Справа №461/2524/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року
Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого – судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі
Тарапацькому Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Львівської міської ради про
визнання права власності,

встановив:

позивачі звернулись до суду з позовом
до Львівської міської ради, в якому
просять визнати за ними право
власності на квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, та складається з
наступних приміщень: кухні площею 8,5 м2,
позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-1», житлової кімнати площею 14
м2, позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-2», коридору площею 6,6 м2,
позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-3», ванни площею 2,6 м2,
позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-4», мансардних приміщень,
загальною площею 33,7 м2, у тому числі
житловою – 21,1 м2, які включають: кухню
площею 9,2 м2, позначену на технічному
паспорті літерою « 1-5», ванну площею 3,4
м2, позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-6», житлову кімнату площею 21,1
м2, позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-7».

В обґрунтування позовних вимог
позивачі покликаються на те, що вони є
співвласниками квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. У
грудні 2003 року виникла пожежа, в
результаті якої було знищено дах
вказаного будинку та частково його
перекриття. З метою усунення
пошкоджень, на виконання ремонту
горища, його виведення із аварійного
стану, позивачами самочинно були
виконані будівельні роботи по усуненню
наслідків пожежі. Відтак, позивачами, з
метою поліпшення умов проживання
самовільно, господарським способом,
власними силами та коштами, проведено
реконструкцію вищезгаданої квартири,
внаслідок якої було збільшено її
загальну площу, будівельний об’єм,
розмір та кількість кімнат. Розширення
даної квартири відбулося за рахунок
прибудови з коридором та поєднаним
санвузлом, а також мансардних
приміщень у новоствореному просторі
горища. Під час проведення
реконструкції були додержавні
архітектурні, будівельні, санітарні та
екологічні норми. Позивачі
неодноразово звертались до
відповідача із заявою про погодження
самочинного будівництва, подаючи при
цьому усі необхідні документи, однак на
момент звернення до суду, роботи по
самовільно розпочатій реконструкції
не погоджені, у зв’язку з чим позивачі
змушені звернутись до суду.

14 червня 2013 року позивачі подали
заяву про уточнення позовних вимог та
просять визнати за ними право
власності на квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, та складається з
наступних приміщень: кухні площею 8,5 м2,
позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-1», житлової кімнати площею 14
м2, позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-2», коридору площею 6,6 м2,
позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-3», ванни площею 2,6 м2,
позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-4», мансардних приміщень,
загальною площею 33,7 м2, у тому числі
житловою – 21,1 м2, які включають: кухню
площею 9,2 м2, позначену на технічному
паспорті літерою « 1-5», ванну площею 3,4
м2, позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-6», житлову кімнату площею 21,1
м2, позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-7».

В судовому засіданні позивачі та
їх представник, кожен окремо,
підтримали позов, дали пояснення
аналогічні доводам викладеним у
позові. Просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов заперечив, з тих
підстав, що позивачами не було
погоджено питання землекористування
земельною ділянкою. Просить відмовити
в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
з’ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши надані суду докази в їх
сукупності, суд приходить до
переконання, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з свідоцтва про
право власності на квартиру від 30.12.1997р.
№54181 /а.с.8/ квартири АДРЕСА_3 належить на
праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов’язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 48 Конституції України
закріплено, що кожен має право на
достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг, житло.

Згідно ст.328 ч.2 ЦК України, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлені судом.

Відповідно до ст.383 ЦК України,
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, за умови, що ці зміни не
призведуть до порушень прав власників
інших квартир у багатоквартирному
житловому будинку та не порушать
санітарно-технічним вимог і правил
експлуатації будинку.

Згідно ст.376 ч.1,5 Цивільного кодексу
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. На вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Судом встановлено, що позивачами з
метою усунення пошкоджень, на
виконання ремонту горища, його
виведення із аварійного стану та
поліпшення умов проживання
самовільно, проведено реконструкцію
вищезгаданої квартири, внаслідок якої
було збільшено її загальну площу. Під
час проведення реконструкції були
додержавні архітектурні, будівельні,
санітарні та екологічні норми, що
стверджується погодженнями ДЗ
«Галицька районна
санітарно-епідеміологічна станція
м.Львова» /а.с.76/, Головного управління
МНС України у Львівській області /а.с.78/,
Управління архітектури Департаменту
містобудування Львівської міської
ради /а.с.79/, висновком Управління
охорони історичного середовища
Львівської міської ради /а.с.78/.

Окрім того, судом встановлено, що
вказана реконструкція була здійснена
на земельній ділянці площею 240 кв. м., що
закріплена за будинком № 10 по вул.
Папарівка м. Львова. Підставою
землекористування є рішення виконкому
Шевченківського району № 390 від 20
березня 1954 року (рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради
депутатів трудящих від 22 березня 1954
року № 390). Даний факт також
підтверджується довідкою № 1/14320 від
25.06.2011 року /а.с.9/ та архівним витягом №
М - 871 від 28.07.2011 року /а.с.10/. Тобто,
позивачі є фактичними користувачами
зазначеної земельної ділянки. За
категорією земель дана земельна
ділянка відноситься до земель житлової
та громадської забудови. Отже,
фактичними землекористувачами
земельної ділянки право на її забудову
(будівництво) було реалізоване із
дотриманням умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням та видом відповідно до
містобудівних умов і обмежень,
встановлених законодавством.

Також судом встановлено, що позивачі
звертались до голови Галицької
районного адміністрації з заявою про
погодження реконструкції квартири
АДРЕСА_3 з розширенням за рахунок
горища /а.с.84/, однак належного
реагування на дане звернення позивачів
не було, у зв’язку з чим позивачі
змушені були звернутись до суду.

Рішенням Галицького районного
суду м.Львова від 26.12.2011 року
зобов’язано Галицьку районну
адміністрацію Львівської міської ради
вирішити питання погодження
самочинного будівництва –
реконструкції квартири АДРЕСА_3 /а.с.7/.
Дане рішення не оскаржувалось та
вступило в законну силу.

Згідно витягу із протоколу №19 від
12.06.2012р. засідання міжвідомчої комісії
Галицького району /а.с.34/, вирішено, на
виконання рішення Галицького
районного суду м.Львова від 26.12.2011р.,
технічно можливо погодити виконання
робіт по самовільно розпочатій
реконструкції квартири №1 на
вул.Папарівка, 10, згідно поданого
проекту при умові вирішення питання
землекористування, який затверджено
розпорядженням голови Галицької
районного адміністрації Львівської
міської ради №441 від 27.08.2012р. «Про
завершення самовільно розпочатої
реконструкції квартири №1 на
вул.Папарівки, 10» /а.с.36/.

Підпунктом 5.1.4.7 пункту 5 «Положення про
порядок врегулювання питань з
самочинного будівництва у м. Львові»,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради № 835
від 09.09.2011 року, передбачено, що у разі
позитивного розгляду питання
самочинного будівництва
особа-порушник укладає з районною
адміністрацією договір про погодження
самочинного будівництва.

Так, ОСОБА_1 було укладено та належно
оформлено договір про погодження
самочинного будівництва із Львівською
міською радою в особі голови Галицької
районної адміністрації /а.с.85/,
відповідно до п. 2.1 якого, Львівська
міська рада зобов’язувалася надати
дозвіл на здійснення (здійснюване)
самочинне будівництво та прийняти його
в експлуатацію за зверненням
забудовника за умови дотримання вимог
чинного законодавства, затвердженої
проектно-кошторисної документації,
будівельних нормативів та цього
договору.

На підставі п. 2.2.3 вказаного договору,
забудовником було внесено на розвиток
соціальної інфраструктури району
кошти в сумі 5022,70 гривень, що становить
10% від оціночної вартості самочинного
будівництва, визначеної у
встановленому порядку організацією,
яка відповідно до законодавства має
право здійснювати оцінку майна
(нерухомості і складати кошториси), що
стверджується відповідними
квитанціями /а.с.86/ та погодженої
Управлінням контролю та аудиту
Департаменту «Адміністрація міського
голови» Львівської міської ради /а.с.87/.

Окрім того, рішенням Галицького
районного суду м. Львова від 26.12.2011 року
встановлено, що будинок по вул.
Папарівка, 10 в м. Львові є
двохквартирним. Як вбачається з листа
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 29.03.2011 року,
квартира АДРЕСА_4 зареєстрована на
праві приватної власності за ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 Відповідно до акту ЛКП «Старий
Львів» від 09.08.2011 року, ОСОБА_6 в
квартирі АДРЕСА_4 зареєстрована, але не
проживає з 2008 року, її місцезнаходження
невідоме.

Також судом встановлено, що
позивачі звертались до Управління
природних ресурсів та регулювання
земельних відносин Департаменту
містобудування Львівської міської
ради з заявою про надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку та передачу у
власність земельної ділянки для
обслуговування індивідуального
житлового будинку на вул.Папарівка, 10,
однак їх звернення було повернуто
/а.с.35/. При цьому, не було враховано
припису підпункту 4.10 пункту 4
«Положення про порядок врегулювання
питань з самочинного будівництва у м.
Львові», в силу якого, розпорядження
голови районної адміністрації може
бути підставою для надання фізичній
або юридичній особі земельної ділянки
під здійснене (здійснюване)
будівництво у встановленому чинним
законодавством порядку.

Згідно п.6 ч.1 ст.3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства є справедливість,
добросовісність та розумність.

Статтею 3 Конституції України
закріплено, людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканність і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи
на те, що позивачі неодноразово
звертались до органів місцевого
самоврядування з заявами щодо
погодження самовільно проведеної
реконструкції їх квартири, тобто
останні скористались усіма можливими
законними шляхами такого погодження,
однак їх звернення належним чином
вирішені не були, що є порушенням прав
позивачів та у зв’язку з чим вони
змушені були звернутись до суду,
дотримуючись засад справедливості та
розумності, суд приходить до
переконання, що позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 3-11,60,88,212-215 ЦПК України,
суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 право власності на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
складається з наступних приміщень:
кухні площею 8,5 м2, позначеної на
технічному паспорті літерою « 1-1»,
житлової кімнати площею 14 м2,
позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-2», коридору площею 6,6 м2,
позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-3», ванни площею 2,6 м2,
позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-4», мансардних приміщень,
загальною площею 33,7 м2, у тому числі
житловою – 21,1 м2, які включають: кухню
площею 9,2 м2, позначену на технічному
паспорті літерою « 1-5», ванну площею 3,4
м2, позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-6», житлову кімнату площею 21,1
м2, позначеної на технічному паспорті
літерою « 1-7».

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Стрельбицький В.В.