Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/3882/13-ц
Провадження № 2/279/1275/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2013 року
Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області

в складі: головуючого судді
Снігір В. М.

при секретарі
Каленської І.О.

прокурора
Клименка В.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Коростені Житомирської області
цивільну справу за позовом
Коростенського учбово-виробничого
підприємства українського товариства
сліпих до ОСОБА_1, яка також діє в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2,
з участю третіх осіб - Коростенського
районного сектору управління
Державної міграційної служби України в
Житомирській області, органу опіки і
піклування виконкому Коростенської
міської ради про стягнення
заборгованості за проживання в
гуртожитку та виселення з гуртожитку
без надання іншого житла, -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач Коростенське учбово-виробниче
підприємство «УТОС» звернувся до суду
з позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за проживання в
гуртожитку та виселення з гуртожитку
без надання іншого житла. В поданій до
суду позовній заяві посилався на те,
що відповідач ОСОБА_1, яка діє також в
інтересах свого неповнолітнього сина
ОСОБА_2 проживають та зареєстровані в
кімнаті АДРЕСА_1, який є власністю та
знаходиться на балансі Коростенського
учбово-виробничого підприємства
«УТОС». З вересня 2011 року за рішенням
власника кімнати у гуртожитку
підлягають продажу. Відповідач має
першочергове право на придбання
кімнати, але такого бажання вона не
виявляє, плату за користування
кімнатою не вносить. Просив суд
виселити ОСОБА_1 та її неповнолітнього
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з кімнати
АДРЕСА_1, зняти їх з реєстраційного
обліку та стягнути заборгованість за
проживання в гуртожитку в розмірі 3408,36
грн.

5 вересня 2013 року позивач подав до суду
уточнену позовону заяву, в якій просив
суд виселити ОСОБА_1 та її
неповнолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з кімнати АДРЕСА_1, без
надання іншого жилого приміщення,
зняти їх з реєстраційного обліку та
стягнути заборгованість за проживання
в гуртожитку в розмірі 4222,10 грн.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги, додатково вказавши про те, що
відповідач була поселена в гуртожиток
у з"язку із тим, що працювала на
підприємстві, але на даний час трудові
відносини з цим підприємством
припинені і тому вона має бути виселена
на підставі статті 132 ЖК України.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнала
частково. Суму заборгованості за
проживання у грутожитку не оспорює та
має намір поступово її погашати . Щодо
виселення заперечує, оскільки не має
іншого житла.

Прокурор Коростенської міжрайонної
прокуратури Клименко В.М. просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
в частині виселення відповідача зз її
неповнолітнім сином.

Представник Коростенського РС УДМС
України в Житомирській області в
судове засідання не з"явився, був
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи.

Представник органу опіки і піклування
виконкому Коростенської міської ради
заперечив проти заявлених позовних
вимог в частині виселення відповідача
з її неповнолітнім сином.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
приймають участь в розгляді справи,
дослідивши зібрані в справі докази,
приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що жиле приміщення
гуртожитку, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, є об"єктом приватної
власності та балансоутримувачем якого
є позивач Коростенське
учбово-виробниче підприємство «УТОС»
(а.с.3).

Відповідач ОСОБА_1 проживає та
знаходиться на реєстраційному обліку в
гуртожитку з 15.12.2005 року (а.с.10).

Неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
сином ОСОБА_1 та проживає і
знаходиться на реєстраційному обліку в
гуртожитку разом з матір»ю (а.с.10).

У відповідності до ч.4 ст. 9 ЖК України, -

Ніхто не може бути виселений із
займаного житлового приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст. 60 ЦПК України).

Позивачем не доведено наявності
підстав для виселення відповідача з
дитиною з гуртожитку, передбачених
статтею 132 ЖК України або наявності
підстав, передбачених іншими законами.

Законність вселення відповідача з
дитиною позивачем не оспорюється.

Як вбачається зі змісту "картки
прописки" (а.с. 10), відповідач на момент
прописки значилась такою, яка
перебуває у декретній відпустці,
посада, місце роботи не зазначено.

Як з"ясовано в ході розгляду справи,
відповідач належить до осіб,
перелічених у статті 125 ЖК України,
зокрема, одинока з неповнолітньою
дитиною, яка проживає з нею. А таку
особу може бути виселено лише з наданям
їй іншого жилого приміщення, незалежно
від причин припинення трудових
відносин з підприємством. (ч.3 ст. 132 ЖК
України).

Судом не встановлено також законних
підстав для виселення без надання
іншого житлового приміщення
неповнолітньої дитини - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог.

Позивачем Коростенським УВП «УТОС»
заявлено вимоги до відповідача про
виселення її разом з неповнолітнім
сином саме без надання іншого
житлового приміщення.

За таких обставин, вирішуючи справу в
межах заявлених позовних вимог, суд
приходить до висновку, з урахуванням
норм Житлового кодексу України , що
ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не можуть бути виселені
без надання їм іншого житлового
приміщення.

За період проживання відповідача
ОСОБА_1 в гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1, з листопада 2011 р. по квітень 2013
р. у зв'язку з несплатою нею за
комунальні послуги, утворилася
заборгованість в сумі 4222,10 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості за проживання (а.с.29).

Відповідно до ст. 68 ЖК України
наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Таким чином, оцінюючи у сукупності
досліджені в судовому засіданні
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості за комунальні послуги
підлягають задоволенню.

З цих підстав, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
Коростенського УВП «УТОС» підлягають
частковому задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Коростенського
учбово-виробничого підприємства
українського товариства сліпих до
ОСОБА_1, яка також діє в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2, з участю
третіх осіб - Коростенського районного
сектору управління Державної
міграційної служби України в
Житомирській області, органу опіки і
піклування виконкому Коростенської
міської ради про стягнення
заборгованості за проживання в
гуртожитку та виселення з гуртожитку
без надання іншого житла задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Коростенського учбово-виробничого
підприємства українського товариства
сліпих заборгованість за комунальні
послуги в розмірі 4222 (чотири тисячі
двісті двадцять дві) гривні 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави судовий збір в розмірі 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 копійок.

У задоволені решти позовних вимог
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Коростенський
міськрайонний суд Житомирської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Снігір Віта Михайлівна