Справа № 583/2430/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
м.
Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської
області в складі:

головуючого
-           Мовчан Н.В.,

за участі
секретаря                     -
Статівки О.В.,

представника відповідачки -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
цивільну справу:

за позовом Публічного акціонерного
товариства “Комерційний банк
“Володимирський”

до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

про стягнення заборгованості,

та за зустрічним позовом ОСОБА_4

до Публічного акціонерного
товариства “Комерційний банк
“Володимирський”

треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання договору поруки нікчемним
-

встановив:

25 червня 2013 р. ПАТ “Комерційний банк
“Володимирський” (надалі-позивач)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
мотивуючи свої вимоги тим, що 29.04.2008р.
ОСОБА_2 уклав із ПАТ “Комерційний банк
“Володимирський” кредитний договір №
26/980-КФ/0323 відповідно до якого банк
надав ОСОБА_5 кредит в сумі 24 000,00
гривень строком до 29.04.2013року під 30 %
річних. В забезпечення виконання
ОСОБА_2 зобов’язань по кредитному
договору між позивачем та
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були
укладені договори поруки № 0385-26/КФ/08/0323
від 29.04.2008р. та № 0386-26/КФ/08/0323 від 29.04.2008р.
відповідно, згідно яких вони несуть
солідарну відповідальність з ОСОБА_2
перед позивачем за виконання
кредитного договору. Позивач належним
чином виконав свої зобов’язання за
кредитним договором. Однак, ОСОБА_2
своїх зобов’язань не виконує і станом
на 20.06.2013р. заборгованість складає 26 006
грн. 22 коп., яку позивач просить
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку.

07 серпня 2013р. до суду надійшов
зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ
“Комерційний банк “Володимирський”
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому
позивачка просить визнати нікчемним
договір поруки №0386-26/КФ/08/0323 від
29.04.2008р., посилаючись на те, що
зазначений договір з нею не
узгоджувався, вона його не укладала та
не підписувала.

ПАТ “Комерційний банк
“Володимирський” в судове засідання
явку представника не забезпечив, подав
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

ОСОБА_2 в судове засідання не з’явився
надіслав на адресу суду довідку
відповідно до якої заборгованість по
кредитному договору № 26/980-КФ/0323 від
29.04.2008р. станом на 09.12.2013р. відсутня.

ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином, в
судове засідання не з’явилась про
причини неявки суд не повідомила.

Представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні первісний позов не визнав,
при його вирішенні поклався на розсуд
суду, зустрічний позов просив
задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, надавши
оцінку доказам по справі, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ПАТ
“Комерційний банк “Володимирський”
не підлягають задоволенню, а
зустрічний позов ОСОБА_4 – підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.04.2008р. між ПАТ
“Комерційний банк “Володимирський”
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №
26/980-КФ/0323 (надалі-кредитний договір),
відповідно до якого позивач надав
ОСОБА_2 кредит в сумі 24 000,00 гривень
строком до 29.04.2013року під 30 % річних. (т. 1
а.с. 6-7)

На виконання п. 2.1.1 кредитного договору
позивач 29 квітня 2008 року видав ОСОБА_2
грошові кошти у сумі 24 000,00грн., що
підтверджується копією заяви на видачу
готівки № 10341243 (т.1 а.с. 9).

Відповідно до п. 2.3.3. кредитного
договору позичальник зобов’язаний
щомісячно сплачувати мінімальні
платежі за кредитом (кредит, нараховані
проценти за кредитом) шляхом внесення
грошових коштів на свій поточний
рахунок, зазначений в п.п. 2.2.6 цього
договору, в сумі 776грн. 48 коп. не пізніше
15 числа місяця, що йде за розрахунковим,
починаючи з 01 травня 2008р., якщо інші
строки та період не будуть обумовлені в
додаткових договорах до цього
договору.

Відповідальність за порушення
позичальником умов кредитного
договору передбачена, зокрема, п.п. 3.2.,
3.4 кредитного договору, згідно яких у
разі прострочення позичальником
строку сплати щомісячного
мінімального платежу по кредиту,
визначеного у п.п.2.3.3. цього договору,
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на період прострочення, за
кожен день прострочення від суми
непогашеної в строк заборгованості, а
за невиконання п.п. 2.3.8., 2.3.9 цього
договору позичальник сплачує штраф у
розмірі 2% від суми наданого кредиту за
кожний випадок.

