АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Чобіток А.О., Антоненко Н.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 11 жовтня 2013 року по справі за
позовом:

- ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, ОСОБА_4 про скасування
розпорядження, визнання недійсним
свідоцтва про право власності,
вселення, зобов'язання не чинити
перешкоди у володінні, користуванні та
розпорядженні майном, визнання
добросовісним набувачем,

- зустрічним позовом ОСОБА_3 до Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_2,
треті особи : Деснянська районна у м.
Києві державна адміністрація, Орган
опіки та піклування Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, КП «Бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 -
про визнання недійсним акту продажу 1/ 3
частини квартири, визнання повторних
прилюдних торгів такими, що не
відбулися, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на 1/3
частину квартири,

- за об'єднаним позовом ОСОБА_6 до
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_2,
треті особи: Деснянська районна у м.
Києві державна адміністрація, Орган
опіки та піклування Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, КП «Бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 -
про визнання недійсними прилюдних
торгів та свідоцтва про право
власності на 1/3 частину квартири,

встановила:

06.06.2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні майном, вселення до
квартири, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що 18.02.2005 року він став переможцем
прилюдних торгів із реалізації
арештованого майна, які проводилися
спеціалізованим державним
підприємством «Укрспец'юст», а саме: 1/3
частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1
та відповідно до свідоцтва про право
власності від 09.09.2005 року є власником
зазначеної частини квартири.
Відповідач ОСОБА_3 чинить йому
перешкоди в користуванні, володінні
та розпорядженні належною йому на
праві власності 1/3 частиною квартири.

Згідно уточнених та доповнених
позовних вимог (а.с. 46 т. 4) позивач
просив:

- скасувати розпорядження
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації № 320 від
20.04.2012 року,

- визнати недійсним свідоцтво про
право власності від 20.04.2012 року,
видане відділом приватизації
державного житлового фонду
управління житлово-комунального
господарства Деснянської районної у
м. Києві державної адміністрації на
підставі розпорядження Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації №320 від 20.04.2012 року про
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних
долях;

- вселити ОСОБА_2 у зазначену квартиру;

- зобов'язати ОСОБА_3 не чинити
перешкод у володінні, користуванні
та розпорядженні належним на праві
власності позивачу майном - 1/3
частиною квартири АДРЕСА_1;

- визнати ОСОБА_2 добросовісним
набувачем 1/3 частини вказаної
квартири.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому
просила:

- визнати недійсним акт продажу 1/3
частини квартири АДРЕСА_1 з
прилюдних торгів від 04.03.2005 року,
затверджений начальником ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві;

- визнати таким, що не відбулися
повторні прилюдні торги по
реалізації 1/3 частини вказаної
квартири, проведені СДП «Укрспец'юст»
18.02.2005 року;

- визнати недійсним свідоцтво про
право власності на 1/3 частину
квартири видане 09.09.2005 року ОСОБА_2
відповідно до Тимчасового положення
про проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна .

Вимоги за зустрічним позовом
обґрунтовані тим, що реалізація
арештованого майна, яке на праві
власності належало ОСОБА_6, з прилюдних
торгів вчинена у порушення вимог
закону, прав боржника та
неповнолітньої ОСОБА_4, яка постійно
проживала та проживає у
вищезазначеній квартирі.

Ухвалою суду від 14.01.2013 року в одне
провадження з даною справою була
об'єднана позовна заява ОСОБА_6 до
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві ( а.с. 187 т. 3 ), згідно
з якою позивач просить:

- визнати недійсними прилюдні торги
з реалізації 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, що відбулися 18.02.2005 року,

- визнати недійсним свідоцтво про
право власності на 1/3 частину
вказаної квартири, видане 09.09.2005 року
ОСОБА_2 відповідно до Тимчасового
положення про проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна .

