22-ц/772/4198/2013Головуючий в суді першої
інстанції:Сичук М. М.Категорія:
32Доповідач: Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2013 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого:
Чорного В.І.

Суддів:
Оніщука В.В., Чуприни В.О.

при секретарі: Богацькій О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 19
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про компенсацію
втраченого заробітку, завданого
каліцтвом, -

в с т а
н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
компенсацію втраченого заробітку,
завданого каліцтвом, мотивуючи тим, що
відповідно до вироку Староміського
районного суду м. Вінниці від 31 жовтня
2006 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.
1 КК України і призначено йому
покарання у вигляді 2 років обмеження
волі, застосовано ст. 75 КК України та
звільнено від відбування призначеного
судом покарання, якщо він протягом 2
років іспитового строку не вчинить
нового злочину.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_3
у позивача ОСОБА_2 відбулася стійка
втрата працездатності на 10 відсотків,
що підтверджується Актом додаткового
судово-медичного дослідження за № 2657
від 18.10.2005 року Вінницьким обласним
бюро судово-медичної експертизи та
висновком комісійної судово-медичної
експертизи №38-к по матеріалах
кримінальної справи Вінницьким
обласним бюро судово-медичної
експертизи.

З 2006 року ОСОБА_3 не цікавився станом
здоров'я позивача та не виявляв бажання
у будь-який інший спосіб, крім
грошового, компенсувати заподіяну
шкоду, тому ОСОБА_2 з урахуванням
збільшених позовних вимог, просив
стягнути з ОСОБА_3 11577,42 грн., що складає
10 відсотків втрати працездатності за
період з 01.09.2010 року по 01.11.2013 року,
втраченого заробітку та на придбання
ліків, стягнути 20,40 грн. у відшкодування
витрат за отримання довідки з
Головного управління статистики у
Вінницькій області.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 19.11.2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, просить
зазначене рішення суду скасувати та
ухвалити нове по суті позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає, що
вона не підлягає задоволенню з таких
міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК
України суд вирішує цивільно - правовий
спір на засадах змагальності, кожна
сторона зобов'язана доказами довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог чи
заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Судом встановлено, що вироком
Староміського районного суду м.
Вінниці від 31 жовтня 2006 року ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України за
те, що 21 квітня 2004 року, під час сварки
зі своїм двоюрідним братом ОСОБА_2,
умисно наніс останньому декілька
ударів по голові, заподіявши йому
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Як зазначено в Акті додаткового
судово-медичного дослідження № 2657 від
18.10.2005 року у ОСОБА_2 на теперішній час
виявлені стійкі порушення з боку
центральної нервової системи у вигляді
легких вестибулатактичного
церебрастенічного синдромів, що стоять
у причинному зв'язку з описаним в п. 1
струсом головного мозку і становить 10%
стійкої втрати працездатності, з
застосуванням ст..1 (в), (з) (Критеріїв
встановлення ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках), затверджених наказом
Міністерства охорони здоров'я України
05.08.98№ 238, який втратив свою чинність з
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 5 червня 2012 року № 420.

Відповідно до Наказу Міністерства
охорони здоров'я, від 05.06.2012 року № 420 «
Про затвердження Порядку та Критеріїв
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня стійкої
втрати професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків» у п. 2.10
зазначено, що група інвалідності
потерпілому внаслідок виробничої
травми або професійного захворювання
встановлюється безстроково у випадках,
передбачених Інструкцією про
встановлення груп інвалідності.
Ступінь втрати професійної
працездатності потерпілому у
відсотках встановлюється безстроково
незалежно від віку у випадку
анатомічних дефектів, стійких
необоротних морфологічних змін та
розладу функцій органів і систем
організму, неефективності
реабілітаційних заходів,
несприятливого прогнозу відновлення
працездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання зі стійким
порушенням професійних здібностей.

У випадках невизнання потерпілого
інвалідом сумарний відсоток втрати
професійної працездатності не повинен
перевищувати 40%.

Згідно п. 21, 22 Порядку та умови
встановлення інвалідності
затвердженого Постановою КМ України,
від 03.12.2009 року № 1317 "Питання
медико-соціальної експертизи", у разі
встановлення інвалідності і ступеня
втрати здоров'я комісія розробляє на
підставі плану медичної та професійної
реабілітації, що обов'язково надається
лікарем, або за участю лікаря
індивідуальну програму реабілітації
інваліда, в якій визначаються обсяги та
види реабілітаційних заходів з
конкретизацією трудових рекомендацій,
методи та строки їх здійснення, засоби
реабілітації та відповідальні за
виконання. Комісія відповідає за
якість розроблення індивідуальної
програми реабілітації інваліда та
здійснює у межах своїх вноважень
контроль за її виконанням.

Повторний огляд інвалідів з
нестійкими, оборотними змінами та
порушеннями функцій організму з метою
визначення ефективності
реабілітаційних заходів, стану
здоров'я і ступеня соціальної
адаптації проводиться раз на один - три
роки.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. п. 2, 22 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27.03.1992 року « Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її подіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

За вимогами про продовження платежів
виплати провадяться за весь попередній
час, протягом якого належало
відшкодувати шкоду, без обмеження
будь-яким строком (з дня закінчення
попередніх виплат вимоги про їх
продовження задовольняються за умови,
що МСЕК (а у відповідних випадках -
судово-медична експертиза) підтвердила
втрату працездатності та її відсоток
за цей період). В інших випадках иплати,
призначені, але своєчасно не одержані
потерпілим або особою, яка має право на
їх одержання, а також вимоги про
перерахунок (наприклад, за відсотком
працездатності) сум щомісячних
платежів, раніше визначених судом або
роботодавцем, підлягають задоволенню
за час, що не перевищує трьох років.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
обгрунтовано виходив з того, що
позивачем не доведено підстав для
компенсації відповідачем втраченого
заробітку у зв'язку із втратою
працездатності на 10% від травм
отриманих в 2004 році за 2010-2013 роки.

З урахуванням викладеного, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом матеріального чи
процесуального права, яке призвело, або
могло призвести до неправильного
вирішення справи. Тому, ухвалене у
справі судове рішення є законним та
обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 307, 308,314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному провадженні протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді:
В.І.Чорний

В.В.Оніщук

В.О.Чуприна

З оригіналом вірно: