Справа № 444/1214/13-ц
Провадження № 2/444/537/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року Жовківський районний
суд Львіської області у складі :

головуючого судді Мікула В.
Є.,

при секретарі Брунець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Жовкві
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Жовківської
міської ради третя особавідділ
держземагентства у Жовківському
районі про визнання незаконним рішеннь
та визнання недійсним державного акту
на право власності на землю, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом про визнання недійсним
договору та державного акту на право
власності на землю.

Свої позовні вимоги, які позивач
підтримала в судовому засіданні,
мотивують тим, що, 25 грудня 1999 року між
Позивачем та ОСОБА_2 укладено договір
дарування 12 частини житлового будинку
з відповідною кількістю господарських
будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1

Право власності на 12 частину
житлового будинку мною зареєстровано в
ДКП Червоноградське МБТІ 31.01.2000р., що
підтверджено реєстраційним
посвідченням.

Відповідно до договору дарування
від 25.12.1999р. посвідченого приватним
нотаріусом Жовківського районного
нотаріального округу
ОСОБА_3зареєстрованому в реєстрі за №
2624. Вищевказаний житловий будинок та
господарські будівлі і споруди
знаходяться на присадибній земельній
ділянці площею 600 кв.м.

Позивачу стало відомо, що
Відповідач по справі приватизувала
одноосібно на своє ім»я земельну
ділянку під вказаним будинком.

З даним питанням Позивач
звернулася до Жовкіської міської ради
де їй було надано копію рішення Ради
від 22.03.2006р.№ 15, згідно якого спірну
земельну ділянку передано у власність
Відповідача, незважаючи на те, що
частиною земельної ділянки
користується Позивач. Дана ділянка є
огороджена має окремий в»їзд і
використовується лише Позивачем.

Просить задоволити позов.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні щодо позовних вимог
заперечили, та пояснили, що її на
законних підставах передана у
власність частина будинковолодіння, а
отже вона має право на частину
земельної ділянки відповідно до
чинного законодавства, як співвласник
будинку .

Третьою особою Відділом
Держземагенства у Жовківському районі
надіслано до суду листи про
відсутність заперечень проти позовних
вимог позивача та розгляд справи у
відсутності їх представників.

Заслухавши пояснення позивача, її
представника, відповідача їх
представника, третьої особи, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги слід
задоволити з наступних підстав.

25 грудня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено договір дарування 12 частини
житлового будинку з відповідною
кількістю господарських будівель та
споруд за адресою: АДРЕСА_1. Даний
договір посвідчено приватним
нотаріусом Жовківського районного
нотаріального округу зареєстрований
за № 2624.

Право власності на 12 частину
житлового будинку за Позивачем
зареєстровано в ДКП Червоноградське
МБТІ 31.01.2000р., що підтверджено
реєстраційним посвідченням.

Відповідно до договору дарування
від 25.12.1999р. посвідченого приватним
нотаріусом Жовківського районного
нотаріального округу
ОСОБА_3зареєстрованому в реєстрі за №
2624. Вищевказаний житловий будинок та
господарські будівлі і споруди
знаходяться на присадибній земельній
ділянці площею 600 кв.м.

Реєстраційним посвідченням
Червонградського міжміського бюро
технічної інвентаризації від 30 серпня
1988 року стверджується, що ОСОБА_2
являлася власником житлового будинку
АДРЕСА_1 в цілому на підставі договору
про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку на праві особистої
власності від 14.07.1988р.

Згідно рішення виконкому
Жовківської міської ради від 12.02.1997р. №
706 «Про передачу земельних ділянок у
приватну власність мешканцям м.Жовкви»
гр. ОСОБА_2 передано у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1.

На підставі даного рішення 09.06.2005
року було зареєстровано технічне
завдання № 398 на виготовлення
документації із землеустрою, однак
заявниця не повідомила про те, що 12
частину вказаного вище житлового
будинку остання відчужила та не має
права на отримання земельної ділянки в
цілому.

22.03.2006 року Жовківською міською
радою прийнято рішення № 15 « Про
затвердження гр. ОСОБА_2 уточненої
площі земельної ділянки по АДРЕСА_1.»,
яким затверджено ОСОБА_2 уточнену
площу земельної ділянки, яка передана
їй у приватну власність згідно рішення
Жовківської міської ради № 705 від
12.02.1997р. в розмірі 1000 кв.м. по АДРЕСА_1.

На підставі даного рішення
Відповідачу видано скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯГ № 509090
виданий на ім»я ОСОБА_2 на підставі
рішення Жовківської міської ради від
12.02.1997 року № 705; рішення Жовківської
міської ради від 22.03.2006 року № 15
зареєстрованого за № 01:06:455:01236 « 12»
жовтня 2006 року.

З моменту відчуження частини будинку і
до дати передачі земельної ділянки у
власність Відповідача її площа для
обслуговування житлового будинку в
цілому збільшилася про що свідчить
рішення від 22.03.2006р. № 15 « Про
затвердження гр. ОСОБА_2 уточненої
площі земельної ділянки по АДРЕСА_1.».

Тому суд приходить до висновку, що
позивач має право на отримання у
власність 12 частину земельної ділянки
для обслуговування вказаного вище
житлового будинку виходячи із
загальної площі земельної ділянки 1000
кв.м.

Відповідач договору дарування з дати
його укладення і до дати подання позову
не оспорювала.

Відповідно до п.1ст.120 Земельного
кодексу України до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірі встановленому договором.

Якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлі або споруди
розмір земельної ділянки не визначено,
до набувача переходить право власності
на ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею
або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Згідно діючого на момент спірних
правовідносин та діючих на
сьогоднішній день норм земельного
законодавства, зокрема п.г ч.1 ст.121
Земельного кодексу України громадянам
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в таких розмірах - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку в містах- не більше 0,10 гектара.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16.04.2004 року №7 органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов»язані з
реалізацією певних суб»єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб»єкти цих правовідносин
заперечують проти їх зміни чи
припинення.

Згідно п. 2 ст. 373 Цивільного
кодексу України право власності на
землю гарантується Конституцією
України.

Право власності на землю
(земельну ділянку) набувається і
здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до п.1 ст. 122 Земельного
кодексу України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Статтями 11, 60 ЦК України передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. При
цьому кожна із сторін зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Зібрані по справі докази, оцінені судом
належним чином кожен окремо на їх
достовірність та допустимість, а також
їх достатність та взаємний зв'язок у
сукупності, встановлені судом
обставини свідчать про те, що у суду є
всі підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,88,208,209 ч.3,212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити .

Визнати незаконним та скасувати
рішення Жовківської міської ради від
22.03.2006 року № 15 «Про затвердження
гр..ОСОБА_2 уточненої площі земельної
ділянки по АДРЕСА_1 ».

Визнати незаконним та скасувати
рішення Жовківської міської ради від
12.02.1997 року № 705 «Про передачу земельних
ділянок у приватну власність мешканцям
в м.Жовква ».

Визнати незаконним та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку серія ЯГ № 509090
виданий на ім»я ОСОБА_2 на підставі
рішення Жовківської міської ради від
12.02.1997 року № 705; рішення Жовківської
міської ради від 22.03.2006 року № 15
зареєстрованого за № 01:06:455:01236 « 12»
жовтня 2006 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення суду, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Львівської області
через Жовківський районний суд
Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Мікула В. Є.