Справа № 327/329/13-ц
Провадження №2/327/140/2013
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

у зв’язку з невиконанням ухвали про
залишення позову без руху

30.12.2013
року

смт.
Розівка

Суддя Розівського районного суду
Запорізької області Кущ Т.М., отримавши
позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Розівської районної державної
нотаріальної контори Запорізької
області (далі – Розівська нотаріальна
контора) про визначення додаткового
строку, достатнього для подання заяви
про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

20 серпня 2013 року позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4 та Розівської
нотаріальної контори з вимогою
визначити їм додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини
після померлої 04 березня 2010 року
їхньої матері ОСОБА_5 посилаючись на те,
що вони не звернулись до нотаріальної
контори у встановлений законом строк
для прийняття спадщини з поважної
причини, а саме через те, що ОСОБА_1
тривалий час не міг знайти документи.

Пред’явлена позовна заява ухвалою
суду від 17 грудня 2013 року була залишена
без руху, оскільки позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 Цивільного
процесуального кодексу України (далі –
ЦПК України).

Так, позовна заява повинна містити,
зокрема, зміст позовних вимог; виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги.

Зазначені вимоги закону позивачами при
складанні позовної заяви повною мірою
не дотримані.

Так, судом було роз’яснено наступне.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії
судді при вирішенні питання про
відкриття провадження у справі і
проведення подальших підготовчих дій
для розгляду справи у судовому
засіданні та при її розгляді по суті, у
тому числі і про її судову юрисдикцію
та підсудність, про залучення в процес
інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить
позиція відповідача, котрий, як і
позивач, має право на судовий захист, а
для реалізації цього права має бути
обізнаний з тим, які вимоги до нього
заявлені, з яких підстав і якими
доказами це підтверджується.

Цивільний процесуальний закон не
вимагає від позивача правового
обґрунтування позову, тобто посилання
на норму права, яка регулює спірні
правовідносини. Однак, позивач у
будь-якому випадку повинен зазначити
те право, захисту якого він вимагає,
вважаючи його порушеним, невизнаним чи
оспорюваним відповідачем.

Вже на стадії пред’явлення позову
позивач зобов’язаний виконувати
вимоги щодо несення тягаря доказування
і довести при пред’явленні позову
певне коло фактів, що мають
процесуальне значення. Мається на
увазі доведення фактів наявності
передумов права на пред’явлення
позову та дотримання процесуального
порядку його пред’явлення.

Крім того, суд звернув увагу позивачів
на те, що відповідно до постанови
пленуму Верховного суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування»,
відповідачами у таких справах є
спадкоємці, які прийняли спадщину. При
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

За змістом позову вбачається, що одним
із спадкоємців після померлої ОСОБА_5 є
ОСОБА_4, яка є відповідачем по справі.
Однак позивачі не зазначили про те, чи
прийняла остання спадщину, а також не
послались на відповідні докази на
підтвердження вказаної обставини,
якими можуть бути, зокрема, витяг зі
спадкового реєстру щодо реєстрації
спадкової справи після спадкодавця
ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_4.

За таких обставин, позивачам у заяві
необхідно було зазначити про наявність
або відсутність спадкової справи
стосовно спадкодавця у державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини, наявність
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії стосовно
кожного з позивачів, зокрема відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

До того ж, позивачі, звертаючись до
суду з позовом до ОСОБА_4 та Розівської
нотаріальної контори з приводу
визначення додаткового строку,
достатнього для подання заяви про
прийняття спадщини, будь-яких вимог до
вказаних осіб не пред’явили та не
зазначили чим саме вказані особи
порушують, не визнають чи оспорюють
законні права та інтереси позивачів.

При цьому, відповідна нотаріальна
контора повинна бути залучена до
участі у справі у якості третьої особи,
як і можливі спадкоємці, які не
прийняли спадщину.

З урахуванням такої обставини, суд
звертав увагу позивачів на вимоги ст. 120
ЦПК України, відповідно до якої позивач
повинен додавати до позовної заяви її
копії та копії всіх документів, що
додаються до неї, відповідно до
кількості відповідачів та третіх осіб.
Позивачами ж до суду надана лише одна
копія позовної заяви з копіями всіх
документів, що додаються до неї, в
одному екземплярі.

Крім того, позивачі у заяві вказали, що
вони пропустили строк звернення до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини через поважну
причину, а саме через те, що позивач
ОСОБА_1 не міг знайти документи. Однак
кожен з позивачів фактично причину
пропуску строку звернення до
нотаріальної контори не конкретизував
та не обґрунтував її наявність. При
цьому необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємців,
направлених на прийняття спадщини.

За таких обставин суд пропонував
позивачам надати до суду позовну заяву
та її копії відповідно до кількості
осіб, які беруть участь у справі,
складену із викладом змісту уточнених
позовних вимог та підписану згідно з
вимогами цивільного процесуального
закону, з урахуванням виявлених
недоліків.

При цьому, позивачам для усунення
недоліків позовної заяви судом був
встановлений строк в межах 2 (двох) днів
з дня отримання позивачами ухвали.
Разом з тим, позивачами ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 ухвала отримана 19 грудня 2013
року, а позивачем ОСОБА_2 ухвала
отримана 21 грудня 2013 року, проте у
визначений судом строк зазначені
недоліки позивачами усунені не були.
Заяв про надання додаткового строку
для усунення визначених судом
недоліків від жодного з позивачів не
надходило.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України якщо
позивач відповідно до ухвали суду у
встановлений строк не виконає вимоги,
визначені статтях 119 і 120 цього Кодексу,
позовна заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись
ст.121 ЦПК України, суддя –

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Розівської районної державної
нотаріальної контори Запорізької
області про визначення додаткового
строку, достатнього для подання заяви
про прийняття спадщини, - визнати
неподаною та повернути позивачеві.

Роз’яснити позивачеві, що повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню із заявою до суду,
якщо перестануть існувати обставини,
що стали підставою для повернення
заяви.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції – Розівський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 5-денний строк з дня
проголошення ухвали апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 5-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Т.М. Кущ