Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Василевича В.С.,

секретар судового засідання - Пиляй
І.С.,

з участю Фурманюка С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії „Оранта" на рішення
Березнівського районного суду від 01
листопада 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
„Оранта" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Березнівського районного
суду від 01 листопада 2013 року позов
задоволено частково: стягнуто з
відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії „Оранта" (далі ВАТ НАСК
„Оранта") на користь ОСОБА_2 19 696 грн. 76
коп. у відшкодування матеріальної
шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1000
грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У поданій на вказане рішення
апеляційній скарзі скаргу ВАТ НАСК
„Оранта" покликалося на його
незаконність та необгрунтованість
через неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

ВАТ НАСК „Оранта" доводило, що саме
груба необережність потерпілого
ОСОБА_2 (перебування в нетверезому
стані та порушення правил дорожнього
руху) сприяла виникненню шкоди, а тому
відповідно до ч.2 ст. 1193 ЦК України
розмір відшкодування мав бути
зменшений.

Постановою про закриття кримінальної
справи №4-89-12 від 29 вересня 2012 року, яка
в подальшому була скасована
постановою Березнівського районного
суду було встановлено, що ОСОБА_2 був
доставлений до Березнівської ЦРЛ в
стані алкогольного сп'яніння, у ОСОБА_3
ознак сп'яніння або перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують увагу та швидкість реакції, не
виявлено.

Проведеною авто-технічною експертизою
№310 від 25.09.2012 року встановлено, що в
дорожній обстановці, яка склалася,
водій автомобіля ОСОБА_3 не мав
технічної можливості уникнути наїзду
на пішохода шляхом застосування
екстреного гальмування з зупинкою
керованого ним автомобіля до місця
наїзду. В діях водія автомобіля Ауді 100
вбачається невідповідність вимогам
п.12.2 ПДР, порушення вимог якого не
знаходиться в причинному зв'язку з
настанням даної ДТП, оскільки відстань
видимості дороги визначає максимально
припустимий зупинений шлях
транспортного засобу. Оскільки на
проїжджій частині дороги не повинно
бути перешкод, які водій не може
завчасно виявити, водій при виборі
швидкості має право орієнтуватися
тільки на відомий (очікуваний)
подразник одного типу - зміну видимості
елементів дороги.

________________________________________________________________________
__________________________

Справа №555/612/13-ц
Головуючий в суді І інст. -
Мельничук Н.В.

Провадження № 22-ц /787/2375/2013р.
Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Враховуючи наведене, ВАТ НАСК „Оранта"
просило рішення Березнівського
районного суду від 01 листопада 2013 року
скасувати.

Представник ВАТ НАСК „Оранта" Фурманюк
С.В. в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити.

ОСОБА_2 у встановленому законом
порядку, завчасно був повідомлений про
час і місце розгляду справи, однак до
суду не з'явився і причин неявки не
повідомив, а тому колегія суддів
прийшла до висновку про можливість
розгляду справи за його відсутності.

ОСОБА_3 до суду не з'явився, а подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності та заперечення на
апеляційну скаргу, за змістом яких
просив її задоволити частково.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів, справи
водій ОСОБА_3 застрахував свою
цивільно-правову відповідальність
перед третіми особами (забезпечений
транспортний засіб Ауді-100 д.н.з.
НОМЕР_1), що підтверджується страховим
полісом ВАТ НАСК „Оранта за № АВ 2128947,
термін дії якого з 19 грудня 2011 року по 18
грудня 2012 року включно.

Під час дії цього страхового полісу, 13
липня 2012 року приблизно о 00.30 год.,
ОСОБА_3 на автодорозі поблизу с.
Кургани Березнівського району,
рухаючись на автомобілі Ауді-100 д.н.з.
НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_2, який знаходився в стані
алкогольного сп'яніння на проїзній
частині дороги в лежачому стані,
внаслідок чого він отримав тілесні
ушкодження середнього ступеня
тяжкості.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та вірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
однак припустився помилки
застосовуючи норму ст.1193 ЦК України.
Прийшовши до висновку що груба
необережність потерпілого може
впливати на розмір відшкодування, суд
не зменшив це відшкодування та не
обґрунтував відмову в такому
зменшенні, а задовольнив позов в
повному обсязі за виключенням
франшизи..

Відповідно до ч.2 ст.1193 Цивільного
Кодексу України, якщо груба
необережність потерпілого сприяла
виникненню або збільшенню шкоди, то
залежно від ступеня вини потерпілого (а
в разі вини особи, яка завдала шкоди, -
також залежно від ступеня її вини)
розмір відшкодування зменшується,
якщо інше не встановлено законом.

Згідно роз'яснень даних в п.4 та 7
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України „Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки " № 4 від 1 березня
2013 року, відсутність складу злочину в
діях завдавача шкоди не означає
відсутності його вини для
цивільно-правової відповідальності.
Якщо груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого, якщо інше не встановлено
законом, розмір відшкодування з особи,
яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, має бути
зменшено (але не може бути повністю
відмовлено у відшкодуванні шкоди).
Підставою для цього може бути груба
необережність потерпілого
(перебування у нетверезому стані,
нехтування правилами безпеки руху
тощо), а не проста необачність. Саме по
собі перебування у нетверезому стані
не є прикладом грубої необережності,
якщо при цьому не було порушено правила
дорожнього руху.

Дослідженими докази по справі, судом
першої інстанції встановлено факт
перебування ОСОБА_2 в нетверезому стані
та порушення ним правил дорожнього
руху, які сприяли виникненню шкоди,
однак належної оцінки цій обставині
місцевим судом дано не було.

За таких обставин, рішення в частині
визначення розміру спричиненої
матеріальної шкоди, з урахуванням
наведених вище обставин, підлягає
зміні, а сума, належна до відшкодування,
-зменшенню з 19696,76 грн. до 10000 грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків суду.

В частині стягнення моральної шкоди
рішення не оскаржувалось.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 307, ст. 309, 313-314, 316,317
ЦПК України , колегія суддів,

В И
Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
„Оранта" задовольнити частково.

Рішення Березнівського районного суду
від 01 листопада 2013 року змінити,
зменшивши розмір суми стягненої
матеріальної шкоди з відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
„Оранта" на користь ОСОБА_2 з 19 696
(дев'ятнадцять тисяч шістсот дев'яносто
шість) грн. 76 коп. до 10000 (десять тисяч)
грн.

В решті рішення залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: