Справа № 271/3883/13-ц
Провадження № 2/271/1826/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2013 року

Червоногвардійський районний суд
міста Макіївки Донецької області у
складі:

головуючого судді

Кононихіної Н.Ю.,

при секретарі

Кулініч Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Макіївці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «Шахта ім. А.Ф. Засядько»
про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, на
обґрунтування позовних вимог
зазначивши, що він перебував у трудових
відносинах з шахтою ОСОБА_2 з 08.08.2001
року. Працював підземним горно
монтажником 4, а потім 5 розряду з повним
робочим днем в шахті. Був звільнений за
власним бажанням в зв’язку з виходом
на пенсію за ст. 38 КЗпП України 18.09.2011
року. Наказ № 1775 к від 19.09.2011 року.

26.11.2012 року було надано медичний
висновок Центральної
лікарсько-експертної комісії про
наявність професійного захворювання.
Був поставлений основний діагноз:
хронічний бронхіт ІІ, пневмосклероз,
сопутсвуючий: дифузний кардіосклероз,
хронічна вертеброгенна люмбалгія.

07 грудня 2012 року був складений акт
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання.
16.01.2013 року була видана довідка МСЕК про
ступінь втрати професійної
працездатності, було встановлено 25%
втрати професійної працездатності без
строку повторного огляду.

Коли було встановлено професійне
захворювання 16.01.2013 року позивачу
виконалось 48 років. Після отриманого
професійного захворювання, позивач був
позбавлений доходу, який мав, працюючи
в підземних умовах, оскільки за віком
мав змогу ще працювати та приносити
дохід в родину. Порушення прав позивача
призвело до моральних страждань,
втрати нормального життя. Позивач не
має змоги в достатній кількості
забезпечити свої родині відпочинок
влітку. До того ж позивач був
позбавлений своїх улюблених занять, в
часності заняттям спортом, роботи в
огороді та по дому.

Позивач проживає в будинку, який
розташований на земельній ділянці.
Будинок потребує постійного догляду,
як і огород. Позивач сам займався
ремонтом будинку, сажав огород, тепер
все це робить дружина позивача.
Моральну шкоду позивач оцінює в 20000
гривень.

Позивач у судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні визнав частково.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
вивчивши матеріали справи і
дослідивши надані докази, суд в межах
заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК
України) установив наступне.

ОСОБА_1 з 08.08.2001 року по 18.09.2011 року
працював на ПАТ “Шахта імені ОСОБА_3
підземних роботах, що підтверджується
копією його трудової книжки.

26.11.2012 року було надано медичний
висновок Центральної
лікарсько-експертної комісії про
наявність професійного захворювання.
Був поставлений основний діагноз:
хронічний бронхіт ІІ, пневмосклероз,
сопутсвуючий: дифузний кардіосклероз,
хронічна вертеброгенна люмбалгія.

Висновком МСЕК від 16.01.2013 року
встановлена втрата професійної
працездатності у зв’язку з
професійним захворюванням в розмірі 25%.

Відповідно до ст. 1, 3, 21, 43 ч.4, 46 ч 1,2
Конституції України, Україна як
соціальна держава, зміст і
спрямованість якої визначають права і
свободи людини та їх гарантії,
проголосила право громадян на належні,
безпечні і здорові умови праці,
соціального захисту, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності тощо.

Спір між позивачем та відповідачем є
трудовим, оскільки, згідно вимог ст. 153
КЗпП України, на всіх підприємствах, в
установах, організаціях створюються
безпечні і нешкідливі умови праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган. Умови
праці на робочому місці, безпека
технологічних процесів, машин,
механізмів, устаткування та інших
засобів виробництва, стан засобів
колективного та індивідуального
захисту, що використовуються
працівником повинні відповідати
вимогам нормативних актів про охорону
праці.

Отже, посилання позивача на норми
цивільного законодавства є зайвими.

Відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам є одним із
способів захисту особистих немайнових
прав працівника і належить
відшкодуванню незалежно від
відшкодування майнової шкоди.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення
Конституційного Суду України від 27.01.2004
p., моральна шкода потерпілого від
нещасного випадку на виробництві чи
професійного захворювання полягає,
відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України,
зокрема, у фізичному болю, фізичних та
душевних стражданнях, які він зазнає у
зв’язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров’я.

Як наслідок, моральна шкода, заподіяна
умовами виробництва, спричинює
порушення таких особистих немайнових
прав, як право на життя, право на
охорону здоров’я тощо.

Ушкодження здоров’я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов’язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

Встановлення Законом обов’язку
відшкодувати потерпілому моральну
шкоду є засобом реалізації потерпілим
гарантованого державою усім
застрахованим громадянам забезпечення
прав у страхуванні від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

На час встановленні позивачу втрати
працездатності Законом України “Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності”не передбачено
обов’язку фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відшкодовувати
потерпілому моральну шкоду, тому таку
шкоду позивачу, законні права якого
порушені, повинен відшкодовувати
роботодавець відповідно до вимог ст.
237-1 КЗпП України, згідно до якої
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя

При таких обставинах суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення на його користь моральної
шкоди підлягають задоволенню, оскільки
позивач отримав професійне
захворювання при виконанні своїх
трудових обов’язків.

Визначення моральної шкоди міститься у
положеннях статті 23 ЦК України, у якій
зазначено, що моральна шкода полягає,
зокрема: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв’язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров’я; 2) у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв’язку з
противоправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім’ї чи близьких
родичів. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном,
або в інший спосіб.

Зібраними по справі доказами
встановлено, що в результаті
отриманого професійного захворювання
позивач переносить як фізичні так і
моральні страждання. Його моральні
страждання пов’язані з тим, що він не
може у зв’язку з професійним
захворінням виконувати важку фізичну
роботу. Позивач постійно потребує
лікування у медичних закладах, що
викликає порушення його нормальних
життєвих зв’язків. Він не може
виконувати роботу у побуті і тому
повинен використовувати сторонню
допомогу, що викликає в нього моральні
переживання через те, що він став
безпорадною людиною.

Вказані обставини спростовують доводи
представника відповідача про
відсутність у позивача доказів
моральних страждань.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного суду України „Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995
року (зі змінами від 25.05.2001 року № 4)
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач та з урахуванням
інших обставин.

Визнаючи розмір компенсації, що
підлягає стягненню на користь позивача
у відшкодування моральної шкоди, суд
приймає до уваги конкретні обставини
його захворювання, ступінь тяжкості
отриманого позивачем захворювання,
характер та ступінь, пов’язаних з цим
моральних і фізичних страждань,
порушення нормального укладу його
життя та необхідність докладання
додаткових зусиль для організації
свого життя, ураховує ступінь вини
підприємства, та, виходячи із засад
розумності та справедливості,
встановлює суму відшкодування у
розмірі 7500 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвально
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч.1,2
Конституції України, Законом України
„Про охорону праці", ст.ст. 153,173,233,237-1
КЗпП України, ст.ст. 10,60, 79,81,88,212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Шахта ім. А.Ф.
Засядько» про стягнення моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства “Шахта імені ОСОБА_3
користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування
моральної шкоди, у зв’язку з
ушкодженням здоров’я у вигляді
професійного захворювання, у розмірі
7500 (сім тисяч п’ятсот) гривень.

В решті позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області шліхом подачі
апеляційної скарги через
Червоногвардійський районний суд м.
Макіївки протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя