Справа № 254/9041/13-ц
Провадження № 2/254/2275/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 грудня 2013
року

м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:

Головуючого - судді:          Данилів
С.В.,

за
секретаря:
Доброреза А.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Міська
страхова компанія» про стягнення суми
страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Міська страхова компанія»
про стягнення суми страхового
відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 02 липня 2012 року мала місце
дорожньо-транспортна пригода, в якій
було пошкоджено його автомобіль марки
«Mitsubishi-Outlander», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1.

За результатами дорожньо-транспортної
пригоди, постановою Святошинського
районного суду м. Києва від 18 липня 2012
року, ОСОБА_2, водія автомобіля «ГАЗ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
визнано винним у вчиненні ДТП.

Позивач вказує, що відповідальність
ОСОБА_2 застраховано у ЗАТ «Міська
страхова компанія», поліс ОСЦПВВНТЗ №
АА 6053533, терміном дії до 25 серпня 2012
року.

Позивач зазначає, що згідно з оцінкою
ушкоджень та відповідним розрахунком,
сума страхового відшкодування
становить 12 330 грн. 00 коп.

Також, позивач зазначає, що
неодноразово звертався до
представника відповідача у м. Києві із
вимогою сплатити страхове
відшкодування, однак такі звернення
залишені поза увагою та відповіді на
його адресу щодо прийнятого рішення
про задоволення його вимоги чи відмови
так і не надійшло.

З огляду на вищенаведене, позивач
просить суд ухвалити рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі та стягнути з відповідача на
його користь страхове відшкодування у
сумі 12 330грн. 00 коп., пеню – 1835 грн. 34 коп.,
3% річних – 369 грн. 90 коп., індекс
інфляції – 36 грн. 99 коп., витрати на
проведення експертизи – 400 грн. 00 коп.

У судове засідання позивач не
з’явився, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі та
не заперечує проти ухвалення заочного
рішення.

Представник відповідача у судові
засідання, повідомлений належним чином
про час та місце розгляду справи не
з’явився, про причини неявки суд не
повідомив, заяву про розгляд справи у
його відсутність не подавав, а тому
відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК
України, суд вважає за можливе провести
заочний розгляд справи на підставі
наявних доказів за відсутності осіб,
які беруть участь у справі та без
здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України.

З'ясувавши дійсні обставини справи,
дослідивши зібрані у справі докази у їх
сукупності, вирішуючи спір в межах
заявлених позовних вимог, на підставі
наданих доказів, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги слід
задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником автомобіля «Mitsubishi-Outlander»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що 02
липня 2012 року о 15 годині 00 хвилин
ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ГАЗ 3302»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
рухаючись по вул. Зодчих, 10 у м. Києві,
під час руху заднім ходом не
переконався, що це буде небезпечним, не
врахував дорожньої обстановки, не
дотримався безпечної дистанції та
безпечного інтервалу, в наслідок чого,
допустив зіткнення з автомобілем марки
«Mitsubishi-Outlander», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Вказана подія, відповідно до ст. 8
Закону України “Про страхування”
підпадає під визначення терміну
дорожньо-транспортної пригоди та є
страховим випадком, внаслідок цього у
страховика виник обов’язок здійснити
виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 18 липня 2012 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу в сумі 340 гривень в дохід
держави (а.с. 26).

Судом встановлено, що цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_2 застраховано
у ЗАТ «Міська страхова компанія», поліс
ОСЦПВВНТЗ № АА 6053533.

Згідно із договором обов’язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну потерпілого становить 50 000
гривень.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов’язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
“Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів”, при настанні страхового
випадку, страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров’ю, майну третьої
особи.

Згідно зі звітом № 691 від 04 вересня 2012
року, вартість майнового збитку,
завданого власнику автомобілю
«Mitsubishi-Outlander» становить 12 330 гривень
(а.с. 11-25).

З матеріалів справи вбачається, що на
звернення позивача до установи
відповідача із заявою від 05 липня 2012
року про виплату страхового
відшкодування, відповідачем ніяких
заходів щодо здійснення страхових
виплат здійснено не було (а.с. 30-35).

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
до Приватного акціонерного товариства
“Міська страхова компанія” про
стягнення суми страхового
відшкодування є підставними та такі
слід задовольнити.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення пені та 3 % річних за
користування грошовими коштами,
оплати боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції то в
цій частині позов слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.992, 549 ЦК України, у
разі несплати страховиком
страхувальникові страхової виплати
страховик зобов'язаний сплатити
неустойку в розмірі, встановленому
договором або законом, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" щодо невиконання страховиком
обов'язку протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування,у
разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його.

Відповідно до п. 36.5. статті 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Відповідно до частини 2 ст. 258
Цивільного кодексу України
встановлений скорочений строк
позовної давності для стягнення пені в
один рік.

Таким чином розмір пені за період з 04
жовтня 2012 року по 04 жовтня 2013 року за
розрахунком, наданим позивачем та
перевіреним судом з урахуванням
річного строку позовної давності ,
склав 1835 грн. 34 коп., які підлягають
стягненню з відповідача ПАТ “Міська
страхова компанія” на користь
позивача.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення з відповідача ПАТ “Міська
страхова компанія” на користь
позивача ОСОБА_3 3% річних у сумі 369 грн.
09 коп. та індексу інфляції, то на думку
суду дані вимоги безпідставні та
задоволенню не підлягають, відповідно
до наступного.

Главою 67 ЦК України, якою врегульовані
відносини страхування, ст. 992 ЦК України
та договором добровільного
страхування, відшкодування
інфляційних витрат та трьох процентів
річних не передбачено. Ч. 2 ст. 625 ЦК
України, що передбачає обов'язок
боржника, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
на думку суду не розповсюджується на
правовідносини, що виникають між
сторонами у зв'язку із заподіянням
шкоди, оскільки відповідач за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів є стороною - страховиком, а не
боржником, а тому у задоволені цих
вимог позивачу слід відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з
відповідача слід стягнути на користь
позивача судовий збір у сумі 344 гривні
10 копійок а також 400 гривень витрат на
проведення експертизи.

Керуючись ст.ст. 549, 979, 992,1166, 1167,1187,1188 ЦК
України, ст.ст. 5, 60, 79,81, 88, 213-215, 224 ЦПК
України, Закону України “Про
обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів” №1961 –ІV від 01.07.2004 року, суд –

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Міська
страхова компанія» про стягнення суми
страхового відшкодування –
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства “Міська страхова
компанія” на користь ОСОБА_1 страхове
відшкодування у сумі 12 330 (дванадцять
тисяч триста тридцять) гривень, пеню у
сумі – 1835 (одна тисяча вісімсот
тридцять п’ять) гривень 34 копійки, 400
(чотириста) гривень 00 копійок за
проведення експертизи, а всього
стягнути 14565 (чотирнадцять тисяч
п’ятсот шістдесят п’ять) гривень 34
копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства “Міська страхова
компанія” на користь ОСОБА_1 судовий
збір у сумі 344 (триста сорок чотири)
гривні 10 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів, з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Будьоннівський районний суд м.
Донецька шляхом подання в десятиденний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Будьоннівського

районного суду м. Донецька

С.В. Данилів