Справа № 500/5223/13-ц
Провадження № 2/500/2594/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого – судді Смокіної Г.І.,

при секретарі – Бубіліч Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (дошлюбне Возняк) О.В.
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, зареєстрованого
16.02.1999 року Першотравневою сільською
радою Ізмаїльського району Одеської
області, актовий запис №02, мотивуючи
тим, що стосунки не склались у зв’язку
з відсутністю взаєморозуміння, різних
поглядів на сімейні стосунки та
обов’язки по веденню сумісного
господарства, виховання дітей, втрати
почуття любові один до одного, вважає
збереження шлюбу неможливим.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
наполягала на їх задоволенні.

В судовому засіданні відповідач позов
визнав в повному обсязі, не заперечував
проти задоволення позову.

Вислухавши сторони, перевіривши
матеріали справи, суд ухвалює рішення
про задоволення позову за наявності до
того законних підстав відповідно до
вимог ч.4 ст.174 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони знаходяться в шлюбі з 16.02.1999
року, що підтверджено свідоцтвом про
одруження серії І-ЖД № 100717 від 16 лютого
1999 року, виданим Першотравневою
сільською радою Ізмаїльського району
Одеської області. Від шлюбу сторони
мають неповнолітніх дітей – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії 1-ЖД
№054022 від 25.08.2006 року, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії 1-ЖД
№294877 від 14.10.1999 року.

Сторони з початку серпня 2013 року не
проживають разом та спільне
господарство не ведуть з підстав
відсутності взаєморозуміння,
наявності різних поглядів на сімейне
життя, виховання дітей, втрати почуття
любові один до одного, збереження шлюбу
не можливе та суперечить інтересам
позивача.

Діти залишаються проживати з матір’ю.

Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що заява про розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружини
та чоловіка і що після розірвання шлюбу
не будуть порушені їхні особисті та
майнові права, а також права їхніх
дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне
проживання подружжя та збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їх дітей, які мають
істотне значення.

Оскільки сторони однією сім’єю не
проживають, поновити шлюбно-сімейні
стосунки наміру не мають, подальше
сумісне проживання сторін і збереження
шлюбу є неможливим та суперечить
інтересам позивача, суд вважає за
можливе шлюб розірвати.

Наслідки визнання позову відповідачу
роз’яснено відповідно до вимог ч.4 ст.174
ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,60,174,209,212,213-215 ЦПК
України, ст.ст.109,110,112 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу – задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 16.02.1999 року
Першотравневою сільською радою
Ізмаїльського району Одеської області,
актовий запис № 02 – розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя           ОСОБА_5