Заявлені вимоги мотивує тим, що
реалізація належної йому на праві
власності 1/3 частини квартири з
прилюдних торгів проведена з
порушенням Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів
з реалізації арештованого майна, за
значно заниженою оцінкою майна та
без належного його повідомлення.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 11 жовтня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 та об'єднаний
позов ОСОБА_6 - задоволено: визнано
недійсним договір купівлі - продажу
1/3 частини квартири АДРЕСА_1,
укладений 18.02.2005 року на прилюдних
торгах по реалізації майна;
скасовано протокол № 4280026 -2
проведення прилюдних торгів по
реалізації майна від 18.02.2005 року.

Визнано недійсним свідоцтво про
право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, видане 09.09.2005 року
на ім'я ОСОБА_2 на підставі акта про
проведення прилюдних торгів,
затвердженого начальником відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції в м. Києві 04.03.2005 року,
посвідчене приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5

Не погоджуючись із рішенням суду,
позивач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог у
повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права.

Вважає, що не відповідають фактичним
обставинам висновки щодо
несвоєчасного повідомлення ОСОБА_6 про
час та дату проведення прилюдних
торгів. Також апелянт вважає
необґрунтованим висновок суду про
порушення вимог законодавства при
проведенні оцінки майна, оскільки є
незрозумілим, яким чином можливі
порушення з боку оцінювача у
виконавчому провадженні могли
призвести до порушення прав ОСОБА_6,
адже кошти, отримані від реалізації
конфіскованого майна, були направлені
на погашення шкоди, спричиненої
злочином, вчиненим ОСОБА_6, а решта
коштів направлена в дохід держави.
Крім того, суд першої інстанції визнав
недійсним неіснуючий договір
купівлі-продажу, оскільки на прилюдних
торгах позивач жодного договору
купівлі-продажу не укладав.

В судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_7 підтримала апеляційну
скаргу та просила задовольнити;
відповідач ОСОБА_3 та представник
відповідача ОСОБА_8 вважали доводи
апелянта безпідставними та просили
апеляційну скаргу відхилити.

Представник Прокуратури м. Києва Боса
І.В. та представник Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації Кавун І.М. також вважали
доводи апеляційної скарги
безпідставними та просили залишити
рішення суду першої інстанції без змін,
вказуючи, що рішення вважають законним,
обґрунтованим і прийнятим на захист
прав та інтересів неповнолітньої на
час виникнення спірних правовідносин
ОСОБА_4

Представник відповідача ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві та
представники третіх осіб в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Судом визнано за можливе
відповідно до ст. 305 ЦПК України
розглянути справу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ящук Т.І.,
пояснення осіб, що з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 27 жовтня 2008 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 15 січня 2009 року було
задоволено позовні вимоги ОСОБА_2,
вселено його до квартири АДРЕСА_1;
зобов'язано ОСОБА_3 не чинити йому
перешкод у володінні, розпорядженні та
користуванні 1/3 частиною квартири;
визнано ОСОБА_2 добросовісним
набувачем 1/3 частини вказаної квартири.
В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 - відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 23
лютого 2011 року зазначені судові
рішення були скасовані, а справа
передана на новий розгляд до суду
першої інстанції ( а.с. 111-113, том 2).

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 26 вересня 2011 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
було відмовлено, зустрічний позов
ОСОБА_3 - задоволено. Прилюдні торги з
реалізації 1/3 частини квартири АДРЕСА_1
від 18.02.2005 року, за якими переможцем
визнано ОСОБА_2 визнані недійсними;
свідоцтво про право власності на 1/3
частину квартири на його ім'я також
визнане недійсним.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
08 лютого 2012 року апеляційна скарга
ОСОБА_2 - відхилена, а рішення суду
першої інстанції - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 25 липня 2012 року
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 26 вересня 2011 року та ухвала
Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого
2012 року - скасовані, а справа передана
на новий розгляд до суду першої
інстанції ( а.с. 127- 129, том 3).

Ухвалюючи оскаржуване рішення від 11
жовтня 2013 року, суд першої інстанції
вважав встановленими наступні
обставини.

Квартира АДРЕСА_1 була приватизована
ОСОБА_11, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відповідно до
розпорядження Відділу приватизації
державного житлового фонду
Ватутінської районної ради від 04.09.1997
року та їм було видано свідоцтво про
право власності на квартиру в рівних
долях.

Вироком Броварського районного суду
Київської області від 22.09.2003 року
ОСОБА_6 було визнано винним у вчинені
злочинів передбачених ст.ст. 289 ч.3, 186 ч.2
КК України та призначено покарання у
вигляді 3-х років позбавлення волі з
конфіскацією належного йому на праві
власності майна.

В ході виконання державним виконавцем
Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві
виконавчого листа Броварського
районного суду Київської області від
08.10.2003 року № 1-168/03 12.03.2004 року було
складено акт № 106/19 опису та арешту
належного ОСОБА_6 майна, а саме - 1/3
частини квартири АДРЕСА_1 та
направлено до Київської міської
філії СДП «Укрспец'юст» заявку на
реалізацію арештованого майна.

Згідно з повідомленням Київської
міської філії СДП « Укрспец'юст» від
24.12.2004 року, прилюдні торги по
реалізації арештованого майна , що
належало ОСОБА_6 - 1/3 частини вказаної
квартири, були призначені на 29.12.2004
року з визначеною початковою ціною -
40 996 грн. 37 коп.

З матеріалів справи судом
встановлено, що оцінка арештованого
майна проводилась призначеним у
виконавчому провадженні експертом,
який у висновку зазначив вартість
об'єкта оцінки - 1/3 частини жилої
трикімнатної квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 68,3 кв.м., що
становило 40929 грн. Тоді як відповідно
до свідоцтва про право власності
на житло від 04.09.1997 року загальна
площа вказаної квартири становить
72, 2 кв.м. З викладеного вбачається, що
оцінка 1/3 частини квартири була
проведена без врахування розміру
лоджій, що призвело до зменшення
загальної площі квартири і відповідно
до зменшення реальної вартості 1/3
частини цієї квартири.

Повідомлення від 24.12.2004 року про
призначені прилюдні торги було
направлено ОСОБА_6 за адресою його
місця реєстрації, де останній
фактично не знаходився, та до
Голопристанської виправної колонії №
7, де, як вбачається з матеріалів
справи, засуджений перебував у період
з 19.03.2004 року по 12.11.2004 року.

Згідно з протоколом № 4100167-2
проведення прилюдних торгів по
реалізації належного ОСОБА_6 майна
від 29.12.2004 року прилюдні торги не
проводились у зв'язку з відсутністю
покупців.

Листом від 30.12.2004 року № 535
Київська міська філія СДП
«Укрспец'юст» повідомила ВДВС
Деснянського РУЮ м. Києва та
засудженого ОСОБА_6 про те , що
прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна, що
належить ОСОБА_6, не відбулися у
зв'язку з відсутністю покупців та на
підставі викладеного було
запропоновано провести переоцінку
вищезазначеного майна.

Листом від 15.02.2005 року № 153 Київська
міська філія СДП «Укрспец'юст»
повідомила ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві та ОСОБА_6 про те, що прилюдні
торги по реалізації арештованого
майна призначені на 18.02.2005 року,
стартова ціна лота - 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1 після проведеної
переоцінки становила 28 666 грн. 47 коп.

Відповідно до п. 7.1 Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27 жовтня 1999 року № 68/5 прилюдні
торги вважаються такими що не
відбулися у випадку відсутності
покупців чи наявності тільки одного
покупця. У цьому разі переоцінка майна
не проводиться.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про неправомірність
проведення переоцінки майна на
підставі того, що прилюдні торги з
реалізації нерухомого майна, що
належало ОСОБА_6, не відбулися 29.12.2004
року у зв'язку з відсутністю покупця.

Згідно з протоколом № 4280026-2
проведення прилюдних торгів по
реалізації майна від 18.02.2005 року
переможцем зазначених торгів став
ОСОБА_2, яким була запропонована ціна
лота - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 у
розмірі 28 730 грн.

