Провадження № 2/752/5618/13
РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2013 року Голосіївський
районний суд м. Києва у складі
головуючого - судді Калініченко Л.С.,
при секретарі Руденко М.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства доходів і зборів України,
Київської міської ради про припинення
права користування та визнання права
власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до Міністерства доходів і
зборів України, Київської міської ради
про припинення права постійного
користування Міністерства доходів і
зборів України на частину земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, площею 0,10 га, на якій
розташоване нежитлове приміщення
(дачний будинок) НОМЕР_2, яке належить
ОСОБА_2 на праві власності та про
визнання за ОСОБА_2 права власності на
земельну ділянку, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, площею 0,10 га для
обслуговування належного їй дачного
приміщення НОМЕР_2, яке належить ОСОБА_2
на праві власності з подальшим
зверненням до Головного управляння
держкомзему у м. Києві з метою
виготовлення та присвоєння
кадастрового номера на земельну
ділянку.

Свої вимоги мотивувує тим, що ухвалою
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30.04.2013 року у
справі № 369/3064/13-ц було затверджено
мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та
професійною спілкою працівників
митних органів України про визнання
права власності ОСОБА_2 на будинок
НОМЕР_2, загальною площею 117,6 кв.м., з 4-х
кімнат, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1. 12 червня 2013 року Державним
реєстратором Реєстраційною службою
Головного управління юстиції у м.Києві
проведена державна реєстрація права
власності ОСОБА_2 на вказане нерухоме
майно. Нерухоме майно, що належить на
праві власності ОСОБА_2, розташоване на
земельній ділянці, яка перебуває у
постійному користуванні Міністерства
доходів і зборів України. Позивач
зверталася до відповідача-1 з заявою
про передачу їй у власність частини
земельної ділянки, необхідної для
експлуатації та обслуговування
будинку, проте відповідач-1 відмовив їй.
На підставі ст.ст.120, 121, 141 Земельного
кодексу України позивач просила суд
припинити право постійного
користування Міністерства доходів і
зборів України на частину земельної
ділянки, необхідної для обслуговування
нерухомого майна, яке належить
позивачу та розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, та визнати за нею право
власності на земельну ділянку площею
0,10 га.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги,
просив задовольнити позов в повному
обсязі, з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача-1 Міністерства
доходів і зборів України заперечував
проти задоволення позову з підстав
необхідності дотримання земельного
законодавства України.

Представник відповідача-2 Київської
міської ради у судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30.04.2013 року у
справі № 369/3064/13-ц за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, професійної спілки працівників
митних органів України про стягнення
грошових коштів за договором позики та
за зустрічним позовом професійної
спілки працівників митних органів
України до ОСОБА_2, третя особа -
Державна митна служба України, про
зобов'язання прийняти у власність
майно в рахунок погашення
заборгованості було затверджено
мирову угоду, укладену ОСОБА_2 та
професійною спілкою працівників
митних органів України. Відповідно до
мирової угоди професійна спілка
працівників митних органів України в
порядку виконання мирової угоди
добровільно за актом прийому-передачі
передала в якості відступного для
погашення заборгованості в розмірі 1 104
931,4 грн. за договором грошової позики
№51 від 21.12.2012 р. і припинення цього
зобов'язання, ОСОБА_2 прийняла у
власність будинок НОМЕР_2, загальною
площею 117,6 кв.м., з 4-х кімнат, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1;
визнане право власності на будинок
НОМЕР_2 загальною площею 117,6 кв.м., з 4-х
кімнат, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

З Витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 14.06.2013 р. №4878297
вбачається, що 12 червня 2013 р.
Реєстраційною службою Головного
управління юстиції у м.Києві проведена
державна реєстрація права власності
ОСОБА_2 на нежитлове приміщення
загальною площею 117,6 кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини першої статті 120
Земельного кодексу України, у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користування
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщенні,
без зміни її цивільного призначення.

Згідно зі статтею 121 Земельного кодексу
України громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у селах - не більше
0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в
містах - не більше 0,10 га.

Положеннями ст. 328 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Отже, позивач у зв'язку з набуттям
права власності на нерухоме майно має
право на отримання у власність
земельної ділянки, на якій розміщений
будинок НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, у
розмірі, що не перевищує встановлених
законом розмірів та без зміни її
цільового призначення.

Відповідно до частини першої пункту
«е» статті 141 Земельного кодексу
України підставою припинення права
користування земельною ділянкою є
набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці.

Частина 2 статті 149 Земельного кодексу
України передбачає, що вилучення
земельних ділянок провадиться за
згодою землекористувачів.

Згідно з частиною 3 статті 149 Земельного
кодексу України, сільські, селищні,
міські ради вилучають земельні ділянки
комунальної власності відповідних
територіальних громад, які перебувають
у постійному користуванні, для всіх
потреб, крім особливо цінних земель,
які вилучаються (викупляються) ними з
урахуванням вимог статті 150 цього
Кодексу.

Як вбачається з Державного Акту на
право постійного користування землею
І-КВ №004955, земельна ділянка площею 15,0028
га розташована за адресою: АДРЕСА_1
передана за рішеннями Київської
міської ради від 27 квітня 2000 р. №111/832
від 08 червня 2000 р. №162/883 та від 26 вересня
2002 р. №22/182 у постійне користування
Державної митної служби України для
будівництва та експлуатації бази
відпочинку на Столичному шосе в
урочищі Конча-Заспа у Голосіївському
районі м.Києва.

Згідно з Указом Президента України
«Про деякі заходи оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади»
від 24.12.2012 р. за № 726/2012 Державну митну
службу України реорганізовано у
Міністерство доходів і зборів України.

Позивач зверталася до відповідача-1 із
заявою про надання їй на праві
приватної власності земельної ділянки
площею 0,10 га, за адресою: АДРЕСА_1, на
якій розташоване нерухоме майно
(приміщення НОМЕР_2), шляхом припинення
права постійного користування
відповідача-1 на вказану частину
земельної ділянки.

Відповідач-1 листом від 19.11.2013 р. за вих.
№ 5999/А/99-99-10-06-14 повідомив Позивача, що
не наділений повноваженнями щодо
передачі останньому права власності на
земельну ділянку та відмовив у
задоволені заяви.

Згідно з частиною 10 статті 149
Земельного кодексу України у разі
незгоди землекористувача з вилученням
земельної ділянки питання вирішується
в судовому порядку.

На підставі статті 121 Земельного
кодексу України позивач має право на
безоплатну передачу земельної ділянки
із земель державної або комунальної
власності для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у містах - не
більше 0,10 га.

З урахуванням вищевикладеного
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 до Міністерства доходів
і зборів України та Київської міської
ради про припинення права користування
земельною ділянкою і визнання права
власності на земельну ділянку, є
обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 120, 121, 141, 149 Земельного кодексу
України, ст. 328 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60,
209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и
р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до Міністерства доходів і
зборів України, Київської міської ради
про припинення права користування
земельною ділянкою і визнання права
власності на земельну ділянку -
задовольнити.

Припинити право постійного
користування Міністерства доходів і
зборів України на частину земельної
ділянки площею 0,10 га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, на якій розташоване
нежитлове приміщення (дачний будинок)
НОМЕР_2, яке належить ОСОБА_2 на праві
власності.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1, паспорт громадянина України,
серія та номер: НОМЕР_3, виданий 20.10.2006 р.
Ясинуватським РВ УМВС України в
Донецькій області) право власності на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1,
площею 0,10 га для обслуговування
належного їй дачного приміщення
НОМЕР_2, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Голосіївський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя