романівський районний суд
житомирської області
Справа № 290/1442/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2013 року
Романівський районний суд
Житомирської області

у складі:

головуючого судді Лесько М.О.

при секретарі Колосовській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в смт.
Романові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2013 року позивач звернулась до суду з
позовом до відповідача про розподіл
майна подружжя. Позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що під час шлюбу за
спільні кошти сторонами було придбано
вантажний автокран КС 3575 ЗИЛ 130 (синього
колору, 1983 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, номер шасі
(кузова) НОМЕР_2) та двокімнатну
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач просить визнати вказане майно
об'єктами спільної власності подружжя
та здійснити поділ даного майна,
визнавши за відповідачем право
власності на вантажний автокран КС 3575
ЗИЛ 130 (синього колору, 1983 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, номер
шасі (кузова) НОМЕР_2), вартістю 50000 грн.,
оскільки відповідач використовує
автокран для отримання доходу, зі
стягненням з відповідача на її користь
грошову компенсацію за половину
вартості автокрану в розмірі 25000,00 грн.,
та визнавши за сторонами право
власності на 1/2 частину двокімнатної
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, вартістю 64000 грн. за кожним.

В судове засідання сторони не
з'явились.

Від позивача до суду надійшла заява про
розгляд справи у її відсутність, у якій
вона одночасно зазначила про те, що
позов підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, до суду подав заяву, в якій
повідомляє суд, що позовні вимоги
визнає повністю, просить розглядати
справу без його участі та без участі
його представника, просить долучити до
матеріалів справи копію свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу.

На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд
вважає можливим розглядати справу за
відсутності сторін та ухвалити рішення
у справі на підставі наявних в ній
доказів.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що
визнання позову відповідачем не
суперечить закону, не порушує прав,
свобод та інтересів сторін чи інших
осіб. Дослідивши письмові докази, суд
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що сторони з 03.09.1988
року перебувають у зареєстрованому
шлюбі (а.с. 8).

Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири серії ВКС № 757552, посвідченого
25 грудня 2007 року державним нотаріусом
Романівської державної нотаріальної
контори Дудкою В.М., у період шлюбу
сторонами було придбано квартиру
загальною площею 47,9 кв.м. (житловою
площею - 28,0 кв.м.), що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, право власності на
яку було зареєстровано за відповідачем
- ОСОБА_2 (а.с. 12 - 14).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3
11.06.2004 року за власником - ОСОБА_2 було
зареєстровано транспортний засіб -
вантажний автокран КС 3575 ЗИЛ 130 (синього
колору, 1983 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, номер шасі
(кузова) НОМЕР_2).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 під
час перебування у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_1 набуто вантажний
автокран КС 3575 ЗИЛ 130 (синього колору, 1983
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_2) та
двокімнатну квартиру, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, а відтак суд
вважає, що вказане майно є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.57 Сімейного кодексу
України особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є, зокрема: майно,
набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте
нею, ним за час шлюбу, але на підставі
договору дарування або в порядку
спадкування; майно, набуте нею, ним за
час шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

Відповідно до ч.4 ст.65 Сімейного кодексу
України договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ч.3 ст.61 Сімейного кодексу
України якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї,
то гроші, інше майно, в тому числі
гонорар, виграш, які були одержані за
цим договором, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно зі ст.70 Сімейного кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

У відповідності до положень частин 2, 4, 5
ст.71 Сімейного кодексу України
неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Відповідно до пункту 25 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст.71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.365
ЦК, за умови звернення подружжя (одного
з них) до суду з таким позовом та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми. У разі коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя підлягають
повному задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат
суд вирішує відповідно до вимог статей
82, 88 ЦПК України.

На підставі наведеного вище та
керуючись статтями 365, 368, 372 ЦК України,
статтями 57, 60, 61, 65, 68, 70, 71 Сімейного
кодексу України, п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» та статтями
10, 11, 57-62, 88, 209, 218, 212-215, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя задовольнити повністю.

Визнати спільною частковою власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вантажний автокран КС
3575 ЗИЛ 130 (синього колору, 1983 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_2) та
двокімнатну квартиру, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Здійснити поділ спільного майна
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним
чином:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
вантажний автокран КС 3575 ЗИЛ 130 (синього
колору, 1983 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, номер шасі
(кузова) НОМЕР_2), вартістю 50000 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину двокімнатної квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 64000 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину двокімнатної квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 64000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
порядку грошової компенсації половини
вартості вантажного автокрану КС 3575
ЗИЛ 130 (синього колору, 1983 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, номер
шасі (кузова) НОМЕР_2) у розмірі 25000 грн.
(двадцять п'ять тисяч гривень нуль
копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачену нею суму судового збору у
розмірі 229,40 грн. (двісті двадцять
дев'ять гривень сорок копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 1550,60 грн. (одна
тисяча п'ятсот п'ятдесят гривень
шістдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Житомирської області через
Романівський районний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
М.О. Лесько