Відповідно до свідоцтва від 09.09.2005
року приватним нотаріусом
Київського нотаріального округу
ОСОБА_5 відповідно до Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна та
акта про проведення прилюдних торгів,
затвердженого 04.03.2005 року,
посвідчено, що ОСОБА_2 належить право
приватної власності на майно, яке
складається з 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, придбане за 28730 грн., що
раніше належало ОСОБА_6

Враховуючи викладені обставини, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що при проведенні прилюдних торгів
18.02.2005 року з реалізації належного
ОСОБА_6 майна - 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1 були допущені порушення
вимог Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів
з реалізації нерухомого майна, що
виразилося у неправомірній
переоцінці зазначеного майна, що
вплинуло на результати торгів, а також
порушенні прав засудженого ОСОБА_6
щодо своєчасного повідомлення про
час та місце проведення прилюдних
торгів.

Судом першої інстанції також
враховану ту обставину, що при
проведенні у 1997 році приватизації
квартири АДРЕСА_1 були порушені
права неповнолітньої на той час
ОСОБА_4, опікуном якої являлась
ОСОБА_3

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 18.06.2009 року, яке набуло
чинності, визнано недійсним та
скасовано розпорядження Ватутінської
районної державної адміністрації в м.
Києві від 04.09.1997 року № 2891 щодо
приватизації вказаної квартири
ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_6 Визнано
недійсним та скасовано свідоцтво про
право власності на спірну квартиру, яке
видане Відділом приватизації
державного житлового фонду
Ватутінської районної ради ОСОБА_11,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 04 вересня 1997 року
відповідно до розпорядження від 04.09.1997
року № 2891, та визнано недійсним і
скасовано свідоцтво про право на
спадщину за законом №358 від 03.03.2005 року
на 1/3 частину спірної квартири, видане
на ім'я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_11

20.04.2012 року відділом приватизації
державного житлового фонду
управління житлово-комунального
господарства Деснянської районної в
м. Києві державної адміністрації на
підставі розпорядження від 20.04.2012
року № 320 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видано
свідоцтво про право власності в
рівних долях на вказану квартиру, яке
на час розгляду справи в
установленому порядку не
зареєстровано.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
доказів, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що
вищевказані обставини правильно і з
достатньою повнотою встановлені, та є
доведеними.

На підставі положень ст. 203, 215, 216 ЦК
України та встановлених обставин, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
договір купівлі-продажу 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, укладений 18.02.2005
року на прилюдних торгах по
реалізації майна є недійсним та
відповідно є недійсним свідоцтво про
право власності на 1/3 частину
вказаної квартири, видане на ім'я
ОСОБА_2, посвідчене 09.09.2005 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
на підставі акта про проведення
прилюдних торгів, затвердженого
начальником ВДВС Деснянського РУЮ у
м. Києві 04.03.2005 року.

У зв'язку із задоволенням зустрічного
та об'єднаного позову, суд першої
інстанції вважав відсутніми підстави
для задоволення первісного позову.

Однак колегія суддів вважає, що
погодитись у повному обсязі з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 неможливо, оскільки
висновки суду в цій частині зроблені з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що відповідно до
ст. 309 ЦПК України, дає суду апеляційної
інстанції підстави для зміни рішення.

Як вбачається зі змісту уточненої
зустрічної позовної заяви ОСОБА_3, вона
просила визнати прилюдні торги від 18
лютого 2005 року такими, що не відбулися,
однак обґрунтовувала при цьому свої
вимоги обставинами, що вказують на їх
недійсність: наявність порушень при їх
проведенні щодо оцінки майна та
несвоєчасне повідомлення засудженого
ОСОБА_6 про дату проведення прилюдних
торгів, а також посилалась на
неповідомлення її як співвласника
квартири про реалізацію частки
квартири з прилюдних торгів, чим було
порушено право на придбання зазначеної
частки. Крім того, вказувала на
незаконність проведеної приватизації
квартири у 1997 році, внаслідок якої були
порушені права неповнолітньої на той
час ОСОБА_4

Суд першої інстанції на викладене
уваги не звернув та в порушення вимог
ст. 214-215 ЦПК України зазначив у рішенні
про повне задоволення зустрічних
позовних вимог шляхом визнання
недійсним договору купівлі-продажу з
реалізації майна на прилюдних торгах,
що відбулися 18.02.2005 року.

Відповідно до п. 7.1. Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
прилюдні торги вважаються такими, що не
відбулися, у разі: відсутності покупців
або наявності тільки одного покупця;
якщо жоден із покупців не запропонував
ціну, вищу за стартову ціну лота;
несплати в установлений термін
переможцем прилюдних торгів належної
суми за придбане майно.

Однак на такі обставини щодо прилюдних
торгів, проведених 18 лютого 2005 року,
ОСОБА_3 не посилалась і в ході розгляду
справи вони встановлені не були.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_3
просила визнати недійсним акт продажу
майна з прилюдних торгів та
обґрунтовувала свої позовні вимоги, як
і ОСОБА_6, обставинами, наявність яких
дає підстави визнати недійсними
прилюдні торги, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
необхідність визнання недійсним
правочину з продажу майна з прилюдних
торгів, що оформлений відповідним
протоколом, актом та свідоцтвом, проте
при цьому помилково зазначив, що
підлягає визнанню недійсним договір
купівлі-продажу.

Відповідно до правової позиції,
викладеної Верховним Судом України у
постанові від 13.02.2013 року по справі №
6-174цс12, виходячи з аналізу правової
природи процедури реалізації майна на
прилюдних торгах, яка полягає в продажу
майна, тобто в забезпеченні переходу
права власності на майно боржника, на
яке звернено стягнення, до покупця -
учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на прилюдних
торгах, а відтак є правочином.

Враховуючи те, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод
купівлі-продажу, така угода може
визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). При цьому
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними є порушення
встановлених законодавством правил
проведення торгів, визначених
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5 та зареєстрованого 02.11.1999 року за №
745/4038.

Враховуючи вкладене, визнанню
недійсним підлягає не договір
купівлі-продажу у власному розумінні
терміну «договір», що визначений
положеннями ст. 638, 655-657 ЦК України, а
правочин з реалізації майна на
прилюдних торгах, оформлений
відповідними протоколом, актом та
свідоцтвом шляхом визнання недійсними:
протоколу проведення прилюдних торгів
від 18.02.2005 року, акту продажу майна з
прилюдних торгів та свідоцтва про
придбання майна з прилюдних торгів,
виданого на ім'я ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що вимоги ОСОБА_3 про
визнання прилюдних торгів від 18.02.2005
року такими, що не відбулися, є
необґрунтованими, а тому її позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

Отже, оскаржуване рішення необхідно
змінити, виклавши резолютивну частину
рішення в новій редакції про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та
задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про
визнання недійсними прилюдних торгів
шляхом визнання недійсним протоколу
№ 4280026-2 проведення прилюдних торгів
з реалізації 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, що відбулися 18 лютого 2005 року;
визнання недійсним акту продажу 1/3
частини квартири з прилюдних торгів
від 04.03.2005 року; визнання недійсним
свідоцтва про право власності на 1/3
частину вказаної квартири, виданого 09
вересня 2005 року на ім'я ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що жодних
договорів під час проведення
прилюдних торгів він не укладав -
вищевказаних висновків не
спростовують, оскільки відповідно до
правового висновку Верховного Суду
України по справі № 6-116цс12,
застосування якого є обов'язковим в
силу ст. 360-7 ЦПК України, відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною на підставі
норм цивільного законодавства про
недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК
України).

