Справа № 1318/2466/12
Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/4906/13
Доповідач в 2-й інстанції: Мацей М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Мацея М.М.

суддів:
Монастирецького Д.І., Тропак О.В.,

секретаря:
Дідуся О.Р.,

з участю:
позивача і його представника,
відповідачки,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 28 квітня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Самбірської міської
ради та ОСОБА_3 про визнання недійсним
розпорядження про приватизацію,
визнання недійсними свідоцтв про право
власності та про право на спадщину,
визнання права власності на 1/2 частину
квартири, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 26 квітня 2013
р. в задоволенні позову відмовлено за
пропуском позовної давності.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків обставинам
справи, порушення та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Зазначає, що висновки суду про сплив
позовної давності не відповідають
дійсності, оскільки позивач довідався
про порушення свого майнового права на
1/3 квартири лише в жовтні 2010 р., під час
прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_4, коли ознайомився з свідоцтвом
про право власності на квартиру. До
прийняття спадщини про факт існування
даного свідоцтва не знав. Крім того,
судом неповно з'ясовано обставини
справи, так як в 2003-2009 роках не знав та
не міг знати про приватизацію квартири
на відповідача та померлого батька,
оскільки документи на квартиру
відповідачка не показувала. Вважає, що
висновки суду про сплив позовної
давності є недоведеними належними та
допустимими доказами, судом порушено
та неправильно визначено початок
перебігу позовної давності чим
порушено ст. 261, ч.4 ст.267 ЦК України.

Самбірська міська рада Львівської
області належним чином повідомлена про
час і місце розгляду справи, що
стверджується наявним у справі
рекомендованим повідомленням (а.с.182),
що, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_2 і його представника
ОСОБА_5 на підтримання апеляційної
скарги, пояснення відповідачки ОСОБА_3
на заперечення скарги, перевіривши
матеріали справи та матеріали
кримінальної справи № 166-0155, законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно з ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Судом вірно встановлено, що при
приватизації квартири АДРЕСА_1 та
видачі у зв'язку з тим свідоцтва про
право власності на зазначену квартиру
від 30 серпня 2002 р. було порушено право
позивача на приватизацію державного
житлового фонду передбачене ст.ст. 1 та 8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», оскільки
він неправомірно був знятий з
реєстрації за місцем проживання з
метою усунення його від приватизації
зазначеної квартири.

Відмовляючи у задоволенні позову за
спливом позовної давності суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2
звернувся до суду з вимогою про захист
свого права після спливу позовної
давності, так як довідався та міг
довідатися про порушення свого права
при вчиненні ним дій, пов'язаних із
реєстрацією за місцем проживання, та
прийняття спадщини з 09 лютого 2009 р. до 14
серпня 2009 р., а питання про притягнення
до кримінальної відповідальності
ОСОБА_3 не перешкоджало позивачу
швидше звернутися до суду у порядку
судочинства з вимогою про захист свого
права.

З висновками суду погоджується колегія
суддів, оскільки вони вмотивовані,
обґрунтовані, підтверджуються
наявними в матеріалах цивільної і
кримінальної справи доказами і
відповідають нормам матеріального і
процесуального права.

Установлено, що з даним позовом ОСОБА_2
звернувся до суду 13 серпня 2012 року.

Із заяви позивача про реєстрацію за
місцем проживання від 09 лютого 2009 р.
вбачається, що підставою для вселення і
проживання у зазначеному помешканні є
свідоцтво про власність № 73 від 30
серпня 2002 р. (а.с.112).

У будинковій книзі для прописки
громадян вказано, що будинкова книга
знаходиться у користуванні ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, яким належить по ? частини площі
і вона видана на підставі свідоцтва про
право власності на підставі
розпорядження органу приватизації від
30 серпня 2002 р. № 73 (а.с.116-118).

Із заяви позивача від 14 серпня 2009 р. про
прийняття спадщини вбачається, що
останній серед іншого майна
спадкодавця ОСОБА_4 вказав ? частину
спірної квартири (а.с.41).

У судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 пояснив, що повернувся із
заробітків у 2003 р., при влаштуванні на
роботу у 2006 р. він довідався, що знятий з
реєстрації за місцем проживання.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України цей кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Відповідно з положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно з положеннями ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З врахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, подані сторонами докази та
правильно визначив характер спірних
правовідносин. Рішення відповідає
вимогам закону і зібраним по справі
доказам.

Доводи апеляційної скарги судова
колегія вважає неспроможними, вони не
заслуговують на увагу, оскільки
висновків суду не спростовують.
Апелянтом не подано належних і
допустимих доказів, відповідно до
ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України, які давали б
апеляційному суду підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін..

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 28 квітня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Мацей М.М.

Судді:
Монастирецький Д.І.

Тропак О.В.