ОСОБА_2 неналежним чином виконувались
умови кредитного договору, у зв’язку з
чим позивачем неодноразово
надсилалися відповідачеві претензії, а
саме: 23.11.2012року № 01-10/1705, 22.01.2013р. №
01-10/139, та 07.06.2013року № 01-10/824, в яких
заявлялась вимога про сплату боргу по
кредитному договору, але
заборгованість так і не була сплачена
(т.1 а.с. 13-15).

Встановлено, що станом на 20.06.2013 року
сума заборгованості ОСОБА_2 перед
позивачем склала 26 006 грн. 22 коп., в тому
числі, заборгованість по кредиту - 20 049
грн. 69 коп., заборгованість по процентам
- 2861 грн. 68 коп., пеня – 2 614 грн. 85 коп., а
також сума штрафу 480 грн. 00 коп., що
підтверджується розрахунком
заборгованості (т.1 а.с.10).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов’язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядок, що встановлені
договором.

Відповідно до довідки № 01-10/1020 від
09.12.2013р., виданої АТ «КБ
«Володимирський»» ОСОБА_2,
заборгованість по кредитному договору
№ 26/980-КФ/0323 від 29.04.2008р. станом на
09.12.2013р. відсутня, що підтверджується
матеріалами справи.( т.1 а.с. 229)

Доказів, які б спростовували вказану
обставину, позивачем АТ «КБ
«Володимирський»» до суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що на день ухвалення судового
рішення заборгованість ОСОБА_2 по
кредитному договору відсутня, тому
позов ПАТ «КБ «Володимирський»» не
підлягає задоволенню.

Щодо вимог зустрічного позову суд
зазначає наступне.

До позовної заяви ПАТ "КБ
"Володимирський" надано копії
договорів поруки № 0385-26/КФ/08/0323 від
29.04.2008р. та № 0386-26/КФ/08/0323 від 29.04.2008р.,
сторонами яких зазначено позивача та
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т. 1 а.с.
16, 20)

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах та підписаний його стороною
(сторонами).

ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила,
що договір поруки з банком не укладала,
не підписувала, у зв’язку з чим заявила
клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи.

Відповідно до висновку судової
почеркознавчої експертизи № 1353 від
19.12.2013р., наданого судовим експертом
Сумського відділення при Харківському
НДІСЕ ім. Засл. Проф. ОСОБА_6 ОСОБА_7,
підпис від імені ОСОБА_4 у договорі
поруки № 0386-26/КФ/08/0323 від 29.04.2008р. на 1
арк., що розташований в графі
«Поручитель», в рядку"________ ОСОБА_4В.» -
виконано не ОСОБА_4. (т.2 а.с.38-48)

Таким чином, враховуючи вищенаведені
вимоги ст. ст. 207, 547 ЦК України,
зазначений договір поруки є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Наведене
положення ч. 2 ст. 215 ЦК України означає,
що недійсність - це об'єктивна
властивість нікчемного правочину, а
тому він є недійсним з моменту його
вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України). Вимога
про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду в разі
наявності відповідного спору.

ОСОБА_4 звернулась з позовом до ПАТ КБ
«Володимирський» про визнання
договору поруки нікчемним після
звернення ПАТ КБ «Володимирський» до
неї з позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
укладеним ОСОБА_2, тобто за наявності
відповідного спору між нею та ПАТ КБ
«Володимирський».

Оскільки, на момент ухвалення судового
рішення в установленому Цивільним
процесуальним кодексом України
порядку ПАТ КБ «Володимирський» від
позовних вимог до ОСОБА_4 не
відмовлялося, суд вважає, що зустрічний
позов є обґрунтованим, тому підлягає
задоволенню.

На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України
стягнути з ПАТ КБ «Володимирський» на
користь ОСОБА_4 сплачений при подачі
зустрічного позову судовий збір у
розмірі 229,40грн. та витрати на
проведення судової експертизи у
розмірі 2 937,60грн., сплата яких
підтверджується квитанціями, які
містяться в матеріалах справи. (т.1 а.с.
140, 184)

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 526, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88,
212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
“Комерційний банк “Володимирський”
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати нікчемним договір поруки №0386–
26/КФ/08/0323 від 29 квітня 2008р., сторонами
якого зазначені Товариство з обмеженою
відповідальністю Комерційний банк
«Володимирський» та ОСОБА_4.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства “Комерційний банк
“Володимирський” на користь ОСОБА_4
судові витрати у розмірі 3 167 (три тисячі
сто шістдесят сім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайонний суд
Сумської області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Повний текст рішення складено 30 грудня
2013р.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області

ОСОБА_8