Головуючий у І інстанції - Шмадченко
Провадження: 22-ц/790/8228/13
Головуючий в суді ІІ інстанції -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Овсяннікової А.І.,
Коровіна С.Г.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Київського районного суду м.
Харкова від 07 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2013 року позивачка звернулася
до суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що вона і ОСОБА_4 з
квітня 1998 року перебували у шлюбі, від
якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На даний час сторони проживають окремо,
відповідач матеріальної допомоги на
утримування дитини не надає, на даний
час не працює.

Просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання дочки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн.
щомісяця, починаючи з дня пред'явлення
позову до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 07 листопада 2013 року позов
ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 500
грн. щомісяця, починаючи з 02.08.2013 року і
до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір у сумі 229,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. В обґрунтування скарги
зазначено, що суд першої інстанції
всупереч вимог ст. 182 СК України не
прийняв до уваги те, що він є інвалідом
ІІІ групи зі значними медичними
застереженнями щодо праці з вересня 2013
року. В період 2007-2012 року він здійснював
перекази значних сум позивачці для
утримання їх доньки - ОСОБА_6, оскільки
дані обставини не дають підстав для
звільнення його від сплати аліментів
на утримання доньки. Також зазначив, що
згоден сплачувати аліменти у розмірі 500
грн., тільки дочки, а не на користь
позивачки.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що батьки зобов'язані утримувати
дітей до досягнення ними повноліття та
вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_5 аліменти на
утримування доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з
02.08.2013 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

У ст. 182 СК України встановлено, що при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України,
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що сторони з квітня
1998 року знаходилися у цивільному шлюбі.
Від шлюбу мають доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час сторони
проживають окремо, відповідач
матеріальної допомоги на утримування
дитини не надає, на даний час не працює.

Колегія не приймає доводи апелянта про
те, що він є інвалідом ІІІ групи зі
значними медичними застереженнями
щодо праці з вересня 2013 року, а також, що
в період 2007-2012 року він здійснював
перекази значних сум позивачці для
утримання їх доньки - ОСОБА_6, оскільки
дані обставини не дають підстав для
звільнення його від сплати аліментів
на утримання доньки.

Крім того, ОСОБА_4 у апеляційній скарзі
зазначив, що він згоден сплачувати
аліменти у розмірі 500 грн., тільки дочки,
а не на користь позивачки.

Таким чином, висновки суду
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для скасування рішення при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 07 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -