Справа № 2610/1580/2012
Провадження №2/761/1086/2013
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді:
Кравець Д.І.,

при секретарі:
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
Київська міська рада, про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Київська
міська рада, про встановлення порядку
користування земельною ділянкою. Позов
мотивовано тим, що відповідно до
Договору дарування від 25 жовтня 1977 року
позивач є власником 2/5 частини жилого
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 (надалі - будинок), а власником
2/5 частини цього будинку є відповідач -
ОСОБА_2.

При цьому, згідно рішення виконавчого
комітету Київської міської ради
депутатів трудящих від 07 червня 1955
року, земельна ділянка, на якій
розташований будинок, становить 400
кв.м., тому позивач вважає, що оскільки
він є власником 3/5 частини житлового
будинку, то право на земельну ділянку
для обслуговування будинку
визначається пропорційно частці на
право власності житла, що передбачено
ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України
(надалі - ЗК України). Таким чином,
протягом усього часу, починаючи з 25
жовтня 1977 року позивач платила
земельний податок за 3/5 частини
земельної ділянки, що становить 240 кв.м.

Разом з тим, відповідач без згоди
позивача вирішила поділити земельну
ділянку металевою огорожею, зробила
хвіртку і повісила замок зі свого боку,
зайнявши частину земельної ділянки,
яка до цього часу перебувала у
спільному користуванні. Тобто,
відповідач вирішила самостійно
питання поділу земельної ділянки, чим
порушила права позивача, як
землекористувача.

На підставі зазначеного, позивач
вважає такі дії позивача
протиправними, у зв'язку з чим просила
визначити в натурі порядок
користування земельною ділянкою
домовладіння за адресою: АДРЕСА_1, а
саме, згідно з планом земельної ділянки
за позивачем визначити право
користування 3/5 частини загальної
земельної ділянки, а за відповідачем
право користування 2/5 частини
земельної ділянки.

Під час розгляду справи в суді позивач
неодноразово уточнював позовні вимоги
та відповідно останніх уточнень
просив, встановити порядок
користування земельною ділянкою за
варіантом № 1, зазначеним у висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 03 січня 2013 року № 6075/12-43,
а також стягнути з відповідача на
користь позивача понесенні ним витрати
по сплаті судового збору у розмірі 200
грн. 80 коп., витрати за проведення
експертизи у розмірі 2 965 грн. 94 коп. та
понесенні витрати на проведення
геодезичного знімання земельної
ділянки у розмірі 2 195 грн. 66 коп., які
було необхідно зробити для проведення
експертизи у справі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила, з урахуванням зроблених
уточнень, позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач та його представник ОСОБА_5
в судовому засіданні проти задоволення
позову заперечували в повному обсязі,
оскільки позовні вимоги є
безпідставними необґрунтованими та
такими, що суперечать чинному
законодавству України.

Відповідач також висловила свою
незгоду щодо обраного позивачем
варіанту визначення порядку
користування земельною ділянкою,
оскільки, на її думку, варіант № 1
порядку користування земельною
ділянкою, запропонований у висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 03 січня 2013 року № 6075/12-43,
буде суттєво обмежувати її можливості
щодо обслуговування належної їй
частини будинку. У зв'язку з зазначеним,
відповідач вказала, що найбільш
прийнятним є варіант № 2 порядку
користування земельною ділянкою,
запропонований у висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
котрий, принаймні, дозволить їй
належним чином обслуговувати будинок.

При цьому, представник відповідача
зазначив, що Договір дарування між
позивачем та його матір'ю укладений 04
серпня 1977 року не може слугувати
належним доказом, оскільки згідно
нього, межі земельної ділянки в натурі
(на місцевості) і видача документа, який
засвідчує право користування землею не
здійснювалося. За спірним
домоволодінням закріплена земельна
ділянка площею 400,9 кв.м. в установленому
законом порядку, існує фактичний
порядок користування земельною
ділянкою, однак він суперечить
архітектурно-будівельним і санітарним
нормам, оскільки, як зазначено у
висновку експертизи, домоволодіння не
має централізованої каналізації, а
ділянки менше 300 кв.м. повинні
забезпечуватись нею. Таким чином, при
встановленні фактичного порядку
користування, земельні ділянки будуть
складати 240 кв.м. та 160 кв.м., що є менше 300
кв.м.

З урахуванням зазначеного та з метою
уникнення подальшого порушення прав
співвласників при встановлені
фактичного порядку користування
земельною ділянкою, представник
відповідача вважає, що на теперішній
час відсутні підстави для визначення
такого порядку користування земельною
ділянкою. Крім того, представник
наголосив, що при розгляді справи
позивачем так і не було надано витяг з
Державного земельного кадастру, який
би вказував на можливість чи
неможливість встановлення порядку
користуванням земельною ділянкою, а
тому у задоволенні позову слід
відмовити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому
засіданні щодо задоволення позову
заперечувала та просила відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Третя особа Київська міська рада у
судове засідання свого представника не
направили, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
про причини неявки представника суд не
повідомила.

Експерт Дубинська Н.П. в судовому
засіданні пояснила, що під час
проведення дослідження брались данні
кадастрового плану земельної ділянки,
згідно якого вона має площу 400,9 кв.м.
Частки у праві досліджувались саме по
питаннях, встановлених в ухвалі суду
про призначення експертизи. При цьому,
всі матеріали, які містяться у справі
експертом брались до уваги, оскільки
перед проведенням експертизи вона з
ними ознайомлювалась.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, його
представника, третьої особи ОСОБА_7 та
роз'яснення експерта, дослідивши
матеріали справи, судом встановлено
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

У судовому засіданні достовірно
встановлено, що відповідно до Договору
дарування від 25 жовтня 1977 року позивачу
по справі - ОСОБА_1 належить на праві
власності 3/5 частини житлового будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
розташований на земельній ділянці
розміром 387 кв.м. (а.с. 5-7). При цьому,
згідно витягу від 12 жовтня 2004 року з
матеріалів інвентаризації по АДРЕСА_1,
План земельної ділянки № 910510019, площа
вказаної земельної ділянки складає 400
кв.м. (а.с. 8), а відповідно до Витягу з
бази даних земельного кадастру від 10
листопада 2011 року, черговий
кадастровий план земельної ділянки №
91:051:019 по АДРЕСА_1, площа земельної
ділянки складає 400,09 кв.м. (а.с. 43).

Крім того, відповідно до Договору
дарування від 13 жовтня 1981 року 2/5
частини будинку належать відповідачу
по справі - ОСОБА_2 (а.с. 37), яка на час
підписання Договору дарування
перебувала у шлюбі та мала прізвище
«ОСОБА_2», що підтверджується
Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії
НОМЕР_1 від 17 квітня 1997 року (а.с. 59).

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Як вбачається з рішення № 712 від 07
червня 1955 року Виконавчого комітету
Київської міської ради депутатів
трудящих земельна ділянка була
передана у тимчасове користування
власникам будинку АДРЕСА_1 (а.с. 17, 18).
Таким чином, суд приходить до висновку,
що враховуючи положення ч. 2 ст. 120 ЗК
України та укладенні Договори
дарування від 25 жовтня 1977 року та від 13
жовтня 1981 року, сторони по справі
набули право користування земельною
ділянкою на тих самих умовах і в тому ж
обсязі, що були у попередніх
землекористувачів.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК
України визначено, що у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду кількома особами
право на земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди.

Як встановлено в судовому засіданні з
пояснень сторін по справі, у позивача
та відповідача склався порядок
спільного користування земельною
ділянкою.

Разом з тим, звертаючись з позовом до
суду, позивач зазначає, що не зважаючи
на спільний порядок користування
земельною ділянкою, відповідач, без
погодження з позивачем, поділив
земельну ділянку шляхом встановлення
хвіртки з замком зі свого боку, чим
порушив права позивача, як
землекористувача.

У зв'язку з наявною необхідністю та для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань, за клопотанням представника
позивача ОСОБА_4, 11 травня 2012 року судом
була призначена судова
будівельно-технічна експертиза.

Так, відповідно до висновку № 6057/12/12-43
судової будівельно-технічної
експертизи від 03 січня 2013 року,
проведеної судовим експертом
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз
Дубинською Н.П., для встановлення
порядку користування земельною
ділянкою між сторонами, з урахуванням
ідеальної частки кожного з
співвласників будинку, експертом було
запропоновано три можливі варіанти
порядку користування земельної
ділянки (а.с. 68-77).

При цьому, після ознайомлення з
висновком експертизи, позивач просив
суд встановити порядок користування
земельної ділянки по першому варіанту,
посилаючись на те, що при цьому
варіанті не ущемляються та найменш
обтяжуються права відповідача, як
землекористувача земельної ділянки.
Крім того, позивач наголошував, що цей
варіант є найбільш привабливий з
технічного боку в плані місця
розташування та використання
земельних ділянок.

Відповідач, в свою чергу, не зважаючи на
невизнання позову в цілому, зауважив,
що якщо суд все ж таки вирішить
встановити порядок користування
земельною ділянкою, то просив звернути
увагу на варіант № 2 порядку
користування земельною ділянкою,
запропонований у висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
котрий, принаймні, дозволить їй
належним чином обслуговувати належну
їй частину будинку.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 19
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» від 25 грудня
1996 року № 13, при встановленні порядку
використання земельної ділянки й
розпорядження нею громадянами, яким
жилий будинок, господарські будівлі та
споруди належать на праві спільної
часткової власності, суд з'ясовує і
враховує можливість нормального
користування будинком та здійснення
догляду за ним, розташування
господарських будівель, споруд,
необхідність зведення будівель,
розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників, можливість
проходу з вулиці на подвір'я тощо.
Враховуються також вимоги санітарних
правил і правил протипожежної безпеки.
У разі неможливості перенесення
співвласником на надану в його
користування ділянку господарських
будівель і насаджень суд має
обговорити питання про відповідну
грошову компенсацію. У спільному
користуванні сторін суд може залишити
лише ділянки, роздільне користування
якими встановити неможливо.

На підставі зазначеного, суд
розглянувши всі запропоновані
експертом варіанти встановлення
порядку користування земельної
ділянки, а також вислухавши думку
сторін по справі, прийшов до висновку,
що варіант № 2 порядку користування
земельною ділянкою, запропонований у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 03 січня 2013 року № 6075/12-43,
в найбільшій мірі відповідатиме
ідеальним часткам позивача та
відповідача та найбільш враховує
баланс інтересів кожного із
співвласників будинку.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, Київська міська рада, про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
присуджує до стягнення з відповідача
на користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 107 грн. 30
коп., які сплачено позивачем за подання
позову до суду, виходячи із суми
позовних вимог, які задоволено судом, а
також 2 942 грн. 40 коп. витрат пов'язаних
із проведенням судової експертизи та
витрат за проведення геодезичного
знімання земельної ділянки у розмірі 2
173 грн. 92 коп., а разом 5 205 грн. 62 коп.

Враховуючи наведене, на підставі 120 ЗК
України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64,
66, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити порядок користування
земельною ділянкою площею 400,09 м2,
кадастровий № 91:051:019, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, за варіантом № 2
(додаток № 2) висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 03
січня 2013 року № 6075/12-43, згідно з яким:

- виділити ОСОБА_1 у користування
частину земельної ділянки, площею 240,05
м2, обмежену лінією розподілу: «
9-8-6-5-4-3-2-1» частково передньою та лівою
межею земельної ділянки і повністю
тильною та правою межею земельної
ділянки. Лінію розподілу « 9-8-6-5-4-3-2-1»
земельної ділянки прокласти: від точки
« 9», яка розташована в куті сполучення
правої та тильної межі земельної
ділянки на відстані 21,69 м в точку « 8»;
від точки « 8» по передній межі
земельної ділянки на відстані 9,19 м в
точку « 6»; від точки « 6»
перпендикулярно передній межі
земельної ділянки на відстані 5,40 м в
точку «5»; від точки « 5» по лінії
розподілу будинку в точку « 4»; від
точки « 4» паралельно правій межі
земельної ділянки на відстані 4,34 м в
точку « 3»; від точки « 3» паралельно
тильній межі земельної ділянки на
відстані 9,16 м в точку « 2»; від точки « 2»
по лінії лівої межі земельної ділянки
на відстані 3,18 м в точку « 1»; від точки «
1» по ліній тильної межі земельної
ділянки на відстані 19,08 у вточку « 9».

- виділити ОСОБА_2 у користування
частину земельної ділянки, площею 160,04
м2, обмежену лінією розподілу: « 2-3-4-5-6-7»
частково передньою та лівою межею
земельної ділянки. Лінію розподілу «
2-3-4-5-6-7» земельної ділянки прокласти:
від точки « 2», яка розташована на лівій
межі земельної ділянки на відстані 9,16 м
в точку « 3»; від точки « 3» паралельно
лівій межі земельної ділянки на
відстані 4,34 м в точку « 4»; від точки « 4»
по лінії розподілу будинку в точку «5»;
від точки « 5» перпендикулярно передній
межі земельної ділянки на відстані 5,40 м
в точку « 6»; від точки « 6» по передній
межі земельної ділянки на відстані 9,19 м
в точку « 7»; від точки « 7» по лівій межі
земельної ділянки на відстані 17,56 м в
точку « 2».

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у сумі 5 205 (п'ять тисяч
двісті п'ять) грн. 62 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасували, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С у д д я: