доньки та онука з часу їх
одруження мешкають окремо, зі своїми
родинами. ОСОБА_2 з 2004 року мешкає за
адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_3 та її
неповнолітня донька ОСОБА_4 з 2006 року
мешкають за адресою АДРЕСА_2.

Вважає, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її
неповнолітня донька ОСОБА_4 втратили
право користування спірною квартирою у
зв'язку з тим, що не мешкають в ній понад
шість місяців.

Крім того, ОСОБА_1, після припинення
сімейних відносин, самостійно та
добровільно зайняв кімнату площею 17,4
кв.м. і вільно користується нею, а вона
займає дві кімнати площею 9,2 кв.м. та 11,5
кв.м, а інші приміщення знаходяться у
їхньому спільному користуванні, що
свідчить про те, що між ними фактично
склався певний порядок користування
спірної квартирою. Вона вважає, що не
має підстав змінювати цей порядок
користування спірною квартирою та
виділити кожному з них відповідне
приміщення для укладення окремих
договорів найму спірної квартири.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4
первісний позов підтримали,
наполягаючи на обставинах та підставах
викладених у позовній заяві. Просять
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 первісний позов не
визнала. Вважає позовні вимоги
необґрунтованими, недоведеними і
такими, що не підлягають задоволенню.
Просить в задоволенні позову
відмовити.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5
позов підтримала, наполягаючи на
обставинах та підставах викладених у
позові. Просить зустрічні позовні
вимоги задовольнити.

Відповідачі за зустрічним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4, позов не
визнали. Вважають зустрічні позовні
вимоги необґрунтованими, недоведеними
і такими, що не підлягають задоволенню.
Просять в задоволенні позову
відмовити.

Представник третьої особи МКП
„Основаніє" - Пінаєв В.В. в судовому
засіданні пояснив, що будинок АДРЕСА_3
знаходиться на балансі МКП
„Основаніє". Він підтримує первісний
позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Вважає що
запропонований позивачами порядок
користування спірною квартирою
відповідає вимогам діючого
законодавства. Зустрічний позов вважає
необґрунтованим і просить в задовленні
зустрічних позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Орджонікідзевському району ОСОБА_8, в
судове засідання не з'явилася. Суду
надала письмову заяву у якій просила
розгляду справу за її відсутності та
при ухваленні рішення врахувати
інтереси неповнолітньої ОСОБА_4.

Представник третьої особи
Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі
Управління державної міграційної
служби України в Запорізькій області в
судове засідання не з'явився. Суду
надав заяву про розгляду справи за його
відсутністю.

Ухвалою суду від 20.09.2013 року до участі у
справі в якості третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору залучено територіальну
громаду м. Запоріжжя в особі
Запорізької міської ради.

Представник Запорізької міської ради в
судове засідання не з'явився, причину
не явки суду не повідомив. Про час та
місце розгляду справи повідомлявся у
встановленому законом порядку.

У відповідності до ст.169 ЦПК України, з
урахуванням думки осіб, які брали
участь у розгляді справи, суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутність представників третіх осіб,
що не з'явилися, на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у розгляді справи, дослідивши
надані докази в їх сукупності, суд
вважає, що первісний позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 підлягає
задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_5
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Запорізької міської ради №1884
від 26.03.1992 року ОСОБА_1 одержано ордер на
квартиру за адресою АДРЕСА_3.

Разом з ним в зазначеній квартирі
зареєстровані ОСОБА_1, його доньки
ОСОБА_2, ОСОБА_3, онука ОСОБА_4, а також
колишня дружина ОСОБА_5, шлюб з якою
було розірвано рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 08.08.2012 року.

Квартира АДРЕСА_3 є власністю
територіальної громади м. Запоріжжя в
особі Запорізької міської ради та
знаходиться на балансі МКП
„Основаніє".

Згідно технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_3 складається з трьох кімнат
житловою площею 38,1 кв.м., з яких: 1-а
кімната площею 11,5 кв.м., 2-а кімната
площею 9,2 кв.м., 3-я кімната площею 17,4
кв.м.. Також є не житлові приміщення, які
складаються з кухні площею 9,5 кв.м.,
коридору площею 11,6 кв.м., вбиральні
площею 1,3 кв.м., ванної площею 2,9 кв.м.,
комори площею 0,7 кв.м., балкону площею 1,62
кв.м., лоджії площею 1,62 кв.м..

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_5, суд виходить з
наступного.

Конституція України у ст.47 проголошує,
що кожен має право на житло. Держава
гарантує не тільки свободу його
придбання, але й можливість
стабільного користування житлом, його
недоторканість, а також недопущення
примусового позбавлення житла, не
інакше, як на підставі закону і за
рішенням суду.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Статтею 71 ЖК УРСР передбачена
можливість збереження жилого
приміщення за відсутніми наймачами або
членами їх сімей протягом шести
місяців або протягом більш тривалого
часу при наявності конкретних
обставин, перелічених також в ст. 71
цього ж кодексу, зокрема призовна та
строкова військова служба, тимчасовий
виїзд з постійного місця проживання за
умовами і характером роботи або у
зв'язку з навчанням, поміщенням дитини
(дітей) на виховання в дитячий заклад,
до родичів, опікуна чи піклувальника,
виїздом у зв'язку з виконанням
обов'язків опікуна (піклувальника),
влаштування непрацездатних осіб, у
тому числі дітей-інвалідів, у
будинку-інтернаті та іншій установі
соціальної допомоги, виїзду на
лікування в лікувально-профілактичний
заклад, взяття під варту або
засудження).

Тимчасова відсутність особи може бути
безперервною, але не повинна
перевищувати шести місяців. Початок
відліку часу відсутності визначається
від дня, коли особа залишила
приміщення. Повернення особи до
житлового приміщення, яке вона займала,
перериває строк тимчасової
відсутності. Таким чином, у разі
встановлення судом факту лише
тимчасової відсутності наймача за
місцем мешкання, строк якого не
перевищує шести місяців, підстав для
визнання його таким, що втратив право
користування житловим приміщення
немає.

При цьому під тимчасовою відсутністю
розуміються такі випадки, коли особа
протягом певного часу не проживає в
жилому приміщенні, але інтересу щодо
користування ним не втрачає в силу
закону. Тимчасова відсутність повинна
нести безперервний характер. Якщо
особа повертається на місце
проживання, вважається, що
переривається і строк тимчасової
відсутності.

Відповідно до ст.10 ч.2 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Статтею 11 ч.1 ЦПК України, встановлено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших особі, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ч.ч.1, 3, 4 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставина, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В підтвердження своїх позовних вимог в
частині визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її
неповнолітню доньку ОСОБА_4, такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_3, ОСОБА_5 надані такі докази:
акти опитування сусідів від 07.05.2013 року,
від 10.06.2013 року складені МКП
„Основаніє", рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 08.08.2012 року про
розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1, в
якому встановлено, що їхні
неповнолітні діти мешкають окремо з
моменту їх одруження; довідку №232 від
13.06.2013 року видану МКП „Основаніє" на
підставі акту від 10.06.2013 року, а також
судом допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Суд вважає, що рішення
Орджонікідзевського районного суду
від 08.08.2012 року не може бути належним
доказом, оскільки винесено у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
розірвання шлюбу і місце проживання
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її неповнолітню
доньки ОСОБА_4 не було предметом
судового розгляду.

Акти опитування сусідів від 07.05.2013 року,
від 10.06.2013 року складені МКП
„Основаніє" зі слів ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, пояснили, що
мешкають у будинку АДРЕСА_3. Їм відомо
що в квартирі АДРЕСА_3 вказаного
будинку мешкають ОСОБА_5 та ОСОБА_1.
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вони бачать у дворі
будинку один-два рази не місяць. Їм
відомо, що останні після одруження
мешкають зі своїми родинами за іншою
адресою. При складанні актів про не
проживання, до квартири вони не
заходили.

Суд вважає, що вищезазначені Акти
опитування сусідів та свідчення
ОСОБА_9, ОСОБА_10 не можуть переконливо
доводити факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відсутні у спірному житловому
приміщення понад встановлені законом
строки.

Крім того, допитані за клопотанням
представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 пояснювали, що
мешкають у будинку АДРЕСА_3. Їм відомо
що в квартирі АДРЕСА_3 вказаного
будинку мешкають ОСОБА_5 та ОСОБА_1.
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вони бачать у дворі
будинку один-два рази не місяць.

Тобто, допитані судом свідки
підтвердили, що відсутність ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 у спірному житловому приміщенні
не несе безперервний характер та
останні втратили інтерес до спірної
квартири.

Крім того, в суді ОСОБА_2, ОСОБА_3
пояснювали, що після одруження
продовжують періодично мешкати в
квартирі АДРЕСА_3, залишаються там на
ніч. Більше шести місяців у квартирі
відсутніми не були. У квартирі
знаходяться їхні особисті речі. Вони
сплачують комунальні послуги, що
підтверджується оглянутими в судовому
засіданні оригіналами квитанцій про
сплату житлово-комунальних послуг.

Суд вважає, що ОСОБА_5 не доведено факт
тимчасової відсутності ОСОБА_13 та
ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_3, строк якої
перевищує шести місяців, тому підстав
для визнання їх такими, що втратили
право користування житловим
приміщення нема.

Крім того, щодо зустрічних вимог ОСОБА_5
про визнання такою, що втратила право
користування спірною квартирою
неповнолітньої доньки ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
суд вважає, що такі вимоги не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Так, згідно зі ст.160 СК України, місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права
дитини, яка ратифікована постановою
Верховної ради №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Неповнолітня донька відповідача за
зустрічним позовом є членом його сім'ї
та її не проживання у спірній квартирі
пов'язане з поважними причинами, а саме
відсутністю можливості вирішення
цього питання самостійно в силу свого
віку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
зустрічні позовні вимоги
необґрунтованими, недоведеними і
такими, що не підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Задовольняючи первісні позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4, суд
виходить з наступного.

Згідно частин 1 та 2 ст.104 ЖК України член
сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з
ним окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам статті 63 цього
Кодексу. У разі відмовлення членів
сім'ї дати згоду на укладення
окремого договору найму, а також у
разі відмови наймодавця в укладенні
такого договору спір може бути
вирішено в судовому порядку.

Відповідно до ст.63 ЖК України,
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї
чи

кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок. Не можуть бути
самостійним предметом договору найму:
жиле приміщення, яке хоч і є
ізольованим, проте за розміром менше
від встановленого для надання одній
особі (частина перша статті 48), частина
кімнати або кімната, зв'язана з іншою
кімнатою спільним входом, а також
підсобні приміщення ( кухня, коридор,
комора тощо).

Запропонований позивачами ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 порядок користування
квартирою, відповідає вимогам ст.63 ЖК
України, оскільки всі три кімнати у
квартирі АДРЕСА_3 є ізольованими, тому
суд вважає можливим визначити порядок
користування квартирою наступним
чином:

- кімнати 1 та 3 площею 11,5 кв.м. та 17,4 кв.м.
відповідно, виділити в користування
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4; кімнату 2
площею 9,2 кв.м. виділити в користування
ОСОБА_5; залишити у спільному
користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5
кухню площею 9,5 кв.м.; коридор площею 11,6
кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м.; ванну
площею 2,9 кв.м., комору площею 0,7 кв.м. та
зобов'язати МКП „Основаніє" розділити
особові рахунки по сплаті комунальних
послуг між ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 63, 71, 72,104 ЖК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 62, 84, 88, 209, 213, 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_4 - задовольнити.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_3 наступним чином:

- кімнати 1 та 3 площею 11,5 кв.м. та 17,4 кв.м.
відповідно, виділити в користування
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4;

- кімнату 2 площею 9,2 кв.м. виділити в
користування ОСОБА_5;

- залишити у спільному користуванні
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5
кухню площею 9,5 кв.м.; коридор площею 11,6
кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м.; ванну
площею 2,9 кв.м., комору площею 0,7 кв.м..

Зобов'язати МКП „Основаніє" розділити
особові рахунки по сплаті комунальних
послуг між ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.В. Воробйов