Провадження №4-с/761/252/2013
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Кравець Д.І.,

при секретарі
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за скаргою представника боржника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, заінтересована особа:
ОСОБА_3, на бездіяльність старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Петрусенко Г.О., яка
полягає у не винесенні постанови про
закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2013 року представником ОСОБА_1
- ОСОБА_2 подано до суду скаргу, в якій
він просить визнати неправомірною
бездіяльність старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві Петрусенко Ганни Олександрівни у
виконавчому провадженні № 31744500 з
виконання рішення апеляційного суду м.
Києва від 14 грудня 2012 року, ухваленого
по справі № 2-5273/11, про зобов'язання
ОСОБА_1 виконати умови п. 16 шлюбного
договору від 05 вересня 2006 року,
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, щодо
обов'язку купити однокімнатну квартиру
та зобов'язати старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві Петрусенко Ганну Олександрівну
закінчити виконавче провадження №
31744500 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
шляхом винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Скаргу мотивовано тим, що на
примусовому виконанні у відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві (надалі - ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві)
знаходиться виконавчий лист № 2-5273/11,
виданий Шевченківським районним судом
м. Києва 16 березня 2012 року на виконання
рішення апеляційного суду м. Києва від
14 грудня 2012 року по справі № 2-5273/11 про
зобов'язання ОСОБА_1 виконати умови п. 16
шлюбного договору від 05 вересня 2006
року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
щодо обов'язку купити однокімнатну
квартиру (виконавче провадження №
31744500).

Вищевказане виконавче провадження
було відкрите постановою державного
виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.
Києві від 22 березня 2012 року.

23 квітня 2012 року заявником було
отримано рекомендований лист з
повідомленням про вручення, у якому
містилась вимога державного виконавця
про зобов'язання ОСОБА_1 у строк до 25
квітня 2012 року виконати рішення суду та
у той же строк повідомити про виконання
виконавчого листа або надати пояснення
з приводу його невиконання.

25 квітня 2012 року представником
заявника було подано до канцелярії
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
письмове пояснення з приводу
невиконання рішення суду, у якому він
посилався на його звернення до
Шевченківського районного суду м.
Києва із заявою про виправлення
помилки у виконавчому листі та
додатково повідомив, що боржник має
намір у добровільному порядку виконати
вищезазначене рішення суду, але після
належного оформлення судом першої
інстанції виконавчих документів та
направлення державним виконавцем
виконавчих документів за належністю до
відділу державної виконавчої служби за
правильним місцем проживання боржника.

26 квітня 2012 року заявник отримав
простим листом постанову про відкриття
виконавчого провадження від 22 березня
2012 року з виконання вказаного
виконавчого листа. Даною постановою
заявника було зобов'язано у
п'ятнадцятиденний термін з моменту
відкриття виконавчого провадження,
тобто до 05 квітня 2012 року, добровільно
виконати умови п. 16 шлюбного договору.

У подальшому заявник неодноразово
подавав державному виконавцю
додаткові письмові пояснення щодо
поважності причин невиконання ним
судового рішення, зокрема, 01 липня 2013
року та 17 липня 2013 року.

Станом на день звернення зі скаргою
фактичне виконання судового рішення
заявником є неможливим через ненадання
стягувачем витребуваних від нього
заявником документів для здійснення
державної реєстрації права власності
стягувача на нерухоме майно.

Разом з тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі закінчення
строку, передбаченого законом для
відповідного виду стягнення.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»
регламентовано, що державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
немайнового характеру у двомісячний
строк з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, визначено ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження».
Так, після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього
Закону для самостійного виконання
рішення. У разі невиконання зазначених
вимог без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до ст. 89 цього Закону і не
пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. У разі якщо виконати
рішення без участі боржника неможливо,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до ст. 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

На думку заявника, зі змісту
вищенаведених норм закону вбачається,
що сплив строку виконавчого
провадження є самостійною та
безумовною підставою для закінчення
виконавчого провадження, незалежно від
того, чи вчинено державним виконавцем
протягом цього строку усі передбачені
законом заходи з примусового виконання
судового рішення та з яких поважних або
неповажних причин судове рішення
фактично залишається не виконаним.

Проте, після закінчення двомісячного
строку з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
державним виконавцем не було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 31744500 на підставі п. 6 ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Більше того, через п'ятнадцять місяців
з дня виникнення підстави для
закінчення виконавчого провадження, а
саме - 30 серпня 2013 року державним
виконавцем неправомірно було винесено
постанову про стягнення із заявника
штрафу начебто за невиконання вимоги
державного виконавця № 456/6 від 16 серпня
2013 року про добровільне виконання
судового рішення.

Таким чином, неправомірна
бездіяльність державного виконавця,
яка полягає у невинесенні ним
постанови про закінчення виконавчого
провадження після настання прямо
визначеної законом підстави для
закінчення виконавчого провадження, а
саме, закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення, порушує права заявника як
боржника у виконавчому провадженні.
Зокрема, державний виконавець
неправомірно притягує заявника до
відповідальності за невиконання
судового рішення безпідставним
накладенням на останнього штрафу. Так
само, через незакінчення виконавчого
провадження державний виконавець має
можливість неправомірно вживати
стосовно заявника інші примусові
заходи, зокрема, накладати арешт на
належне йому майно.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому
засіданні скаргу підтримав та просив
задовольнити її.

Старший державний виконавець ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві
Петрусенко Г.О. в судове засідання не
з'явився, надав до суду заяву про
розгляд справи у її відсутність.

Представник заінтересованої особи
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 у судовому засіданні
проти задоволення скарги заперечував,
посилаючись на її безпідставність та
необґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника
заявника та представника
заінтересованої особи, вивчивши
матеріали справи за скаргою, які
містять, зокрема, копії матеріалів
виконавчого провадження № 31744500, надані
до суду старшим державним виконавцем
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
Петрусенко Г.О., судом встановлено
наступне.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що на примусовому виконанні у ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві
знаходиться виконавчий лист № 2-5273/11,
виданий Шевченківським районним судом
м. Києва 16 березня 2012 року на виконання
рішення апеляційного суду м. Києва від
14 грудня 2012 року по справі № 2-5273/11 про
зобов'язання ОСОБА_1 виконати умови п. 16
шлюбного договору від 05 вересня 2006
року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
щодо обов'язку купити однокімнатну
квартиру (виконавче провадження №
31744500).

Дане виконавче провадження було
відкрите постановою державного
виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.
Києві від 22 березня 2012 року.

Звертаючись зі скаргою до суду заявник
зазначає, що сплив строку виконавчого
провадження є самостійною та
безумовною підставою для закінчення
виконавчого провадження, незалежно від
того, чи вчинено державним виконавцем
протягом цього строку усі передбачені
законом заходи з примусового виконання
судового рішення та з яких поважних або
неповажних причин судове рішення
фактично залишається не виконаним.
Проте, після закінчення двомісячного
строку з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
державним виконавцем не було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 31744500 на підставі п. 6 ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Підстави для закінчення виконавчого
провадження регламентовані ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження». Так, згідно вимог п. 6 ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі закінчення
строку, передбаченого законом для
відповідного виду стягнення.

Разом з тим, положеннями ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»,
на які посилається заявник,
регламентовано, що державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
немайнового характеру у двомісячний
строк з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Проте, з системного аналізу вказаних
положень закону вбачається, що строк,
передбачений законом для відповідного
виду стягнення, мова про який іде в п. 6
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження», не має жодного
відношення до двомісячного строку,
протягом якого державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення немайнового
характеру, встановленого ч. 2 ст. 30
Закону України «Про виконавче
провадження».

При цьому, чинним законодавством
України, у тому числі і Законом України
«Про виконавче провадження», не
визначено конкретних строків для
проведення стягнення за виконавчим
листом щодо зобов'язання боржника
виконати умови договору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 387 ЦПК
України, якщо оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

На підставі зазначеного суд дійшов
висновку, що правові підстави для
визнання неправомірною бездіяльність
старшого державного виконавця ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві
Петрусенко Г.О. у виконавчому
провадженні № 31744500 та зобов'язання її
закінчити виконавче провадження №
31744500 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
відсутні, у зв'язку з чим у задоволенні
скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст. 30, 49 Закону України «Про
виконавче провадження» та керуючись
ст.ст. 57-60, 64, 209, 210, 212, 213, 293, 294, 296, 383-388
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги представника
боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
бездіяльність старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Петрусенко Г.О., яка полягає у не
винесенні постанови про закінчення
виконавчого провадження, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд міста
Києва шляхом подання апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення вищезазначених
строків, або після перегляду справи в
апеляційному порядку, якщо ухвалу суду
не скасовано.

Суддя: