Провадження по справі 2/122/2772/13
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Залізничний районний суд м.
Сімферополя АР Крим у складі:
головуючого, судді -
при секретарі - Новікові
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сімферополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
за договором позики, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за
договором позики, мотивуючи позовні
вимоги тим, що між сторонами по справі
21.09.2011 року було укладено договір
позики, згідно з яким позивач надав у
борг відповідачу гроші сумі 9000,00 грн.,
ОСОБА_2 у свою чергу зобов'язався
повернути кошти у строк до 01.10.2013 року.
На підтвердження чого ОСОБА_2 21.09.2011
року власноруч була написана розписка.
Однак, відповідач взяті на себе
зобов'язання не виконав, суму боргу на
час звернення до суду із позовною
заявою не повернув. З урахуванням
наведеного та з посиланням на статті 525,
625, 628, 629, 1046, 1048 ЦК України позивач
просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на його
користь суму позики 9000,00 грн.; покласти
на відповідача всі судові витрати.
Позивач у судове засідання з'явився.
Позовні вимоги підтримав. Просив
задовольнити з наведених підстав.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, повідомлений відповідно до
вимог діючого законодавства, причин
своєї неявки суду не повідомив, заяв
про відкладення судового засідання або
розгляд справи у його відсутність не
З урахуванням згоди представника
позивача, якому роз'яснені і зрозумілі
підстави та наслідки заочного розгляду
справи, суд, ухвалив провести заочний
розгляд справи, що відповідає
положенням статей 169, 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази і матеріали
цивільної справи у їх сукупності, суд
дійшов наступних висновків.
Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК
України, якою встановлений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.
Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
А відповідно до частини 3 вищенаведеної
статті Закону, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виникає спір.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Предметом договору позики є грошові
кошти в національній або іноземній
валюті або інші речі, визначені
Згідно з положеннями статті 1047 ЦК
України, договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 21.09.2011 ОСОБА_2 взяв
позику в розмірі 9000 грн., яку у свою
чергу зобов'язався повернути до 01.10.2011
року у повному обсязі.
Проте, надана позивачем розписка не
містить даних про особу, у якої
відповідач позичив вказану суму.
Факт укладення 21.09.2011 року письмового
договору позики і отримання
відповідачем згідно з його умовами
суми у розмірі 9000 грн. від позивача
ОСОБА_1, матеріалами цивільної справи
не підтверджується, оригінал розписки
позичальника, який наданий позивачем
до суду не посвідчує передання саме
ОСОБА_1 позичальникові відповідачу
ОСОБА_2 визначеної грошової суми.
З урахуванням положень частини 2 статті
1047 ЦК України, суд не може прийняти як
доказ існування між сторонами боргових
зобов'язань розписку позичальника -
Таким чином, суд дійшов до висновку про
відсутність у позивача права вимоги
повернення боргу за даною розпискою, а
тому у позові має бути відмовлено.
На підставі статей 526, 610, 611, 625, 1046-1048
Цивільного кодексу України, керуючись
статтями 10- 11, 60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224-226, 292,
294, 296 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів за
договором позики - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Залізничний районний суд м.
Сімферополя АРК шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
Домнікова М.В.