Справа №574/633/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Стеценко В. С.Номер
провадження 22-ц/788/2852/13 Суддя-доповідач -
Маслов Категорія - 30
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Лузан Л. В., Сибільової Л. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на рішення Буринського районного суду
Сумської області від 19 листопада 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

01 липня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
місцевого суду з вказаним позовом, який
згодом уточнив. Обґрунтовав його тим,
що як сільський голова 12 червня 2012 року
близько 19 години, проїзджав на
автомобілі на території Слобідської
сільської ради на нього здійснено
напад ОСОБА_2 Внаслідок цього позивачу
було завдано легких тілесних ушкоджень
та пошкоджено автомобіль, яким він
керував. Тому ОСОБА_3 в уточненому
позові просив суд стягнути з
відповідача 55000 грн. компенсації за
моральну шкоду, а також вирішити
питання щодо судового збору.

Рішенням Буринського районного суду
Сумської області від 19 листопада 2013
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача моральну шкоду в розмірі 15000
грн. В іншій частині позову відмовлено.
Позов в частині стягнення матеріальної
шкоди за пошкоджену автомашину на суму
6507 грн 85 коп. залишено без розгляду.
Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
Зазначає, що ОСОБА_3 вживав заходів по
штучному створенню доказів по справі,
насправді ніякого нападу на нього
скоєно не було. Посилання місцевого
суду на постанову інспектора міліції
про відмову в порушенні кримінальної
справи є сумнівними, оскільки зі змісту
постанови вбачається, що в діях
відповідача відсутні ознаки будь-якого
правопорушення. Вказує, що позивач не
надав суду доказів, які б були
підставою для відшкодування моральної
шкоди. Вважає, що обставини щодо
спричинення ОСОБА_3, тілесних ушкоджень
та пошкодження його транспортного
засобу місцевим судом не з'ясовані.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_5, які підтримали
доводи апеляційної скарги, пояснення
представника позивача ОСОБА_6, який
вважав рішення суду правильним,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення місцевого суду
частковій зміни, виходячи з п. 3 ч. 1 ст. 309
ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 12
червня 2012 року близько 19 години
позивач, керуючи легковим автомобілем
ВАЗ 211540 державний номер НОМЕР_1, в
салоні якого також знаходився ОСОБА_7,
та рухаючись по польовій дорозі
неподалік вул. Колгоспної в с. Слобода
змушений був зупинитися через
перешкоду у русі, а саме через трактор з
сівалкою, що належали голові
фермерського господарства ОСОБА_2
Після зупинки транспортного засобу,
із-за сівалки на зустріч автомобілю
вибіг ОСОБА_2 Підбігши, без жодних
причин, останній металевим предметом
вдарив по склу дверей автомобіля зі
сторони водія, згодом на ОСОБА_2
полетіли уламки скла та він відчув
сильний удар в ліву руку та лівий бік
тіла. ОСОБА_3 вихопив з рук відповідача
металевий предмет, який виявився
металевою монтировкою, та відкинув її в
бік. При цьому ОСОБА_2 вів себе
агресивно, лаявся, погрожував фізичною
розправою. Щоб не продовжувати
конфлікт, позивач від'їхав на декілька
метрів від місця події та викликав
міліцію. Коли приїхала міліція,
відповідача на місці події уже не було.

Факт отримання ОСОБА_3 тілесних
пошкоджень підтверджується актом
судово-медичного обстеження № 165 від 14
червня 2012 року. З яких вбачається, що у
позивача «виявлено пошкодження:
синець на попереку зліва, садна на
лівій долоні, подряпини на лівому
передпліччі, припухлість тилу лівої
кисті. Дані пошкодження утворились від
дії тупих предметів. Це
підтверджується характером
пошкоджень. Ці пошкодження відносяться
до категорії Легких» (а.с. 29).

До матеріалів цивільної справи додані
матеріали № 671 Буринського РВ УМВС
України у Сумській області у яких є
постанова дільничого інспектора
райвідділу міліції від 21 вересня 2012
року про відмову у порушенні
кримінальної справи. В цій постанові
описуються вказані події,
констатується, що «в діях ОСОБА_2
вбачаються ознаки складу злочину,
передбаченого ст. ст. 296, 194 КК України,
однак враховуючи те, що в його діях
відсутні ознаки суспільної небезпеки,
явної неповаги до суспільства, цинізму,
злісної зухвалості», в порушенні
кримінальної справи відмовлено на
підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Факт пошкодження легкового автомобіля,
яким керував ОСОБА_3 під час нападу
ОСОБА_2, підтверджується звітом
суб'єкта оціночної діяльності, який є
на а.с. 9 - 19.

У зв'язку з заявою позивача про
залишення його майнового позову без
розгляду, суд задовольнив його заяву,
позов в частині стягнення з
відповідача 6507 грн. 85 коп. залишив без
розгляду. Спір в цій частині по суті не
вирішувався і рішення суду в цій
частині не оскаржується.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про
вину відповідача у заподіянні тілесних
ушкоджень та моральної шкоди позивачу
внаслідок побиття його металевою
монтировкою12 червня 2012 року біля 19
години поблизу села Слобода, та про
необхідність покладення на
відповідача обов'язку по відшкодуванню
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
фізичних і душевних страждань
позивача. В той же час колегія суддів
вважає за необхідне частково
задовольнити апеляційну скаргу,
змінити рішення місцевого суду в
частині розміру відшкодування
моральної шкоди, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно роз'ясненням, які містяться в п.
9 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

З урахуванням характеру заподіяних
позивачу ушкоджень, його фізичних і
душевних страждань, колегія суддів
знаходить, що суд першої інстанції не в
повній мірі урахував вказані вимоги
законів та роз'яснень, а тому вважає за
необхідне визначити компенсацію
заподіяної моральної шкоди у розмірі
3000 грн., яка і підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Необґрунтованими є доводи апелянта про
свою непричетність до побиття позивача
12 червня 2012 року за вказаних вище
обставин. Таку позицію колегія суддів
розцінює як намагання відповідача
уникнути передбаченої законом
відповідальності. В матеріалах
цивільної справи і матеріалах про
відмову у порушенні кримінальної
справи є достатньо доказів, які
підтверджують заподіяння відповідачем
позивачу тілесних ушкоджень за
вказаних обставин. Зокрема, серед інших
свідків, судом допитаний і свідок
ОСОБА_7, який був очевидцем цього
побиття, оскільки в той день і час
знаходився в одній машині з позивачем і
надав аналогічні з ним пояснення.

Суд першої інстанції поясненням
свідків, як і іншим доказам, дав оцінку
у відповідності зі ст. 212 ЦПК України і
правильно встановив фактичний бік
подій 12 червня 2012 року з участю сторін.
Тому колегія суддів знаходить
надуманими доводи апелянта про
неправильну оцінку доказів судом
першої інстанції.

Суд першої інстанції стягнув також з
відповідача на користь позивача 150 грн.
повернення судових витрат по судовому
збору. У зв'язку зі зміною рішення
місцевого суду, зменшенням розміру
відшкодування моральної шкоди,
частковим задоволенням апеляційної
скарги відповідача, який також сплатив
150 грн. судового збору за апеляційну
скаргу, колегія суддів вважає за
необхідне провести взаємозалік
судових витрат по судовому збору і
покласти їх на сторони, у розмірах ними
фактично понесених.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 88, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, а рішення Буринського
районного суду Сумської області від 19
листопада 2013 року змінити в частині
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3000
грн. (три тисячі гривень) на
відшкодування моральної шкоди.

Рішення апеляційного суду набрало
законної сили, але може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -