Справа № 667/6733/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Комсомольський
районний суд м. Херсона в складі

головуючого судді
Мусулевського Я.А.

при секретарі
Труновій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного
виробничо-комерційного підприємства
«Універсаль», третя особа: Херсонській
міський центр зайнятості про визнання
наказів недійсними та зобов’язання
вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з
позовом в якому просив суд:
зобов’язати Приватне
виробничо-комерційне підприємство
«Універсаль» (надалі ПВКП
«Універсаль») зробити запис у його
трудовій книжці із додержанням вимог
законодавства та із зазначенням статті
звільнення п. 1 ст. 36 Кодексу законів
«Про працю», зобов’язати Херсонський
міський центр зайнятості
зареєструвати його як безробітного.

В обґрунтування позову посилався
на те, що у липні 2007 року він
влаштувався на роботу до ПВКП
«Універсаль». 05.09.2011 р. ним було
написано заяву про звільнення за
згодою сторін. Отримавши трудову
книжку, ОСОБА_1 побачив, що запис про
звільнення датований 16 вересня 2011 року
з визначенням підстави - втрата довіри
зі сторони роботодавця п. 2 ст. 41 КЗпП
України. Не погодившись з підставою
звільнення, позивач звернувся до суду
про скасування наказу № 27-к від 16.09.2011 р.
Рішенням апеляційного суду
Херсонської області 07.06.2012 р.
вищезазначений наказ було визнано
незаконним. В супереч винесеного
рішення відповідач 20.05.2013 р. зробив
запис № 47 у трудовій книжці позивача.
Крім того зазначає, що 22.05.2013
звернувшись до Херсонського міського
центру зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні та пошуку підходящої
роботи, але отримав відповідь про
відмову у працевлаштуванні з підстав
невідповідності законодавству
останнього запису у трудовій книжці.

В судовому засіданні позивач
уточнив позовні вимоги, просив визнати
наказ № 14-К від 02.06.2008 р. незаконним та
зобов’язати ПВКП «Універсаль» винести
новий наказ про прийняття на роботу
ОСОБА_1 на посаду менеджера з персоналу
із зазначенням дати прийняття на
роботу – 01.10.2007р. Визнати наказ про
звільнення № 31-К незаконним та
зобов’язати відповідача винести новий
наказ про звільнення ОСОБА_1 із
займаної посади менеджера з персоналу
із зазначенням дати звільнення – 19.09.2011
р., з підставою звільнення зазначеною у
заяв від 05.09.2011 р., за згодою сторін.
Зобов’язати ПВКП «Універсаль»
зробити відповідні записи в трудовій
книжці ОСОБА_1 - у графі 3 зазначити, що
запис № 45 вважати недійсним, запис № 46
вважати недійсним, запис № 47 вважати
недійним; - внести запис до графи 1 № 48,
до графи 2 дата число 01, місяць 10, рік 2007;
до графи 3 ПВКП «Універсаль» прийнятий
на посаду менеджера з персоналу; до
графи 4 № наказу та дату його складання;
- внести запис до графи 1 № 49; до графи 2
дату число 18, місяць 09, рік 2011; до графи 3
звільнений із займаної посади за
згодою сторін п. 2 ст. 36 КЗпП України; до
графи 4 № наказу та дату його складання.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги
позивач зазначив, що він звернувся до
відділу державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні з проханням надати
інформацію щодо відрахування з його
заробітної плати аліментів
роботодавцем ПВКП «Універсаль» на
виконання виконавчого листа № 2-801 від
02.03.2004 р. Державний виконавець надав
інформацію, щодо відрахування
аліментів у вигляді розпорядження та
довідки виданої ПВКП «Універсаль» від
03.10.2011 № 59 у якій зазначено, що позивач
працював на підприємстві з 01.10.2007 року
по 16.09.2011 року.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити з
підстав зазначених у позові та
клопотаннях про уточнення позовних
вимог від 01.10.2013 р. та 17.12.2013.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
просила відмовити в задоволенні
позову. При цьому пояснила, що є
безпідставним твердження позивача
щодо прийняття його на роботу 04.07.2007 р.,
оскільки відповідно до написаної ним
заяви, яка датується 30.05.2008 р.,
останнього було прийнято на посаду
менеджера по персоналу до ПВКП
«Універсаль» 02.06.2008 р. Зауважили, що
наведений факт вже був предметом
розгляду у справі № 2114/2-4353/11, рішенням
по якій встановлено, що наказом ПВКП
«Універсаль» № 14-к від 30.05.20108 р. ОСОБА_1
з 02.06.2008 р. був прийнятий на посаду
менеджера по персоналу. З приводу
вимоги ОСОБА_1 про зобов’язання
роботодавця звільнити його за згодою
сторін, зазначила, що між ПВКП
«Універсаль» та ОСОБА_1 не було
домовленості як щодо дати звільнення
так і щодо розірвання трудового
договору за згодою сторін.

Представник третьої особи в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, просила відмовити в
задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі,
заслухавши сторони, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач з
відповідачем перебували у трудових
правовідносинах. З 02.06.2008 р. позивач
працював на посаді менеджера по
персоналу ПВКП «Універсаль» . На
підставі наказу № 27-к від 16.09.2011 р.
ОСОБА_1 звільнено 16.09.2011 р. з займаної
посади за п. 2 ст. 41 КЗпП України з
підстав втрати довіри. Наказ про
звільнення позивача з 16.09.2011 р.
скасовано наказом № 31-К від 03.10.2011 р.,
яким останнього звільнено з 18.09.2011 р. за
ч. 2 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 07.06.2012 р.
встановлено, що починаючи з 02.06.2008 р.
ОСОБА_1 працював на посаді менеджера по
персоналу виробничо-комерційного
підприємства «Універсаль» на підставі
наказу №27-к від 16.09.2011 р. його було
звільнено 16.09.2011 р. з займаної посади за
п.2 ст. 41 КЗпП України з підстав втрати
довір'я. Після надходження на адресу
підприємства рекомендованим листом
лікарняного на ім'я позивача, за
результатами його перевірки, Фонд
соціального страхування підтвердив
справжність листка непрацездатності
про перебування ОСОБА_1 на лікарняному
з 12 по 17 вересня 2011 р. включно. На цій
підставі попередній наказ про
звільнення ОСОБА_1 з 16.09.2011 р. скасовано
наказом № 31-К від 03.10.2011 р., яким
останнього звільнено з 18.09.2011 р. за ч.2
ст. 41 КЗпП України

Вимога позивача про скасування
наказу № 14 від 02.06.2008 р. та зобов’язання
ПВКП «Універсаль» винести новий наказ
про прийняття його на роботу на посаду
менеджера з персоналу із зазначенням
дати прийняття з 01.10.2007 р. задоволенню
не підлягає, оскільки факт прийняття на
роботу ОСОБА_1 з 02.06.2008 р. встановлено
рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 07.06.2012 р., котре
оскаржено не було і набрало законної
сили. Крім того, факт працевлаштування
починаючи з 02.06.2008 р. позивача,
засвідчено написаною ним власноручною
заявою від 30.05.2008 р.

Визнати наказ про звільнення № 31-К
незаконним, та зобов’язати
відповідача винести новий наказ про
звільнення ОСОБА_1 із займаної посади
менеджера з персоналу із зазначенням
дати звільнення – 19.09.2011 р. та підставою
звільнення – заява ОСОБА_1 від 05.09.2011 р.
за згодою сторін у суду не має жодних
підстав зважаючи на наступне :

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму
ВСУ № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику
розгляду судами трудових спорів» судам
необхідно мати на увазі, що при
домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за п.1 ст. 36 КЗпП (за згодою
сторін) договір припиняється в строк,
визначений сторонами. Анулювання
такої домовленості може мати місце
лише при взаємній згоді про це
власника або уповноваженого ним
органу і працівника. Сама по собі згода
власника або уповноваженого ним
органу задовольнити прохання
працівника про звільнення до
закінчення строку попередження не
означає, що трудовий договір припинено
за п.1 ст.36 КЗпП, якщо не було
домовленості сторін про цю підставу
припинення трудового договору. Доказів
щодо подання заяви позивачем з приводу
його звільнення за згодою сторін на
адресу роботодавця суду надано не було,
до того ж рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 07.06.2012 р. було
встановлено, що ОСОБА_1 на підставі
наказу № 27-к від 16.09.2011 р. було
звільнено 16.09.2011 р. з займаної посади за
п. 2 ст. 41 КЗпП України з підстав втрати
довіри. Наказ про звільнення позивача з
16.09.2011 скасовано наказом № 31-К від 03.10.2011
р., яким останнього звільнено з 18.09.2011 р.
за ч. 2 ст. 41 КЗпП України.

Вимога про зобов’язання
Херсонський міський центр зайнятості
зареєструвати ОСОБА_1 як безробітного
задоволенню не підлягає, оскільки
наказ № 31-К від 03.10.2011 р., яким
останнього звільнено з 18.09.2011 р. за ч. 2
ст. 41 КЗпП України, скасований не був, а
ст. КЗпП України за якою відбулося
звільнення, не дає суду підстав
зобов’язати третю особу вчинити
вищезазначені дії.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212,
213 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Комсомольський районний суд м. Херсона,
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Суддя
Я.А. Мусулевський