Справа № 274/3998/13-ц Провадження № 2/0274/879/13
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2013 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
позовомОСОБА_1 доОСОБА_2пророзірвання
шлюбу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому
просить розірвати шлюб між нею та
ОСОБА_2, зареєстрований 06.08.2011 р. Міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Бердичівського
міськрайонного управління юстиції
Житомирської області, актовий запис №
420, дочьку ОСОБА_3 залишити їй на
вихованні.

ОСОБА_2 вказаний позов визнав, про що
зазначено у його заяві від 12.09.2013 р.

Судом з'ясовано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
06.08.2011 р. Міським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Бердичівського міськрайонного
управління юстиції Житомирської
області було зареєстровано шлюб,
актовий запис № 420 (а. с. 5), вони є
батьками дитини ОСОБА_3, яка народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. (а. с. 6).

Відповідно до частини третьої статті 51
Конституції України сім'я, дитинство,
материнство і батьківство
охороняються державою.

Разом з тим, згідно з частиною першою
статті 24 Сімейного кодексу України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Звернення ОСОБА_1 з позовом з вимогою
про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та
визнання останнім цього позову
свідчать про те, що подальше спільне
життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та збереження
їхнього шлюбу суперечило б їхнім
інтересам та інтересам їхньої дитини,
що мають істотне значення, такий шлюб
не ґрунтувався б на їхній вільній
згоді.

Частиною другою статті 112 Сімейного
кодексу України передбачено, що суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку про наявність законних
підстав для задоволення позову ОСОБА_1
в частині вимоги про розірвання шлюбу,
зареєстрованого з ОСОБА_2.

Частиною четвертою статті 174
Цивільного процесуального кодексу
України визначено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного та зважаючи, що
визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 в
частині вимоги про розірвання шлюбу не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
задовольняє зазначену частину позову.

Частиною першою статті 161 Сімейного
кодексу України встановлено, що якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

З вказаної норми Сімейного кодексу
України випливає, що питання щодо місця
проживання малолітньої дитини може
вирішуватись судом лише у випадку, якщо
мати і батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина. При
цьому до участі у справі має залучатись
орган опіки та піклування (частина
четверта статті 19 Сімейного кодексу
України).

Однак, у позовній заяві не наведено
жодної обставини, які б вказували, що
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо
місця проживання їхньої дочки ОСОБА_3.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про залишення дочки ОСОБА_3 їй на
вихованні заявлена безпідставно (за
відсутністю відповідного спору), а
відтак суд відмовляє у задоволенні
цієї вимоги.

З викладених підстав заява ОСОБА_2 про
визнання позову в частині вимоги про
залишення дочки ОСОБА_3 на вихованні
ОСОБА_1 не приймається судом, виходячи з
положень частини четвертої статті 174
Цивільного процесуального кодексу
України, зміст якої наводився раніше,
як така, що суперечить законодавству
України.

При цьому суд вважає за необхідне
роз'яснити, що у випадку виникнення між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спору щодо участі у
вихованні дитини ОСОБА_3, вони не
позбавленні права звернутись для його
вирішення до органу опіки та
піклування або суду.

Відповідно до частини першої статті 79
Цивільного процесуального кодексу
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
у якості відшкодування документально
підтверджених судових витрат (судовий
збір) підлягають стягненню грошові
кошти у розмірі 57,35 грн.

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 -
60, 64, 79, 88, 174, 208, 209, 212 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 06.08.2011 р. Міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Бердичівського
міськрайонного управління юстиції
Житомирської області, актовий запис №
420, розірвати.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Роз'яснити, що:

- дане рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано;

- у разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом;

- апеляційна скарга на дане рішення
може бути подана до Апеляційного суду
Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення;

- особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.В. Корбут