У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2013 року
Суддя Підволочиського
районного суду Тернопільської області

Могачевська В.Й., вивчивши
позовну заяву ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса Підволочиського районного
нотаріального округу Тернопільської
області та третьої особи – Головного
управління Держземагенства у
Тернопільській області про
зобов”язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Підволочиського
районного суду із позовною заявою до
приватного нотаріуса Підволочиського
районного нотаріального округу
Тернопільської області, третьої особи
– Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області, в якій просив зобов”язати
приватного нотаріуса Підволочиського
районного нотаріального округу ОСОБА_2
вчинити нотаріальну дію : посвідчити
договір про передачу права власності
на земельну ділянку для ведення
товарного сільськогогподарського
виробництва площею 0.4334 га , кадастровий
номер 010020017, котра розташована на
території Староскалатської сільської
ради Підволочиського району
Тернопільської області, на підставі
розпорядження Підволочиської районної
державної адміністрації « Про
припинення права власності на земельну
ділянку та прийняття її до земель
державної власності » № 143 – од від 24. 05.
2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 23 жовтня 2013 року
приватний нотаріус Підволочиського
районного нотаріального округу
Тернопільської області ОСОБА_2
відмовив у вчиненні нотаріальної дії –
посвідченні договору про передачу
права власності на земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 0.4334 га , кадастровий номер
010020017, яка розташована на
території Староскалатської сільської
ради Підволочиського району
Тернопільської області. Підставою для
відмови у вчиненні нотаріальної дії є
посилання на пункт 15 Перехідних
положень Земельного кодексу України.

Вважає дії нотаріуса незаконними,
оскільки для вчинення нотаріальної дії
нею було подано : розпорядження голови
Підволочиської районної державної
адміністрації № 143-од від 24.05.2013 року «
Про припинення права власності на
земельну ділянку та прийняття її до
земель державної власності», наказ
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області №
ТН/:01:002/00000109 від 24.07. 2013 року про
припинення права власності на земельну
ділянку та прийняття її до земель
державної власності, відповідно до
якого було припинено право власності
на земельну ділянку площею 0,4334,
кадастровий номер 010020017, котра
розташована на території
Староскалатської сільської ради
Підволочиського району Тернопільської
області , що посвідчене Державним актом
серії ЯМ № 382363, зареєстрованого в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за № 03658
від 14.12. 2012 року. Вказану земельну
ділянку було прийнято до складу земель
сільськогосподарського призначення
державної власності в
адміністративних межах :
Староскалатська сільська рада
Підволочиського району Тернопільської
області.

Вважає, що на підставі наведеного
наказу Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області № ТН/:01:002/00000109 від 24.07. 2013
року відповідач по справі
зобов”язаний був вчинити нотаріальну
дію – посвідчити договір про передачу
права власності на земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 0,4334, кадастровий номер
010020017, що розташована на території
Староскалатської сільської ради
Підволочиського району Тернопільської
області.

Ознайомившись із доданими до позовної
заяви доказами, вважаю, що слід
відмовити у відкриті провадження у
справі, виходячи з таких міркувань.

Згідно з вимогами ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства спори щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
з цивільних, житлових, земельних ,
сімейних , трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Оскільки в своїй позовній заяві
позивач вважає незаконними дії
нотаріуса, який відмовив у посвідченні
договору про передачу права власності
на земельну ділянку, даний спір повинен
вирішуватися в порядку
адміністративного судочинства, так як
відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 17 КАС
України – юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно –
правові спори , зокрема : спори фізичних
чи юридичних осіб із суб”єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень ( нормативно – правових актів чи
правових актів індивідуальної дії; …
спори, що виникають з приводу укладання
, виконання, припинення, скасування чи
визнання нечинними адміністративних
договорів …

Крім того, в п. 8 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 8 від 20 травня 2013 року « Про окремі
питання юрисдикції адміністративних
судів » зазначено – відповідно до
абзацу другого частини першої статті 2
Закону України від 01 липня 2004 року №
1952-1У « Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень »
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно – це офіційне визнання
і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу та припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом визнання та підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ст. 9 цього Закону державний
реєстратор є державним службовцем,
крім випадку, коли державним
реєстратором є нотаріус як спеціальний
суб”єкт, на якого покладаються (
делегуються ) функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої ст. 9
цього Закону дії або бездіяльність
державного реєстратора , державного
кадастрового реєстратора, , нотаріуса ,
можуть бути оскаржені до суду. Суди
повинні мати на увазі, що під діями слід
також розуміти рішення, прийняті
зазначеними суб”єктами владних
повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах,
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 ЦПК України ( п.1 )
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства .

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 7 Закону України
"Про судовий збір" сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі відмови у відкритті
провадження у справі.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при поданні позовної
заяви було сплачено судовий збір у сумі
229,40 гривень, а тому за таких обставин,
суд приходить до висновку про
повернення позивачу судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 122
ЦПК України , суддя , -

УХВАЛИЛА :

Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Підволочиського
районного нотаріального округу
Тернопільської області та третьої
особи – Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області про зобов”язання вчинити
певні дії, у зв’язку з тим, що дана
заява не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Зобов`язати Відділ державного
казначейства у Підволочиському районі
повернути ОСОБА_1, жительці с.
Полупанівка Підволочиського району
сплачений згідно квитанції №QS20004422
від 05 листопада 2013 року судовий збір у
розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять)
гривень 40 копійок.

Оскільки ухвала судді була
постановлена у письмовому провадженні,
вона може бути оскаржена до
апеляційного суду Тернопільської
області через Підволочиський районний
суд протягом п”яти днів з дня
отримання її копії.

Суддя : підпис

копія вірна

Суддя
В.Й. Могачевська