Справа № 496/1359/13-ц
Провадження № 2/496/809/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2013 року

м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Шубинської А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Біляївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, відділу Держкомзему у
Біляївському районі Одеської області
про визнання державного акту
недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

15.03.2013 року позивач звернувся до суду з
вказаним позовом та просив суд
ухвалити рішення, яким визнати
державний акт про право власності на
земельну ділянку, розташовану за
адресою: с. Нерубайське Біляївського
району Одеської області, вул.
Ломоносова, 4.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач
по справі відповідно до договору
довічного утримання після смерті
ОСОБА_3 отримав земельну ділянку та
житловий будинок за адресою: с.
Нерубайське Біляївського району
Одеської області, вул. Ломоносова, 5.
Весь час позивач та померла ОСОБА_3 були
сусідами та вели добропорядні
відносини. Вже після її смерті
відповідач, став пред’являти
претензії до межі, яка існує між
земельними ділянками з посиланням на
державний акт на землю. Але коли ОСОБА_3
здійснювала дії по виготовленню
державного акту, то не погоджувала межі
земельних ділянок. Таким чином,
відсутність погодження меж земельних
ділянок є порушенням закону, що у свою
чергу приводить до порушення прав
позивача. У зв’язку із викладеним
позивач був змушений звернутися до
суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позов та
просили суд задовольнити його в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
у судовому засіданні заперечували
проти позову та просили відмовити в
його задоволенні.

Представник відповідача відділу
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області до судового засідання
не з`явився, але надіслав заяву, в якій
проти позовних вимог позивача не
заперечував та просив справу розгляди
без його участі (а.с.35,95).

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, всебічно, повно,
об'єктивно та безпосередньо дослідивши
надані докази, суд дійшов до
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 належить житловий будинок за
адресою: с. Нерубайське Біляївського
району Одеської області, вул.
Ломоносова, 4-а, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житловий будинок № 480 від 21.10.2004 року
(а.с.10).

Згідно до витягу з рішення № 300-V від
29.03.2007 року Нерубайською сільською
радою Біляївського району Одеської
області ОСОБА_1 було передано у
власність земельну ділянку площею 0,062
га, для будівництва та обслуговування
жилого будинку господарських будівель
та споруд (присадибна ділянка) за
адресою: с. Нерубайське Біляївського
району Одеської області, вул.
Ломоносова, 4-а (а.с.16).

Відповідно до витягу з рішення № 538 – V
від 26.10.2007 року Нерубайською сільською
радою Біляївського району Одеської
області ОСОБА_3 було передано у
власність земельну ділянку площею 0,05
га, для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (Присадибна ділянка) за
адресою: с. Нерубайське Біляївського
району Одеської області, вул.
Ломоносова, 4 (а.с.70).

Згідно до дублікату договору купівлі –
продажу від 20.06.1962 року, ОСОБА_3 придбала
у власність житловий будинок за
адресою: с. Нерубайське Біляївського
району Одеської області, вул.
Ломоносова, 4 (а.с.72).

Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою (державного акту), та його
державної реєстрації, а ч. 3 вказаної
статті встановлено, що приступати до
використання земельної ділянки до
встановлення її меж в натурі (на
місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських рад у галузі
земельних відносин на території сіл

належить розпорядження землями
територіальних громад, в тому числі і
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян відповідно до цього Кодексу
(п. а, б).

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Доводи позивача про те що межі
земельної ділянки не були погоджені
між землекористувачами спростовується
матеріалами справи, так як позивачу,
були відомі межі земельної ділянки,
оскільки ОСОБА_3 був виданий акт від
10.12.2007 року, який був підписаний
власником земельної ділянки – ОСОБА_3,
суміжними землекористувачами, в тому
числі і позивачем. З даного акту
вбачається, що проведено обстеження і
встановлення в натурі меж земельної
ділянки, переданої у власність ОСОБА_3
для подальшого використання за
призначенням. В натурі межі земельної
ділянки закріплені межовими знаками,
всі присутні з ними ознайомлені,
заперечень з їх боку щодо меж земельної
ділянки не заявлено.

Суду не було надано належних та
допустимих доказів того, що у
зазначеному акту стоїть підпис не
ОСОБА_1, а також того, що він вказаний
акт не підписував, як про це стверджує
позивач, а саме суду не надано висновку
експерта про те, що у зазначеному акту
стоїть підпис не ОСОБА_1, або матеріалів
кримінального провадження по факту
підробки підпису позивача, або інших
відповідних доказів з цього приводу.

На підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суду не було надано
позивачем доказів щодо виготовлення
ним державного акту на право власності
на земельну ділянку, яка була йому
передана у власність для будівництва
та обслуговування жилого будинку
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) за адресою: с.
Нерубайське Біляївського району
Одеської області, вул. Ломоносова,4-а.

Також суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1
відповідно до витягу з рішення № 300-V
було передано у власність земельну
ділянку площею 0,062 га, для будівництва
та обслуговування жилого будинку
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) за адресою: с.
Нерубайське Біляївського району
Одеської області, вул. Ломоносова,4-а, ще
29.03.2007 року, тобто задовго до
виготовлення ОСОБА_3 акту встановлення
меж в натурі від 10.12.2007 року.

Крім того, суд не може погодитись з
доводами позивача про те, що ОСОБА_2
пред’являє позивачу претензії до межі,
яка існує між їх земельними ділянками,
оскільки суду не було надано з цього
приводу жодного належного та
допустимого доказу (висновків
відповідних комісії щодо обстеження
існуючих меж земельних ділянок
позивача та відповідача або звернення
до Нерубайської сільської ради чи
правоохоронних органів щодо
неправомірних дій, на думку позивача, з
боку ОСОБА_2В.).

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об’єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів в їх
сукупності.

На підставі вище викладеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 25, 56 Закону України «Про
землеустрій», ст.ст. 125, 126, 198 Земельного
Кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, відділу Держкомзему у
Біляївському районі Одеської області
про визнання державного акту недійсним
- відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Біляївського районного суду Одеської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області

ОСОБА_4