Справа № 442/4576/13
Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/783/6301/13
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ванівського
О.М.,Ніткевича А.В.,

при секретарі Гацій
І.І.

З участю ОСОБА_2 та представника
КС»Львівська»-Мартинюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 29 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до КС
"Львівська", ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням у позові
ОСОБА_2 до КС «Львівська», ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору поруки
відмовлено.

Рішення оскаржив позивач ОСОБА_2.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд
не повно з'ясував всі фактичні
обставини справи, не дослідив та не дав
належної оцінки доказам наявним в
матеріалах справи, а тому рішення є
незаконним і необґрунтованим.
Стверджує, що він є інвалідом третьої
групи, має поганий зір, а відтак не зміг
належним чином перевірити документи,
які підписує, однак суд не взяв до уваги
цей важливий момент. Відповідач ввів
його в обману запевняючи, що підписання
даних документів не буде мати для нього
ніяких правових наслідків. Апелянт не
заперечує підписання договору, однак
стверджує, що йому не було відомо, що
даний договір є договором поруки,
оскільки через поганий зір не міг його
прочитати, а відтак вважає, що в момент
підписання(без сторонньої допомоги) не
міг усвідомлювати значення своїх дій.
Посилається на те, що відповідач ОСОБА_4
ввів його в оману, а відтак договір
поруки має бути визнаний недійсним
відповідно до ст.230 ЦК України. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким визнати недійсним
договір поруки від 06.01.2011 року
укладений між КС «Львівська» та ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення апелянта на підтримання
доводів апеляційної скарги,
заперечення на апеляційну скаргу
представника КС «Львівська»-Мартинюка
С.В., перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з таких
підстав.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що між КС «Львівська» та
ОСОБА_4 06 січня 2011 року укладений
договір кредиту №2011-0018
«Ринковий-Товарний» відповідно до
якого останній отримав у кредит
грошові кошти в розмірі 6500 грн. з
сплатою 52% річних та строком
повернення до 06.01.2013 р.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між КС
«Львівська» та ОСОБА_2 укладений
договір поруки за умовами якого ОСОБА_2
зобов'язався погашати платежі по
кредиту та нараховані відсотки в
термін та розмірах згідно договору
кредиту(а.с.21).

У зв'язку з невиконанням
зобов'язань позичальником, КС
«Львівська» було подано позов до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та рішенням
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 11 квітня 2013
року, яке залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 19 червня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4
та ОСОБА_2 заборгованість за договором
кредиту.

Звертаючись з позовом про визнання
недійсним договору поруки позивач
ОСОБА_2 визнав, що він особисто
підписав договір поруки, проте
вважав, що своїм підписом в документі
лише посвідчує особу позичальника, а
відтак договір поруки ним підписаний
під впливом обману.

Відповідно до ч. 1 ст.230 ЦК України якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин визнається судом
недійсним.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» наявність
умислу в діях відповідача, істотність
значення обставин, щодо яких особу
введено в оману, і сам факт обману
повинна довести особа, яка діяла під
впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції прийшов вірного
висновку про те, що позивач не
представив суду належних та допустимих
доказів про те, що він був введений в
оману та на час підписання договору не
міг усвідомлювати значення своїх дій.
Позивач ОСОБА_2 при оформлені кредиту
позичальником ОСОБА_4 надав копію
свого паспорта, ідентифікаційного
коду та оригіналу довідки про
отримання доходів за останні шість
місяців, особисто заповнював всі
реквізити у графі, що стосується
поручителя, а відтак це свідчить про
повне усвідомленням ним своїх дій
щодо суті підписаного ним договору.

Доводи апеляційної скарги позивача
ОСОБА_2 про введення його в оману
ОСОБА_4 спростовуються листом
Дрогобицького МВ ГУМУСУ у Львівській
області, в якому зазначено, що дані
факти не містять ознак правопорушення.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
повно і правильно встановив фактичні
обставини справи, доводи апеляційної
скарги висновків суду не
спростовують, рішення відповідає
вимогам процесуального та
матеріального права, а тому підстав
для його скасування немає.

Керуючись ст. 307 п.1 ч.1, 308,314 ч.1.п., 315, 317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 29 липня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Мікуш Ю.Р.

Судді:
Ванівський О.М.

Ніткевич А.В.