Відповідно ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Доводи апеляційної скарги Д'яченка Є.С.
щодо належного повідомлення
засудженого ОСОБА_6 про проведення
прилюдних торгів - колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки вони
суперечать наявним у справі доказам.
Як вбачається з матеріалів справи,
лист про призначення прилюдних торгів
на 18.02.2005 року був направлений
Київською міською філією СДП
«Укрспец'юст» ОСОБА_6 та ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві 15.02.2005 року,
тобто за три дні до проведення торгів.
При цьому, враховуючи відсутність
даних про своєчасне отримання
зазначеного повідомлення ОСОБА_6, який
перебував у Катеринівській виправній
колонії № 46 Рівненської області, а
також факт отримання такого
повідомлення ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві лише 21 лютого 2005 року, тобто після
проведення торгів (а.с. 70, том 1), суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про несвоєчасне повідомлення
ОСОБА_6 про проведення прилюдних торгів
18.02.2005 року.

Посилання апелянта на те, що
переоцінка майна була проведена ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві на законних
підставах - колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки вони
суперечать нормам Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№68/5 від 27.10.1999 року.

Відповідно до п. 4.6 зазначеного
положення, повторні прилюдні торги
проводяться не раніше ніж через місяць
з часу проведення перших прилюдних
торгів. Згідно з п. 4.8 Тимчасового
положення, на повторних торгах
стартова ціна лота може бути зменшена,
але не більше ніж на 30%.

Відповідно до п. 7.1. положення,
прилюдні торги вважаються такими, що не
відбулися, зокрема, у разі відсутності
покупців або наявності тільки одного
покупця.

Згідно з повідомленням СДП
«Укрспецюст» від 30.12.2004 року,
адресованим Відділу ДВС Деснянського
РУЮ у м. Києві, прилюдні торги з
реалізації нерухомого майна, що
належить ОСОБА_6 29.12.2004 року не
відбулися у зв'язку з відсутністю
покупців.

Отже, відповідно до пунктів 4.5,
4.6.,4.8., 7.1 Тимчасового положення, у
такому разі переоцінка майна не
проводиться.

На вказані обставини вказав
Верховний Суд України в ухвалі від
23.02.2011 року, скасовуючи рішення суду
першої інстанції від 27.10.2008 року та
ухвалу апеляційного суду від 15.01.2009
року. Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК
України, висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при новому розгляді справи.

Таким чином, в оскаржуваному
рішенні суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про неправомірність
проведення переоцінки майна актом
державного виконавця від 20.01.2005 року на
підставі того, що прилюдні торги 29.12.2004
року не відбулися у зв'язку з
відсутністю покупців, та зменшення
стартової ціни лота на 30%, тобто до суми
28 666 грн. 47 коп.

Посилання апелянта на
необґрунтованість рішення суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 висновків суду не
спростовують, оскільки задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про
визнання недійсними прилюдних торгів
шляхом визнання недійсними протоколу
проведення прилюдних торгів, акту про
продаж майна, свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів є підставою
для відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про його вселення у
квартиру, зобов'язання ОСОБА_3 не чинити
перешкод у користуванні квартирою та
визнання ОСОБА_2 добросовісним
набувачем 1/3 частини квартири, про що
правильно зазначив суд першої
інстанції в оскаржуваному рішенні.

Заявляючи позовні вимоги про
скасування розпорядження Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації № 320 від 20.04.2012 року та
визнання недійсним виданого на його
підставі свідоцтва від 20.04.2012 року про
право власності на квартиру АДРЕСА_1
за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях,
позивач ОСОБА_2 посилається на те, що
при приватизації квартири у 2012 році на
підставі Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» його фактично було позбавлено
наявного у нього права власності на 1/3
частину квартири та не враховано, що
ОСОБА_3 мала право приватизувати лише 2/3
частини квартири, оскільки 1/3 частина
вже належить ОСОБА_2

Однак такі доводи колегія суддів
вважає безпідставними, а висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення таких вимог -
вірним. Обставини щодо проведення
приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3
та ОСОБА_4 правильно встановлені та
викладені судом у мотивувальній
частині рішення.

Як вбачається з розпорядження №2891-№/А
Відділу приватизації державного
житлового фонду Деснянської районної в
м. Києві державної адміністрації,
спірна квартира була передана до
комунального житлового фонду у січні
2006 року, на підставі рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 02.12.2005 року про визнання
приватизації недійсною, яке в
подальшому було скасоване.

Однак, рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 18 червня 2009
року, що набуло законної сили, було
задоволено позов Прокурора
Деснянського району м. Києва до ОСОБА_3,
ОСОБА_6, Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації та визнано
недійсним і скасовано розпорядження
Ватутінської райдержадміністрації в м.
Києві № 2891 від 04.09.1997 року про
приватизацію квартири АДРЕСА_1, а також
свідоцтво, видане на підставі
вказаного розпорядження.

Вказаним рішенням суду
встановлено, що проведена в 1997 році
приватизація квартири суперечить
вимогам чинного законодавства, ст. 5, 8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» , а також
інтересам дитини, порушує житлові та
майнові інтереси ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка з 1995 року проживала однією сім'єю
разом зі ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_11 у
вказаній квартирі.

Відповідно до ст. 48 ЦК України (1963 року)
недійсною є та угода, що не відповідає
вимогам закону, в тому числі ущемлює
особисті або немайнові права
неповнолітніх дітей. По недійсній
угоді кожна з сторін зобов'язана
повернути другій стороні все одержане
за угодою, а при неможливості повернути
одержане в натурі - відшкодувати його
вартість у грошах, якщо інші наслідки
недійсності не передбачені законом.

Отже, внаслідок визнання приватизації
недійсною спірна квартира втрачає
статус приватної власності, тобто
повертається до державного чи
комунального житлового фонду. Таким
чином, внаслідок визнання приватизації
недійсною засуджений ОСОБА_6 не має
права власності на 1/3 частину квартири,
а тому вказане майно не може бути
предметом конфіскації та відповідно -
реалізації на прилюдних торгах.

Висновком від 13.04.2012 року №03-1031
Деснянська районна у м. Києві
державна адміністрація вважала
приватизацію квартири АДРЕСА_1, де
зареєстрована неповнолітня на той
час ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доцільною та
такою, що відповідає інтересам дитини.

За таких обставин, розпорядження
Відділу приватизації державного
житлового фонду управління
житлово-комунального господарства
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації № 320 та
видане на його підставі свідоцтво про
передачу у приватну власність в рівних
долях квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - відповідає вимогам Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду».

Аналізуючи викладене, колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_2 відповідає
вимогам закону і обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують та на їх правильність не
впливають, підстав для скасування чи
зміни іншої частини рішення колегія
суддів не вбачає, тому в решті рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 11.10.2013 року необхідно залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 11 жовтня 2013 року - змінити в
частині вирішення зустрічного позову
ОСОБА_3 та об'єднаного позову ОСОБА_6, у
зв'язку з чим резолютивну частину
рішення у цій частині викласти в
наступній редакції:

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_2 -
про визнання недійсним акту продажу 1/3
частини квартири, визнання повторних
прилюдних торгів такими, що не
відбулися, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на 1/3
частину квартири - задовольнити
частково.

Об'єднаний позов ОСОБА_6 до Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_2 - про
визнання недійсними прилюдних торгів
та свідоцтва про право власності на 1/3
частину квартири - задовольнити:

- визнати недійсним протокол № 4280026-2
проведення прилюдних торгів з
реалізації 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, що відбулися 18 лютого 2005 року,
затверджений директором Київської
міської філії СДП «Укрспецюст»;

- визнати недійсним акт продажу 1/3
частини квартири АДРЕСА_1 з
прилюдних торгів від 04.03.2005 року,
затверджений начальником Відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві;

- визнати недійсним свідоцтво про
право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, видане 09 вересня 2005
року на ім'я ОСОБА_2 на підставі акта
про проведення прилюдних торгів,
затвердженого начальником Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції в м. Києві 04.03.2005 року, та
посвідчене приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5

В решті позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

В іншій частині рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 11 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: