Справа № 464/3655/13
Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/783/7164/13
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Приколоти Т.І.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 13 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
3966,50 грн. авансу та 114,70 грн. судового
збору, а всього 4081,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що вона ніяких коштів від позивача не
отримувала, розписок про отримання
коштів не давала, а підписала
попередній договір лише для того, щоб
позивач мав можливість отримати
рішення органу опіки та піклування для
виписки своєї неповнолітньої дитини. А
відтак у суду не було правових підстав
для стягнення з неї 3966,50 грн.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення на заперечення скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така задоволенню не
підлягає.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що 16.10.2012 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було укладено попередній
договір укладення договору купівлі -
продажу нерухомого майна та отримання
завдатку №06/10, на виконання якого
покупець передав продавцеві 500 доларів
США.

В подальшому основний договір купівлі -
продажу укладений не був.

В січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми
завдатку.

Частково задовільняючи позовні вимоги
про стягнення суми завдатку суд першої
інстанції виходив з того, що передані
позивачем відповідачу 500 доларів США за
попереднім договором слід вважати
авансом, а відтак у відповідності до ст.
216 ЦК України такі повинні бути
повернуті в тому розмірі, в якому вони
передавалися.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

З представленого позивачем та наявного
в матеріалах справи попереднього
договору укладення договору купівлі -
продажу нерухомого майна та отримання
завдатку №06/10 від 16.10.2012 року
вбачається, що з метою забезпечення
прийнятих по цьому договору
зобов'язань для укладення до 30.11.2012 року
договору купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, покупець передав продавцю
грошову суму (завдаток) в розмірі 500
доларів США.

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній
договір укладається у формі,
встановленій для основного договору, а
якщо форма основного договору не
встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Сторонами не дотримано вимог закону
щодо нотаріального посвідчення
попереднього договору, тому відповідно
до ст. 220 ЦК України такий договір є
нікчемним.

Згідно ст. 215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин).

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Таким чином попередній договір від 16
жовтня 2012 року укладений між позивачем
і відповідачем є недійсним в силу
закону, а тому кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні
все, що вона одержала на виконання
цього правочину.

Відтак передані позивачем кошти є
авансом і повинні бути повернуті в тому
розмірі, в якому вони передавалися, а
саме 500 доларів США, що еквівалентно
3966,50 грн. грн.

Безпідставними є покликання апелянта
на те, що вона ніяких коштів від
позивача не отримувала, розписок про
отримання коштів не давала, оскільки
ОСОБА_2 добровільно підписала спірний
договір (а.с. 8 на звороті), а отже
погоджувалась з його умовами та дійсно
отримала 500 доларів США від позивача.

Судом вірно встановлені фактичні
обставини справи, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура передбачена ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п.
1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 13 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з часу набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: