Єдиний унікальний номер 722/2318/13-ц
Номер провадження 4-с/722/4/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2013 року Сокирянський
районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого-судді
Римлянської
Г.О.

при
секретарі
Сімак О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сокиряни цивільну справу
за скаргою ОСОБА_1 на рішення головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернівецькій області ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

В поданій до суду скарзі ОСОБА_1
посилається на те, що винесена головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернівецькій області ОСОБА_2 постанова
про закінчення виконавчого
провадження №39393309 від 30.09.2013 року по
виконанню рішення Сокирянського
районного суду від 20.11.2009 року по справі
№2-516/09, по якому він є стягувачем,
суперечить вимогам: ч.ч.1,2 ст.11, п.11 ч.1
ст.49, ч.3 ст.75 Закону України «Про
виконавче провадження»

Просить суд: постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернівецькій області ОСОБА_2 №39393309 від
30.09.2013 року про закінчення виконавчого
провадження по виконанню рішення
Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 11.06.2013 року в
цивільній справі №2-516/09 – визнати
неправомірною; зобов’язати головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернівецькій області ОСОБА_2 відновити
виконавче провадження та вчинити всі
необхідні дії, спрямовані на виконання
рішення суду, відповідно до норм
чинного законодавства.

В судове засідання заявник не
з’явився, однак подав до суду письмову
заяву, якою вимоги скарги підтримав та
просив розглянути справу за його
відсутності.

Представник відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області у судове засідання також не
з’явився, а головний державний
виконавець Верстюк Б.А. направив на
адресу суду письмове заперечення на
скаргу, яким вимог скарги не визнав з
наступних підстав: виконання рішення
суду зобов’язального характеру
здійснювалося в порядку ст.ст. 75,89
Закону України «Про виконавче
провадження». Після надіслання
боржнику - Новодністровській міській
раді, копії постанови про відкриття
виконавчого провадження,
представником останньої було
надіслано на адресу ВДВС листа про те,
що протягом останніх п’ятнадцяти
років на території м.Новодністровськ
не було побудовано та здано в
експлуатацію жодного житлового
будинку, будівництво якого
здійснювалося з державного бюджету, що
свідчить про поважні причини
невиконання судового рішення. 30.09.2013
року державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки виконати
рішення суду без участі боржника
неможливо. Просить відмовити в
задоволенні скарги та розглянути
справу без участі державного
виконавця.

Представник боржника –
Новодністровської міської ради ОСОБА_3
в судове засідання також не з’явився,
однак подав до суду заяву, якою просить
розглянути справу за його відсутності
та в питанні задоволення вимог скарги
покладається на розсуд суду.

Дослідивши докази, надані особами, які
беруть участь у справі, суд прийшов до
наступних висновків:

Рішенням Сокирянського районного суду
від 20.11.2009 року в цивільній справі
№2-516/09 задоволено позовні вимоги
ОСОБА_1 та зобов’язано виконавчий
комітет Новодністровської міської
ради надати йому, як ліквідатору аварії
на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії та
інваліду 2-ої групи житлове приміщення
у вигляді окремої квартири в першому
зданому в експлуатацію житловому
будинку м.Новодністровськ, який буде
виділено у відповідності до абзацу
першого пункту 10 ст.20 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

На підставі даного рішення 11.06.2013 року
Сокирянським районним судом було
видано виконавчий лист №2-516, якого
заявник подав для виконання до відділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області (надалі – ВДВС).

16.08.2013 року державним виконавцем
зазначеного ВДВС ОСОБА_4 було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження №39393309 з виконання даного
рішення суду.

Ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» (надалі –
Закон) передбачено, що державний
виконавець зобов’язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії,
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

30.09.2013 року головним державним
виконавцем ВДВС ОСОБА_2 було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження №39393309 на підставі п.11 ч.1
ст.49 Закону, яким передбачено, що
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому ч.3
ст.75 цього Закону.

У мотивувальній частині оскаржуваної
постанови головний державний
виконавець послався на повідомлення
виконавчого комітету
Новодністровської міської ради від
27.08.2013 року №1434/1, у якому зазначено, що
на території м.Новодністровська
протягом останніх п’ятнадцяти років
не було побудовано та здано в
експлуатацію жодного житлового
будинку, будівництво якого
здійснювалося з державного бюджету, а
не на те, що підставою для закінчення
виконавчого провадження є повернення
виконавчого листа до суду або на
неможливість виконання рішення суду
без участі боржника, як передбачає ч.3
ст.75 Закону.

Ч.3 ст.75 Закону передбачено, що у разі,
якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Такі, передбачені законом дії головний
державний виконавець не здійснив.
Також, на порушення вимог ч.ч.1,2,3 ст.11
Закону не перевірив достовірність
відповіді боржника щодо одержання ним
житлових приміщень для розподілу між
особами, які перебувають на обліку для
поліпшення житлових умов, незважаючи
на те, що ця відповідь не оформлена як
офіційний документ, що підтверджує
певні обставини – довідка, оскільки не
містить печатки юридичної особи, яка її
видала та яка стверджує певні
обставини.

Крім того, в рішенні Сокирянського
районного суду, на підставі якого
видано виконавчий лист і відкрито
виконавче провадження, не зазначено
про надання квартири стягувану саме в
будинку, побудованому за кошти
державного бюджету.

Оскаржувана постанова суперечить
вимогам щодо її структури,
передбаченим п.1.5.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року №512/5, у якому зазначено, що
постанова, як окремий документ, містить
такі обов’язкові реквізити: б).
мотивувальну частину із зазначенням
мотивів, з яких державний виконавець
прийняв відповідне рішення (дійшов
певних висновків), і посилання на закон
чи інший нормативно-правовий акт
(статтю, її частину, абзац, пункт,
підпункт, на підставі якого видано
постанову.

Так, в мотивувальній частині даної
постанови державний виконавець не
послався на те, що підставою для
закінчення виконавчого провадження є
повернення виконавчого листа до суду,
однак посилається на п.11 ч.1 ст.49 Закону,
який це передбачає.

Тобто, суд приходить до висновку, що
оскаржувана постанова головного
державного виконавця є
необґрунтованою та винесена з
порушенням вимог діючого
законодавства, тому скарга ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

Оскільки заявник є звільненим від
сплати судових витрат та не сплачував
їх під час подачі скарги, їх слід
стягнути із ВДВС в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області ОСОБА_2 №39393309 від 30.09.2013 року
про закінчення виконавчого
провадження по виконанню рішення
Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 11.06.2013 року в
цивільній справі №2-516/09 – визнати
неправомірною.

Зобов’язати головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області ОСОБА_2 відновити виконавче
провадження та вчинити всі необхідні
дії, спрямовані на виконання рішення
суду, відповідно до норм чинного
законодавства.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Сокирянського

районного суду
ОСОБА_5.