АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8231/13
Головуючий 1 інст. -
Справа № 610/3605/13-ц
Категорія: стягнення аліментів
Доповідач: Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової
Л.В.,

при секретарі : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Балаклійського районного суду
Харківської області від 06 листопада 2013
року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на своє
утримання та на неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

27 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом, в якому
просила стягнути з відповідача на свою
користь аліменти на її утримання, як
дружини, у розмірі 1/5 частини від усіх
видів заробітку, починаючи стягнення з
дати ухвалення рішення і до досягнення
дитиною, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох
років; присудити аліменти на її користь
на утримання дітей, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2,
і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, по 1/5 частки від
заробітку (доходу) відповідача на
кожного. Сплачувати їй аліменти
щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи із дня
пред'явлення цього позову і до
повноліття дитини.

На обґрунтування позову послалася на
те, що вона з 05 квітня 2007 року до вересня
2013 року співмешкала без укладення
шлюбу з ОСОБА_2, від чого у них народився
син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2. У неї є ще
дитина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, якого
ОСОБА_2 усиновив. Діти проживають разом
з матір'ю і перебувають на її утриманні.
Оскільки відповідач участі у вихованні
цих дітей не бере і ухиляється від
передбаченого у ст. 180 СК України
обов'язку їх утримувати, вона не може
працювати, оскільки доглядає дитину, а
інших джерел доходу, окрім соціальних
виплат по догляду за дитиною вона не
має. При цьому відповідач, який хоча і
сплачує аліменти на дитину від
попереднього шлюбу, однак інших
неповнолітніх дітей і непрацездатних
батьків не має, працює і тому може
сплачувати заявлені у позові аліменти.

Відповідач позов не визнав повністю і
участі у судовому засіданні разом з
позивачкою не прийняв.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 06
листопада 2013 року позов було
задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2
аліменти на користь ОСОБА_3 на її
утримання у розмірі 1/5 частини з усіх
видів заробітку відповідача, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, щомісячно,
починаючи з дня подачі позовної заяви,
тобто з 27.09.2013 року , до досягнення
дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох
років.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь
ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх
дітей, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/5 частини з усіх
видів заробітку відповідача на кожну
дитину, щомісячно, починаючи з дня
подачі позовної заяви, з 27.09.2013 року, до
їх повноліття. Стягнуто з відповідача у
дохід держави судовий збір. Рішення у
частині утримання аліментів за один
місяць підлягає негайному виконанню.

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить
його скасувати і ухвалити нове рішення
про зменшення стягнення аліментів,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; порушення норм
матеріального і процесуального права.
При цьому вказав, що районний суд не
зважив наявні у позові посилання на те,
що відповідач сплачує аліменти ще на
одну свою неповнолітню дитину, і не
з'ясував, що у відповідача залишається
для проживання лише 37,5 % заробітної
плати, а ст. 70 закону України «Про
виконавче провадження» не дозволяє
стягнення при кожній виплаті
заробітної плати більше 50%. Також
зазначив, що належним розміром
аліментів він вважає сплату по 1/8
частині свого доходу на кожну заявлену
вимогу.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача за відсутності
сторін, які не надали доказів на
підтвердження поважних причин своєї
відсутності, відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 141, 180 СК України
кожний із батьків у рівній мірі
зобов'язаний утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. За
правилами ст.ст. 182, 183, 184 СК України
частка заробітку (доходу) батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом із врахування стану
здоров'я дитини, стану здоров'я та
матеріального становища платника
аліментів, наявності у нього інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 СК України
жінка та чоловік, які не перебувають у
шлюбі між собою, мають право на
утримання в разі проживання з нею (ним)
їхньої дитини, відповідно до частини 2-4
статті 84, статей 86 і 88 цього Кодексу. За
ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою
проживає дитина, має право на утримання
від чоловіка - батька дитини до
досягнення дитиною трьох років, що
пов'язано з необхідністю доглядати за
дитиною. Однак право на аліменти у
такому випадку може виникнути лише у
разі достатнього матеріального
забезпечення батька.

Судом встановлено, що сторони
перебували у фактичних шлюбних
відносинах з квітня 2007 по вересень 2013
року, від чого мають двох мають двох
неповнолітніх дітей, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
діти проживають разом з позивачкою і
перебувають на її утриманні.

Однак повністю задовольняючи
заявлений позов, районний суд всупереч
вимог ст. 213 ЦПК України про законність
та обґрунтованість ухваленого рішення
не взяв до уваги доводи заявленого
позову, в яких зазначено, що у
відповідача на утриманні перебуває ще
одна неповнолітня дитина, на яку він
сплачує аліменти, а також той факт, що
сплату аліментів на утримання дружини,
з якою проживає дитина до трьох років,
закон пов'язує з можливістю чоловіка їх
сплачувати і при цьому за правилами ч. 4
ст. 70 Закону України «Про виконавче
провадження» загальний розмір усіх
відрахувань у разі стягнення аліментів
під час кожної виплати заробітної
плати не може перевищувати сімдесяти
відсотків заробітної плати, що має бути
виплачена.

Із доданих до апеляційної скарги
довідки начальника ВДВС
Балаклійського РУЮ Харківської
області від 19.11.2013 року № 784-13 та
відомостей про розмір відрахувань із
заробітної плати, які судова колегія з
огляду на вказані процесуальні
порушення районного суду та
відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України бере
до уваги, ОСОБА_2 за виконавчим листом №
2-1866 з 02.09.2004 року дійсно сплачує
аліменти ще на одну неповнолітню
дитину, сина ОСОБА_6, у розмірі ? частину
свого доходу.

При таких даних про наявність у
відповідача ще одного неповнолітнього
утриманця, з урахуванням визначеної у
ч. 4 ст. 70 Закону України граничної межі
утримувань із заробітної плати при
стягнення аліментів, розмір стягнення
на утримання позивачки, як жінки, яка не
перебуває у шлюбі з відповідачем, і з
якою проживає їх неповнолітня дитина
до 3-х років, з передбачених ч. 2 ст. 91 СК
України підстав підлягає стягненню не
1/5, як помилково вирішив районний суд, а
1/10 частина від усіх видів заробітку
відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

При цьому судова колегія, відхиляє
доводи скарги про неможливість сплати
заявлених по цій справі аліментів на
утримання двох дітей у присудженому
розмірі по 1/5 частини на кожну дитину,
оскільки позивач з цих підстав не
позбавлений права звернутися до суду
про зменшення розміру аліментів на ще
одного свого сина ОСОБА_6, що в цілому
дозволяє досягти справедливого
балансу інтересів як усіх
неповнолітніх дітей, що перебувають на
утриманні відповідача, так і обох
сторін по справі, які перебувають у
працездатному стані.

Таким чином, оскільки в цій частині
районний суд неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи; ухвалив своє рішення при не
доведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
то з передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підстав рішення районного суду
підлягає зміні, із ухваленням по справі
нового рішення про зменшення
стягнення з відповідача на користь
позивачки аліментів на її утримання до
1/10 частини з усіх видів його заробітку,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, щомісячно,
до досягнення дитиною ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, віку трьох років.

В іншій частині, що стосується
стягнення заявлених аліментів на
дітей, рішення районного суду є
законним і обґрунтованим, а доводи
скарги цього висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 1,
2, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319, 323-325 ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 06 листопада 2013
року змінити.

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 щомісячних аліментів на
її утримання до розміру 1/10 частина з
усіх видів заробітку ОСОБА_2, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з 29
вересня 2013 року до досягнення дитиною
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, віку трьох років.

В іншій частині рішення районного суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак на протязі 20 днів з
дня набрання законної сили може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: