№1712/1106/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2013 року

смт. Млинів Рівненської
області

Млинівський районний суд Рівненської
області в складі головуючої судді
Бандури А.П.

при секретарі: Козацькій І.В.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_1 –
адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 –
адвоката ОСОБА_4,

представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Млинівського районного центру
соціальних служб для сім»ї та молоді –
ОСОБА_5,

представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору служби у справах дітей
Млинівської райдержадміністрації –
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Млинів Рівненської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення особи
без надання іншого житлового
приміщення внаслідок порушення правил
співжиття, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Млинівського
районного суду з позовом до ОСОБА_3 про
виселення особи без надання іншого
житлового приміщення внаслідок
порушення правил співжиття,
посилаючись на те, що відповідач
систематично порушує правила
співжиття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала повністю та пояснила,
що відповідач ОСОБА_3 постійно вчиняє
відносно неї насильство, чим порушує
правила співжиття. Вона змушена
постійно викликати працівників
міліції. Такі порушення зі сторони
відповідача унеможливлюють її
проживання разом з відповідачем ОСОБА_3
в одному будинку, порушують її права та
інтереси. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав та суду пояснив, що в
будинку ОСОБА_1 він проживає з
народження. На його, відповідача,
утриманні перебуває малолітня дитина,
яка хворіє. ОСОБА_1 не дозволяє ні
зварити їсти дитині, ні попрати. Вона
постійно влаштовує сварки, провокує
конфлікти. Він живе в даному будинку 24
роки, тримає господарство, обробляє
городи як собі, так і ОСОБА_1 Він та його
сім»я не мають іншого житлового
приміщення. Він заробляє небагато, тому
грошей, щоб винаймати житло в нього
немає, тим більше, що майже всі кошти
йдуть на лікування дитини. Просить
відмовити в позові ОСОБА_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, ОСОБА_7 в
судовому засідання пояснила, що вона
являється дружиною відповідача ОСОБА_3
Вони з чоловіком ОСОБА_3 проживають
разом із бабусею чоловіка ОСОБА_1
Спочатку вони жили добре, але через
деякий час ОСОБА_1 почала їх виганяти з
будинку. ОСОБА_1 постійно провокує
сварки, пише, без будь-якої причини,
заяви в правоохоронні органи.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов безпідставним та таким, що не
підлягає до задоволення із наступних
підстав: копія договору про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки під забудову індивідуального
житлового будинку на праві особистої
власності від 23 березня 1967 року
свідчить про те, що ОСОБА_1 виділено
земельну ділянку під забудову.

(а. с. 6)

З довідки № 2138 від 19 березня 2012 року,
вбачається , що ОСОБА_1 дійсно проживає
в ІНФОРМАЦІЯ_1 і склад її сім»ї
слідуючий: ОСОБА_8 – син, ОСОБА_3 – внук.

(а.с.7)

Копія будинкової книги
свідчить про те, що ОСОБА_3 проживає у
будинку по вул.. Стуса 36 смт. Млинів
Рівненської області з дня свого
народження, з 1988 року.

(а.с.8)

З довідки № 62/2432 від 15
березня 2012 року, виданої Млинівським РВ
УМВС України в Рівненській області,
вбачається, що до Млинівського РВ УМВС
України надійшла заява ОСОБА_1,
жительки смт. Млинів, вул.. Стуса 36,
Рівненської області про те, що 01
березня 2011 року, близько 12 години, в
будинку по місцю проживання ОСОБА_3
вчинив відносно неї насильство. В
порушенні кримінальної справи
відмовлено за п. 2 ст. 6 КПК України.

24 квітня 2011 року по телефону
надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що
ОСОБА_3, о 19 годині 15 хвилин, в будинку по
місцю проживання заподіяв їй тілесні
ушкодження. В порушенні кримінальної
справи відмовлено за п. 2 ст. 6 КПК
України.

(а. с. 13)

Повідомленням Млинівського
РВ УМВС України в Рівненській області
№ 62/4016 від 28 квітня 2012 року
підтверджується те, що за результатами
розгляду заяви ОСОБА_1 від 01 березня 2011
року на неправомірні дії з боку ОСОБА_3
прийнято рішення про відмову в
порушенні кримінальної справи. ОСОБА_3
по даному факту притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

За результатами розгляду
звернення по телефону 24 квітня 2011 року
ОСОБА_1 на неправомірні дії з боку
ОСОБА_3 прийнято рішення про відмову в
порушенні кримінальної справи.

ОСОБА_3 по даному факту притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

(а. с. 17)

Постанова Млинівського
районного суд Рівненської області від
18 квітня 2011 року свідчить про те, що
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
173-2 КУпАП, однак від адміністративної
відповідальності звільнено та
оголошено усне зауваження.

(а. с. 18)

Постановою Млинівського
районного суду Рівненської області від
24 квітня 2012 року підтверджується та
обставина, що ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
173-2 КУпАП і на нього накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в сумі 51 грн.

(а. с. 19)

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування ним інакше як з
підстав і в порядку, передбаченому
законодавством України.

Право вимагати в судовому
порядку виселення колишніх членів
сім»ї, власник жилого будинку
(квартири) має відповідно до вимог ст. 157
ЖК України, але за наявності обставин,
передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 116 ЖК
України виселення членів сім»ї
власника житлового будинку без надання
іншого житлового приміщення можливо,
якщо вони систематично руйнують чи
псують житлові приміщення або
використовують його не за призначенням
або систематично порушують правила
соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку.

Згідно постанови Пленуму
Верховного Суду України в п. 17
Постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» при вирішенні справ про
виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Маються на
увазі, зокрема, заходи попередження, що
застосовуються судами, прокурорами,
органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями
виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місце роботи або проживання
відповідача (незалежно від прямих
вказівок з приводу можливого
виселення).

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про виселення особи без надання іншого
житлового приміщення внаслідок
порушення правил співжиття, суд
врахував висновок Млинівського
районного центру соціальних служб для
сім»ї, дітей та молоді № 105 від 12
березня 2013 року, з якого вбачається, що
сім»я відповідача ОСОБА_3 з 19 жовтня 2012
року знаходиться на обліку сімей, які
перебувають в складних життєвих
обставинах та під соціальним
супроводом фахівця із соціальної
роботи.

В ході перевірки комісією в складі
фахівців із соціальної роботи
Млинівського районного центру
соціальних служб для сім»ї, дітей та
молоді було встановлено, що ОСОБА_1, яка
є власницею будинку, не може
порозумітися із внуком та його
дружиною, в зв»язку із чим вона хоче
виселити молоду сім»ю з будинку.

У випадку виселення молодої сім»ї із
даного житлового приміщення подружжю
фактично нікуди піти, так як
соціального житла для тимчасового
проживання сімей, які опинились в
складних життєвих обставинах, немає.

(а. с. 49)

Згідно копії акту
соціального інспектування № 20,
причинами, які призвели до виникнення
складних життєвих обставин сім»ї
ОСОБА_3 є те, що бабуся ОСОБА_1 щовечора
влаштовує психологічне насильство
відносно сім»ї ОСОБА_3, відключає газ,
забороняє варити їсти, забороняє
включати опалення, прати одяг, в тому
числі і дитини.

(а. с. 65-66)

З акту обстеження
матеріально-побутових умов проживання
від 11 березня 2013 року вбачається, що в
будинку, де проживає сім»я ОСОБА_3 є 4
кімнати, кухня, ванна кімната та
коридор. Опалення газове,
водопостачання центральне. ОСОБА_3 з
дружиною та дитиною проживають в одній
із кімнат, в інших трьох живе ОСОБА_1,
яка є власником будинку. Для дитини
створенні належні умови для утримання
та проживання. ОСОБА_3 зареєстрований в
даному будинку, а дружина та син (зі
слів ОСОБА_3В.) зареєстровані в
ІНФОРМАЦІЯ_2, в будинку батьків ОСОБА_9.

(а. с. 82)

Допитані в судовому
засіданні представник третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Млинівського районного
центру соціальних служб для сім»ї,
дітей та молоді - ОСОБА_5 та представник
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
служби у справах дітей Млинівської
райдержадміністрації - ОСОБА_6
підтвердили те, що причиною
конфліктних ситуацій, які виникають
між ОСОБА_1 та сім»єю ОСОБА_3 являється
протиправна поведінка самої позивачки
ОСОБА_1

Крім цього, судом прийнято
до уваги і те, що на утриманні
відповідача ОСОБА_3 знаходиться
малолітній син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3,
який перебуває на диспансерному обліку
у лікаря педіатра з приводу лівобічної
кривошиї.

(а. с. 61-62)

Довідка № 1193 від 19 жовтня 2012
року, видана Млинівською ЦРЛ, свідчить
про те, що ОСОБА_3 працює в Млинівській
ЦРЛ, на посаді робітника з 05 вересня 2012
року і по місцю роботи
характеризується з позитивної сторони,
як особа, що добросовісно виконує
поставлені виробничі завдання.

(а. с. 63, 80)

Таким чином, сукупність
зібраних по справі доказів дає суду
підстави для відмови в задоволенні
позову, тому що виселення ОСОБА_3 , який
проживає в спірному будинку з дня
народження і, відповідно, набув право
користування спірним будинком, в першу
чергу зачепить інтереси його
малолітньої дитини.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК
України,

ч. 1 ст. 405 ЦК України,

ст. ст. 9, 116, 156, 157 ЖК України,

с у д , -

Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про виселення особи без
надання іншого житлового приміщення
внаслідок порушення правил співжиття
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

А.П. Бандура