Справа №577/4040/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Лебедько Микола
МиколайовичНомер провадження
22-ц/788/2178/13 Суддя-доповідач - Дубровна В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2013 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В., Сибільової Л. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 30 серпня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи -
реєстраційна служба Конотопського
міськрайонного управління юстиції,
Комунальне підприємство «Конотопське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», Сахнівська сільська
рада Конотопського району Сумської
області,

про визнання права власності на 1/3
частину будинку та надвірних будівель,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 30 серпня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, по
суті позовних вимог.

Зокрема зазначає, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення
неповно з'ясував обставини справи, а
саме проігнорував її клопотання про
призначення та проведення судової
будівельно-технічної експертизи, яка
дала б змогу з'ясувати дійсну вартість
поліпшень спірного житлового будинку
станом на теперішій час та визначити
частку здійснених з її участю
поліпшень .Крім того, вказує, що в
основу оскаржуваного рішення
покладене завідомо незаконне рішення
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 30 травня 2013 року,
яке на даний час нею оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_3, яка апеляційну скаргу
підтримує з мотивів у ній викладених,
пояснення представників ОСОБА_4-
ОСОБА_6, ОСОБА_7, які проти скарги
заперечують, вивчивши матеріали
справи, перевіривши рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, місцевий суд, посилаючись
на ст.ст.16,17 Закону України «Про
власність», виходив з того, що право
власності виникає, коли будівництво
велось подружжям в період шлюбу - жилий
будинок у зв'язку з цим є їх спільною
сумісною власністю, або велось за
рахунок спільної праці членів сім'ї -
жилий будинок стає їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не було
встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які приймали участь у
будівництві жилого будинку (його
купівлі) не на підставі угоди про
створення спільної власності, яка
відповідає законодавству, вправі
вимагати не визнання права власності
на будинок, а відшкодування своїх
затрат на будівництво (купівлю
будинку), якщо допомогу забудовнику
(покупцю) вони надавали не безоплатно.

Таке ж право за цих умов належить
членам сім'ї власника жилого будинку,
якщо вони приймали участь лише у
будівництві підсобних будівель
(літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних
приміщень або коли їх затрати на ремонт
жилого будинку перевищували
покладений на них ст.156 ЖК України
обов'язок.

Допитані у судовому засіданні свідки
підтвердили участь позивачки у
будівництві лише підсобних приміщень,
що визнається самою позивачкою, а тому,
суд не вбачав підстав для задоволення
вимог про визнання за нею права
власності на 1/3 частину житлового
будинку. Крім того, суд зважив і на те,
що мається рішення суду, за яким в
порядку спадкування за відповідачами
визнано право власності на спірний
будинок.

На думку колегії суддів висновок суду
узгоджується з матеріалами справи та
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права.

01 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з вказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що з 29 вересня 1984 по 18
лютого 2008 року перебували в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 Від
спільного подружнього життя мають двох
дітей - відповідачів у справі ОСОБА_4,
ОСОБА_5 Після одруження разом з
чоловіком та його матір'ю ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, проживали у
спірному будинку.

З 1995 по 2007 роки за спільні з чоловіком
кошти побудували з цегли гараж "Б",
літню кухню з верандою "Д", сараї "В", "Ж" і
"З", огорожу, дерев'яний сарай "Г",
вбиральню, душ, встановили металеві
ворота та хвіртку, зробили парове
опалення, яке у 2007 році переобладнали
на електричне та встановили
перегородку між кімнатами 1-6 та 1-5.

Після розлучення в 2008 році нею за
власні кошти був побудований водогін, а
саме: була пробита скважина, підведено
воду до будинку та обладнано стічну
яму.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер.

Оскільки рішенням Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 30 травня 2013 року за ОСОБА_8 визнано
право власності на 2/3 частини, за
ОСОБА_5 на 1/3 частини вищевказаного
житлового будинку з
господарчо-побутовими будівлями, а
відповідач намагається реально
розділити будинок без врахування її
участі в будівництві, тому просила
визнати за нею право власності на 1/3
частину будинку з надвірними будівлями
по АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, з
пояснень сторін у судовому засіданні, з
довідки сільського голови, з копій
погосподарських книг (а.с. 139,142-164), з 1967
до 1985 року у спірному будинку, що
розташований по АДРЕСА_1 проживали
ОСОБА_9 та її син ОСОБА_8

29 вересня 1984 року укладений шлюб між
ОСОБА_8 і ОСОБА_3 (позивачкою).

У 1985 році у будинку була зареєстрована
то почала проживати дружина ОСОБА_8
-ОСОБА_3, їх донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2- відповідачі у
справі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9

18 лютого 2008 року розірваний шлюб між
ОСОБА_8 і ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8

Згідно рішення Конотопського
міськрайонного суду від 30 травня 2013
року встановлений факт належності на
праві приватної власності ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Бондарі
Конотопського району, житлового
будинку з господарчо-побутовими
будівлями, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1; встановлений факт прийняття
ОСОБА_8, яким помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.
Києві, спадщини після смерті ОСОБА_9;
визнано за ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 2/3
частини житлового будинку з
господарчо-побутовими будівлями, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ( з
урахуванням відмови на його користь
від своєї частки у розмірі 1/3 частини
ОСОБА_4- дружини ОСОБА_8) в порядку
спадкування за законом після батька
ОСОБА_8; визнано за ОСОБА_5, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/3 частини житлового
будинку з господарчо-побутовими
будівлями, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після батька ОСОБА_8.

Право власності відповідачів у справі
зареєстровано в установленому порядку.

На сьогодні зазначене рішення суду є
чинним, воно не скасоване, не змінене;
не оспорюються правовстановлюючі
документи на будинок, видані на ім'я
відповідачів.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовні вимоги заявлені з приводу
набуття права власності в зв'язку з
поліпшенням спірного будинку.
Розглядаючи справу в межах заявлених
позовних вимог суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Будь-яких інших вимог, зокрема, про
визнання права власності на будинок як
за членом колгоспного двору, позивачка
не заявляла, а тому, з урахуванням ст. 303
ЦПК України, переглядаючи рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів
погоджується з постановленим у справі
рішенням суду, не знаходить підстав для
його зміни чи скасування.

В апеляційній скарзі не наведені
обставини та докази, які б ставили під
сумнів законність рішення місцевого
суду.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
невірного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 30 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
проголошення

Головуючий -

Судді -