АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-2777/13
інстанції - Вигниченко Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2013 року колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва у складі

головуючої судді
Музичко С.Г.,

суддів
Кравець В.А., Семенюк Т.А.,
при секретарі
Круглику В.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Шум В.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Шум Вікторії Миколаївни, яка на
підставі довіреності діє в інтересах
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 11 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Дніпровської районної у м.
Києві державної адміністрації, третя
особа Товариство з додатковою
відповідальністю «Київське
шляхово-будівельне управління № 27»,
про визнання права користування жилим
приміщенням та зобов'язання видати
ордер.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 липня 2013 року позов
ОСОБА_3 до Дніпровської районної у м.
Києві державної адміністрації, третя
особа Товариство з додатковою
відповідальністю «Київське
шляхово-будівельне управління № 27»,
про визнання права користування жилим
приміщенням та зобов'язання видати
ордер задоволено: визнано за ОСОБА_3
право на користування жилим
приміщенням - кімнатою НОМЕР_1 у
АДРЕСА_1; зобов'язано Дніпровську РДА
видати ОСОБА_3 ордер на жиле приміщення;
стягнуто з Дніпровської РДА на користь
ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно наказу ВАТ «Київське
шляхово-будівельне управління № 27» від
30.06.2004 № 300 ОСОБА_3 була прийнята на
роботу на вказане підприємство з 29.06.2004
черговою в гуртожиток-готель на час
хвороби ОСОБА_4

Також судом встановлено, що ВАТ
«Київське шляхово-будівельне
управління № 27» на ім'я ОСОБА_3 17.05.2005
був виданий ордер № 29/1 на право
зайняття жилої площі - кімнати НОМЕР_1 в
АДРЕСА_1, розміром 19,7 мІ. Ордер був
виданий на підставі рішення
адміністрації ВАТ «Київське
шляхово-будівельне управління № 27» від
17.05.2005.

Згідно довідки по формі № 3 від 11.05.2012
ОСОБА_3 зареєстрована у кімнаті НОМЕР_1
в АДРЕСА_1 з 03.04.2007.

Розпорядженням КМДА від 25.05.2005 № 859 «Про
будинок АДРЕСА_1» зазначений будинок
визнано жилим будинком із загальними
квартирами. Пунктом 3 даного
Розпорядження покладено обов'язок на
Дніпровську РДА у встановленому
законом порядку видати ордери на жилі
приміщення мешканцям, які постійно
проживають, зареєстровані та
перебувають на квартирному обліку.

Після зміни статусу вказаного будинку
на підставі Розпорядження Київської
міської державної адміністрації від
25.05.2005 № 859 на спільному засіданні
адміністрації та Ради Профспілкового
комітету Відкритого акціонерного
товариства «Київське
шляхово-будівельне управління № 27»
31.01.2011 було ухвалено рішення про
надання позивачу даної кімнати у
комунальній квартирі АДРЕСА_1 з метою
закріплення житла для постійного
проживання.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач вселилась в спірне жиле
приміщення та займає його на
відповідних правових підставах.

В апеляційній скарзі представник
відповідача за довіреністю Шум В.М.
просить задовольнити подану нею
апеляційну скаргу з наведених у ній
доводів та скасувати рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 11.07.2013 з ухваленням нового, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог. Посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивача просив відхилити апеляційну
скаргу та залишити рішення районного
суду без змін. Представник відповідача
просив задовольнити апеляційну скаргу
з наведених у ній доводів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 52 Житлового кодексу
Української PCP жилі приміщення в
будинках відомчого житлового фонду
надаються громадянам за спільним
рішенням адміністрації профспілкового
комітету підприємства, установи,
організації, затвердженим виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської Ради
народних депутатів, а у випадках
передбачених Радою Міністрів СРСР, - за
спільним рішенням адміністрації і
профспілкового комітету з наступним
повідомленням виконавчому комітетові
відповідної Ради народних депутатів
про надання жилих приміщень для
заселення.

Згідно п. 11 листа Верховного Суду
України «Правові позиції щодо розгляду
судами окремих категорій судових справ
(Житлове право)» від 26.05.2001, у випадках,
коли згідно із законодавством жиле
приміщення надається за спільним
рішенням адміністрації підприємства,
установи, організації та профкому або
за спільним рішенням громадської
організації та її профспілкового
органу з наступним повідомленням
виконкому місцевої ради або місцевої
державної адміністрації (статті 52, 53
ЖК), право на жиле приміщення виникає з
часу його надання, тому в разі відмови у
видачі ордера може бути заявлено позов
про його видачу.

Згідно ст. 58 ЖК України, на підставі
рішення про надання жилого приміщення
в будинках державного чи громадського
житлового фонду виконавчий комітет
районної, міської, районної у місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів видає громадянинові ордер,
який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення. Ордер може
бути видано лише на вільне жиле
приміщення.

Правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, що ТДВ«Київське
шляхово-будівельне управляння № 27»
17.05.2005 видало ордер № 29/1 громадянці
ОСОБА_3 на право зайняття нею кімнати
НОМЕР_1 АДРЕСА_1.

Проте, судом першої інстанції не
враховано той факт, що в порушення
вимог п. п. 69, 72 Постанови ради
Професійних спілок від 11.12.1984 № 470,
позивачем ОСОБА_3 протягом
встановлених законодавством 30 днів не
здано наявний у неї ордер до
житлово-експлуатаційної організації,
також вона не зареєструвалась у
спірному приміщенні.

Також судом першої інстанції помилково
не враховано, що сторонами не
заперечується місце проживання
позивачки до 19 жовтня 2006 року у
Вінницькій області, яке зареєстроване
та підтверджується реєстраційними
штампами у її паспорті.

Як вбачається з матеріалів справи, у
спірній кімнаті НОМЕР_1 АДРЕСА_1
позивачка зареєструвалась з 31 травня
2007 року. Відповідно до довідки № 978 від
11 липня 2013 року, виданої Дніпровською
районною в місті Києві державною
адміністрацією, позивачка перебуває на
квартирному обліку з 29 жовтня 2007 року.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 на
момент видачі розпорядження КМДА від
25.05.2005 № 859 після зміни статусу будинку
на житловий з загальними квартирами в
спірній квартирі не була зареєстрована
та не перебувала на квартирному обліку
в Дніпровській РДА, а тому у
відповідача відсутні підстави видати
позивачці ордер на зайняття спірного
житлового приміщення у відповідності
до цивільного законодавства України.

Крім того, судом першої інстанції
необґрунтовано не взято до уваги, що
вимога ОСОБА_3 про визнання права
користування спірним житлом
відповідачем не оспорюється.

Згідно даних, що містяться у матеріалах
справи (а.с. 10), відповідно до витягу
протоколу № 10 від 31.01.2011 спільного
засідання адміністрації та Ради
Профспілкового комітету Відкритого
акціонерного товариства «Київське
шляхово-будівельне управління № 27»
було ухвалено рішення, на підставі
розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 25.05.2005 № 859,
надати позивачці жиле приміщення для
постійного проживання у будинку
АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції, в порушення вимог
цивільного законодавства, неправильно
трактував обставину, що листом від
22.03.2011 № 4-24-105/2 Дніпровською районною в
місті Києві державною адміністрацією
позивачці протиправно було відмовлено
у видачі райдержадміністрацією ордеру
на підставі спільного рішення
адміністрації та профспілкового
комітету ВАТ «ТТТБУ № 27» (а.с. 8). А тому,
у зв'язку з відсутністю правових
підстав для видачі ордеру, Дніпровська
РДА, відмовляючи у видачі ордеру, діяла
у відповідності із законом. З огляду на
таке, позовні вимоги ОСОБА_3 не
підлягають задоволенню.

У зв'язку з наведеним, в межах поданих
вимог та відповідно до ст. 309 ЦПК
України рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 11 липня 2013
року підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Шум Вікторії
Миколаївни, яка на підставі
довіреності діє в інтересах
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 липня 2013 року скасувати
та ухвалити нове наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, третя особа
Товариство з додатковою
відповідальністю «Київське
шляхово-будівельне управління № 27»,
про визнання права користування жилим
приміщенням та зобов'язання видати
ордер відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді