Справа № 689/1087/13-ц
Провадження № 2/689/273/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року
смт.
Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд
Хмельницької області у складі:

Головуючого - судді Кульбаби А.В.,

при секретарі - Білоус Г.В.,

за участю: представника позивачів
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ярмолинці
цивільну справу за позовними заявами
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
до Ясенівської сільської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_9, виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради про
визнання недійсними договору
купівлі-продажу майна, що знаходиться в
спільній частковій власності від 25
березня 2011 року, укладеного між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2 і ОСОБА_9 та додаток № 2 до
договору купівлі-продажу від 25 березня
2011 року із зазначенням переліку майна
співвласників майнових паїв; визнання
недійсним Акту приймання-передачі
майна співвласників майнових паїв від
25 березня 2011 року, що складений між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2 та ОСОБА_9; визнання незаконним
та скасування рішення № 40 виконавчого
комітету Ясенівської сільської ради
від 28 березня 2011 року «Про право
власності на споруди та будівлі
зернотоку», яким вирішено оформити
право власності на будівлі та споруди
зернотоку за ОСОБА_9, визнання
недійсним Свідоцтва про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат),
виданий Ясенівською сільською радою
ОСОБА_9 25 березня 2011 року,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з
позовними заявами до відповідачів про
визнання недійсними договору
купівлі-продажу майна, що знаходиться в
спільній частковій власності від 25
березня 2011 року, укладеного між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2 і ОСОБА_9 та додатку № 2 до
договору купівлі-продажу від 25 березня
2011 року із зазначенням переліку майна
співвласників майнових паїв; визнання
недійсним Акту приймання-передачі
майна співвласників майнових паїв від
25 березня 2011 року, що складений між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2 та ОСОБА_9; визнання недійсним
рішення № 40 виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради від 28
березня 2011 року «Про право власності на
споруди та будівлі зернотоку», яким
вирішено оформити право власності на
будівлі та споруди зернотоку за ОСОБА_9.
В позовних заявах зазначили, що вони є
співвласниками майнових паїв
колишнього КСП "Ватутіна" та проживають
в АДРЕСА_1. Своїми довіреностями, які
були посвідчені секретарем
Ясенівської сільської ради вони
уповноважили відповідача ОСОБА_2 на
представництво їхніх інтересів як
співвласників майнових паїв перед
третіми особами. Оригінал довіреності
був переданий ОСОБА_2 Від представників
Ясенівської сільської ради вони
дізналися, що ОСОБА_2 незаконно продав
їхнє майно та майно інших
співвласників своїй дружині ОСОБА_9 на
підставі договору купівлі-продажу від
25 березня 2011 року, а рішенням № 40
виконавчого комітету Ясенівської
сільської ради від 28 березня 2011 року
"Про право власності на споруди та
будівлі зернотоку" вирішено оформити
право власності на будівлі та споруди
зернотоку за ОСОБА_9. З копії договору
та додатків до нього вбачається, що
співвласники майна в особі ОСОБА_2
відчужили на користь ОСОБА_9 майно, яке
включене до ліквідаційної процедури
про визнання банкрутом СТОВ "Ясенівка".
Але це не відповідає закону, їх
внутрішній волі та справжнім намірам.
Вони та інші співвласники
уповноважували ОСОБА_2 на
представництво їх інтересів у процесі
банкрутства СТОВ "Ясенівка", а не на
купівлю-продаж чи іншим чином майна на
користь інших осіб, тим більше на свою
дружину ОСОБА_9. Крім того, у них є
сумніви у тому, що дата договору та
підписи покупця і продавця були
здійснені у той самий час, що не
відповідає даті фактичного складання
договору і є підробкою. Також, існують
сумніви щодо справжності підпису
голови Ясенівської сільської ради на
рішенні № 40 виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради від 28
березня 2011 року "Про право власності на
споруди та будівлі зернотоку", яким
вирішено оформити право власності на
будівлі та споруди зернотоку за ОСОБА_9.
Вказана ситуація виникла через те, що
уповноваженою особою Ясенівської
сільської ради від їх імені та імені
інших співвласників були посвідчені та
зареєстровані незаконні довіреності, в
т.ч. із правом ОСОБА_2 розпоряджатися
нерухомим майном, що не відповідає ч. 3
ст. 238, абз. 4 ч. 3 ст. 245 ЦК України, п. 4 ст. 40
Закону України "Про нотаріат". На момент
їхнього підпису та посвідчення
довіреностей представник сільської
ради не роз'яснила їм зміст ст. ст. 244-245,
247-250 ЦК України щодо поняття
довіреності, її форми строків,
припинення представництва, скасування
довіреності. Якби вони знали про те, що
уповноважують ОСОБА_2 на розпорядження
їхнім майном, в тому числі із правом
відчуження нерухомого майна, то в
жодному разі не підписали б ці
довіреності. Зокрема, відповідно до ч. 3
ст. 238 ЦК України представник не може
вчиняти правочин від імені особи, яку
він представляє, у своїх інтересах або
в інтересах іншої особи,
представником якої він одночасно є,
за винятком комерційного
представництва, а також щодо інших
осіб, встановлених законом. Згідно із
абз. 4 ч. 3 ст. 245 ЦК України довіреність
особи, яка проживає у населеному
пункті, де немає нотаріусів, може бути
посвідчена уповноваженою на це
посадовою особою органу місцевого
самоврядування, крім довіреностей на
право розпорядження нерухомим майном,
довіреностей на управління і
розпорядження корпоративними правами
та довіреностей на користування і
розпорядження транспортними засобами.
Відповідно до п. 4) ст. 40 Закону України
"Про нотаріат" довіреності осіб, які
проживають у населених пунктах, де
немає нотаріусів, посвідчені
уповноваженою на це посадовою особою
органу місцевого самоврядування, крім
довіреностей на право розпорядження
нерухомим майном, довіреності на
управління і розпорядження
корпоративними правами та
довіреностей на користування та
розпорядження транспортними засобами.
Вищевказані норми закону діяли як на
час посвідчення довіреностей так і на
час укладення договору купівлі-продажу
від 25 березня 2011 року. Відповідно до ч. 1,
3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). Таким чином, на
підставі вищенаведеного вони вважають,
що договір купівлі-продажу від 25
березня 2011 року і видані на підставі
нього документи та рішення є
незаконними та мають бути визнані
недійсними судом. Вищевказаний договір
порушує права співвласників майнових
паїв колишнього КСП "Ватутіна".

04 грудня 2013 року представник позивачів
ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги. В заяві
зазначив, що, ознайомившись із
матеріалами інвентарної справи на
будівлі та споруди зернотоку в АДРЕСА_1,
яка надійшла на запит суду, вони
дізналися про те, що Ясенівська
сільська рада на підставі оспорюваного
договору купівлі-продажу від 25 березня
2011 року, видала на ім'я відповідача
ОСОБА_9 ще й свідоцтво про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат)
серія ХМЯР № 0013 від 25 березня 2011 року,
яке вони вважають також має бути
визнано судом недійсним, адже воно було
виготовлено на підставі незаконно
укладеного договору купівлі-продажу
від 25 березня 2011 року, додатків до
нього та акту приймання-передачі майна
співвласників майнових паїв від 25
березня 2011 року. Остаточно просив
визнати недійсними договір
купівлі-продажу майна, що знаходиться в
спільній частковій власності від 25
березня 2011 року, укладений між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2 і ОСОБА_9 та додаток № 2 до
договору купівлі-продажу від 25 березня
2011 року із зазначенням переліку майна
співвласників майнових паїв; визнати
недійсним Акт приймання-передачі майна
співвласників майнових паїв від 25
березня 2011 року, що складений між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2 та ОСОБА_9; визнати незаконним та
скасувати рішення № 40 виконавчого
комітету Ясенівської сільської ради
від 28 березня 2011 року «Про право
власності на споруди та будівлі
зернотоку», яким вирішено оформити
право власності на будівлі та споруди
зернотоку за ОСОБА_9, визнати недійсним
Свідоцтво про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) серія ХМЯР № 001367,
виданий Ясенівською сільською радою
ОСОБА_9 25 березня 2011 року.

До початку розгляду справи по
суті представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, подав заперечення проти
позовних заяв, в якому зазначив, що в 2001
році виданий Указ Президента України
від 29 січня «Про заходи щодо
забезпечення майнових прав селян у
процесі реформування аграрного
сектору економіки» та ще ряд наказів
Мінагрополітики. У співвласників
майнових паїв немає на руках
оригіналів майнових сертифікатів, тому
що за їх згодою вони продали свої
майнові сертифікати ОСОБА_9 та
добровільно передали оригінали
майнових сертифікатів, на що є
відповідний перелік із підписами 196
осіб. На підставі 196 майнових
сертифікатів Ясенівською сільською
радою за заявою ОСОБА_9 виданий на її
ім'я новий майновий сертифікат.
Вищевказані дії не суперечили Наказу №
16 Мінагрополітики від 7 лютого 2001 року,
Указу Президента України від 29 січня 2001
року, Постанові КМУ № 177 від 28.02.2001р.
Згідно з вимогами Наказу № 16 від 7
лютого 2001 року Мінагрополітики України
на виконання Указу Президента України
від 29 січня 2001 року «Про заходи щодо
забезпечення майнових прав селян у
процесі реформування аграрного
сектору економіки» передбачено
наступне: «У випадку придбання
цілісного майнового комплексу шляхом
викупу часток у спільній власності,
укладання договору купівлі-продажу
здійснюється Головою спілки
співвласників на підставі рішення
зборів співвласників, які доручили
йому підписати такий договір», що і
було вчинено Головою спілки
співвласників майнових паїв ОСОБА_2
Також зазначає, що відповідачем не
порушений п. 4 ст. 40 Закону України «Про
нотаріат», адже в наказі № 16
Мінагрополітики України передбачено
слідуюче: «Слід підкреслити, що
укладання будь-яких угод по майнових
паяв не передбачає обов'язкової
нотаріальної форми». Тобто, договір
купівлі-продажу був підписаний ОСОБА_2
як Головою спілки співвласників на
підставі рішення зборів співвласників,
а не на підставі доручень. Вважає, що
відповідачами не були порушені вимоги
ст. ст. 203, 215, 238, 245 ЦК України та ст. 40
Закону України «Про нотаріат».

В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, суду пояснив, що позивачі є
співвласниками майнових паїв КСП
«Ватутіна» АДРЕСА_1. Своїми
довіреностями позивачі уповноважили
ОСОБА_2 на представництво їхніх
інтересів в процесі банкрутства, а не
на розпорядження майном. Відповідно до
ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України
оспорюваний правочин (договір
купівлі-продажу від 25 березня 2011 року)
не відповідає вимогам закону, тобто ст.
245 ЦК України та ст. 40 Закону України
«Про нотаріат».

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, позовні вимоги не визнав, суду
пояснив, що в законодавстві чітко не
розписаний механізм продажу майна, що
знаходиться в спільній частковій
власності. Договір купівлі-продажу, що
знаходиться в спільній частковій
власності від 25.03.2011р. укладався ОСОБА_2
як головою спілки співвласників
майнових паїв, ОСОБА_2 діяв на підставі
статуту спілки співвласників, крім
цього, є довіреності з правом
розпорядження майновим паєм. Також
зазначив, що згідно вимог ч. 3 ст. 6 ЦК
України сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд. На підставі договору від 25
березня 2011 року співвласники майнових
паїв передали свої майнові сертифікати
ОСОБА_9. Відповідно, на цій підставі
Ясенівською сільською радою 25 березня
2011 року ОСОБА_9 видано нове Свідоцтво
про право власності на майновий пай.
Договір купівлі-продажу майнового паю
(сертифікату) не укладався, майнові паї
співвласникам в натурі не виділялися.

В судове засідання відповідач
ОСОБА_9, представники відповідачів -
Ясенівської сільської ради та
виконавчого комітету Ясенівської
сільської ради, не з'явилися, про час і
місце слухання справи повідомлені
належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, вважає, що
позовні заяви слід задоволити.

Судом встановлено, що 25 березня 2011
року в АДРЕСА_1 Хмельницької області
між співвласниками майна в особі
ОСОБА_2, який діяв на підставі
довіреностей, посвідчених секретарем
виконавчого комітету Ясенівської
сільської ради, та ОСОБА_9 укладено
договір купівлі-продажу майна, що
знаходиться в спільній частковій
власності (далі - Договір). Згідно п. 1.1.
Договору Продавець надає покупцю
майно, перелік кого вказується у
додатку № 2 до цього Договору, а
Покупець зобов'язується згідно
експертної оцінки сплатити вартість
цього майна. Згідно додатку № 2 до
Договору загальна вартість майна
становить 553 622 грн.

Згідно довіреностей від 29 вересня 2008
року, 7 листопада 2008 року, 1 грудня 2008
року, 2 липня 2009 року, 28 серпня 2009 року,
що посвідчені секретарем виконкому
Ясенівської сільської ради, позивачі:
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8,
уповноважили ОСОБА_2 розпоряджатися
належними їм частками майнового паю, що
посвідчується Свідоцтвом про право
власності на майновий пай члена КСП
(майновий сертифікат), а саме:
продавати, заставляти, обмінювати,
здавати в оренду даний майновий пай.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 203
Цивільного Кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 245 ЦК України
довіреність особи, яка проживає у
населеному пункті, де немає нотаріусів,
може бути посвідчена уповноваженою на
це посадовою особою органу місцевого
самоврядування, крім довіреностей на
право розпорядження нерухомим майном,
довіреностей на управління і
розпорядження корпоративними правами
та довіреностей на користування і
розпорядження транспортними засобами.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 40 Закону України "Про
нотаріат" до нотаріально посвідчених
довіреностей прирівнюються
довіреності осіб, які проживають у
населених пунктах, де немає
нотаріусів, посвідчені уповноваженою
на це посадовою особою органу
місцевого самоврядування, крім
довіреностей на право розпорядження
нерухомим майном, довіреності на
управління і розпорядження
корпоративними правами та
довіреностей на користування та
розпорядження транспортними засобами.

Таким чином, оскільки договір
купівлі-продажу майна, що знаходиться в
спільній частковій власності від 25
березня 2011 року, укладений
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2, який діяв на підставі
довіреностей, посвідчених
уповноваженою посадовою особою органу
місцевого самоврядування (секретарем
виконкому Ясенівської сільської ради),
що суперечить абз. 4 ч. 3 ст. 245 Цивільного
кодексу України та п. 4 ч. 2 ст. 40 Закону
України «Про нотаріат», тому його
необхідно визнати недійсним у
відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 203 та ч. ч. 1, 3
ст. 215 ЦК України. Також слід визнати
недійсним і додаток № 2 до договору
купівлі-продажу від 25 березня 2011 року
із зазначенням переліку майна
співвласників майнових паїв, оскільки
він є невід'ємною складовою частиною
договору, а також Акт
приймання-передачі майна
співвласників майнових паїв від 25
березня 2011 року, що складений між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2 та ОСОБА_9.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника визнається судом
незаконним та скасовується.

Також судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу майна, що
знаходиться в спільній частковій
власності від 25 березня 2011 року, що
укладений між співвласниками майнових
паїв в особі ОСОБА_2 і ОСОБА_9, акту
прийому-передачі, свідоцтва, переліку
співвласників майнових паїв,
відповідач, ОСОБА_9, 25 березня 2011 року
звернулася із заявою до виконавчого
комітету Ясенівської сільської ради
про оформлення права власності на
будівлі та споруди зернотоку. На
підставі цієї заяви виконавчим
комітетом Ясенівської сільської ради 28
березня 2011 року винесено рішення № 40
«Про право власності на споруди та
будівлі зернотоку», яким оформлено
право власності на будівлі та споруди
зернотоку за ОСОБА_9. Вищевказане
рішення слід визнати незаконним та
скасувати, оскільки воно винесене на
підставі недійсного договору
купівлі-продажу від 25.03.2011р. Крім цього,
будь-яких інших правових підстав для
оформлення права власності на будівлі
та споруди зернотоку за ОСОБА_9 у
виконавчого комітету Ясенівської
сільської ради не було.

Крім того, як встановлено судом,
Ясенівською сільською радою незаконно
на підставі договору купівлі-продажу
майна, що знаходиться в спільній
частковій власності від 25 березня 2011
року, що укладений між співвласниками
майнових паїв в особі ОСОБА_2 і ОСОБА_9,
відповідачу, ОСОБА_9 25 березня 2011 року
видане Свідоцтво про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) серія ХМЯР № 001367.
До того ж, у вказаному свідоцтві
зазначено, що ОСОБА_9 має право на
пайовий фонд майна колективного
сільськогосподарського підприємства -
СТОВ «Ясенівка», яке, як встановлено в
судовому засіданні, визнано банкрутом.
Отже, вищевказане свідоцтво необхідно
визнати недійсним, адже суд визнав
вказаний договір купівлі-продажу від
25.03.2011р., на підставі якого і видане дане
Свідоцтво, - недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 10
ЦПК України передбачає, що сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Відповідно до
ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, що беруть участь у справі.

Суд відхиляє доводи позивачів про те,
що дата договору та підписи покупця і
продавця були здійснені не у той самий
час, що не відповідає даті фактичного
складання договору і є підробкою. Також
суд не бере до уваги твердження
позивачів про несправжність підпису
голови Ясенівської сільської ради на
рішенні № 40 виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради від 28
березня 2011 року «Про право власності на
споруди та будівлі зернотоку»,
оскільки в судовому засіданні позивачі
та їх представники не надали жодних
належних і допустимих доказів на
підтвердження цих обставин.

Суд не бере до уваги твердження
представника відповідача ОСОБА_3 у
своїх запереченнях про те, що ОСОБА_2
оспорюваний договір був підписаний: як
головою спілки співвласників на
підставі рішення зборів співвласників,
на підставі статуту спілки
співвласників майнових паїв, а також на
підставі довіреностей, посвідчених
секретарем виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради. Так, судом
встановлено, що договір
купівлі-продажу майна, що знаходиться в
спільній частковій власності,
укладався 25 березня 2011 року між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2, який діяв саме на підставі
довіреностей, і ОСОБА_9. Договору про
спільне володіння, користування і
розпорядження майном, що знаходиться у
спільній частковій власності від 12
вересня 2008 року, про що вказується в
Договорі від 25 березня 2011 року, на
обгрунтування своїх заперечень,
відповідачами суду представлено не
було. В матеріалах справи є лише
договір про спільне володіння,
користування і розпорядження майном,
що знаходиться у спільній частковій
власності датований 5 квітня 2009 року. Не
надано суду ні статуту спілки
співвласників, ні рішення загальних
зборів співвласників майнових паїв про
обрання головою спілки ОСОБА_2 Не
надано відповідачами доказів того, що
спірний договір купівлі-продажу був
укладений ОСОБА_2 як головою спілки
співвласників на підставі рішення
зборів співвласників, які доручили
йому підписати такий договір. В
судовому засіданні представник
відповідача підтвердив, що будь-яких
договорів купівлі-продажу майнових
паїв не укладалося.

Суд відхиляє доводи представника
відповідача, що згідно вимог абз. 1 ч. 3
ст. 6 ЦК України сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд, адже згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК
України сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх місту або
із суті відносин між сторонами.

Суд критично оцінює та не бере до уваги
твердження представника відповідача
про продаж майнових паїв (майнових
сертифікатів) співвласниками майнових
паїв (196 осіб) ОСОБА_9, оскільки 25 березня
2011 року був укладений саме договір
купівлі-продажу майна, що знаходиться в
спільній частковій власності, а не
майнових паїв (майнових сертифікатів).

Таким чином, необхідно визнати
недійсними договір купівлі-продажу
майна, що знаходиться в спільній
частковій власності від 25 березня 2011
року, що укладений між співвласниками
майнових паїв в особі ОСОБА_2 і ОСОБА_9,
та додаток № 2 до договору
купівлі-продажу від 25 березня 2011 року
із зазначенням переліку майна
співвласників майнових паїв; визнати
недійсним Акт приймання-передачі майна
співвласників майнових паїв від 25
березня 2011 року, що складений між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2 та ОСОБА_9; визнати незаконним та
скасувати рішення № 40 виконавчого
комітету Ясенівської сільської ради
від 28 березня 2011 року «Про право
власності на споруди та будівлі
зернотоку», яким оформлено право
власності на будівлі та споруди
зернотоку за ОСОБА_9; визнати недійсним
Свідоцтво про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат) серія ХМЯР № 001367,
виданий Ясенівською сільською радою
ОСОБА_9 25 березня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 15, 16, 203, 215, 245, 393 Цивільного Кодексу
України; п. 4 ч. 2 ст. 40 Закону України
«Про нотаріат»; ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215
ЦПК України,

вирішив :

Позовні заяви задоволити.

1. Визнати недійсними договір
купівлі-продажу майна, що знаходиться в
спільній частковій власності від 25
березня 2011 року, що укладений між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2 і ОСОБА_9, та додаток № 2 до
договору купівлі-продажу від 25 березня
2011 року із зазначенням переліку майна
співвласників майнових паїв.

2. Визнати недійсним Акт
приймання-передачі майна
співвласників майнових паїв від 25
березня 2011 року, що складений між
співвласниками майнових паїв в особі
ОСОБА_2 та ОСОБА_9.

3. Визнати незаконним та скасувати
рішення № 40 виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради від 28
березня 2011 року «Про право власності на
споруди та будівлі зернотоку», яким
оформлено право власності на будівлі
та споруди зернотоку за ОСОБА_9.

4. Визнати недійсним Свідоцтво про
право власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат)
серія ХМЯР № 001367, виданий Ясенівською
сільською радою ОСОБА_9 25 березня 2011
року.

1) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5
судовий збір в розмірі 38 грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5
судовий збір в розмірі 38 грн. 23 коп.

Стягнути з виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради
Ярмолинецького району на користь
ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 38 грн. 23
коп.

2) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 38 грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 38 грн. 23 коп.

Стягнути з виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради
Ярмолинецького району на користь
ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 38 грн. 23
коп.

3) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6
судовий збір в розмірі 38 грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6
судовий збір в розмірі 38 грн. 23 коп.

Стягнути з виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради
Ярмолинецького району на користь
ОСОБА_11 судовий збір в розмірі 38 грн. 23
коп.

4) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8
судовий збір в розмірі 38 грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8
судовий збір в розмірі 38 грн. 23 коп.

Стягнути з виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради
Ярмолинецького району на користь
ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 38 грн. 23
коп.

5) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7
судовий збір в розмірі 38 грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7
судовий збір в розмірі 38 грн. 23 коп.

Стягнути з виконавчого комітету
Ясенівської сільської ради
Ярмолинецького району на користь
ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 38 грн. 23
коп.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу в Апеляційний суд
Хмельницької області через
Ярмолинецький районний суд
Хмельницької області на протязі 10 днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Мотивувальна частина рішення
виготовлена 30 грудня 2013 року.

Суддя
А.В.
Кульбаба