АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1-ій інстанції - Букіна О.М
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Семенюк Т.А., Кравець В.А.,

при секретарі: Круглику В.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_2 на дії старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м.Києві ЯцукЛ.А, зацікавлена
особа: ОСОБА_4, ОСОБА_5 за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на
ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 22 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом'янського районного
суду м. Києва від 22 липня 2013 року скаргу
ОСОБА_2 на дії старшого державного
виконавця ВДВС Солом'янського
районного управління юстиції у м.Києві
Яцук Л.А. - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії
старшого державного виконавця ВДВС
Солом'янського районного управління
юстиції у м.Києві Яцук Л.А. щодо не
направлення боржнику ОСОБА_2 постанови
від 30.06.2010 року про закінчення
виконавчого провадження № 17224674. В
іншій частині скарги відмовлено.

Судом першої інстанції
встановлено, рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 12.12.2009 року,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 було виселено із
займаної квартири АДРЕСА_1 з усіма
проживаючими разом із ними членами
сім`ї.

29.06.2010 року державним виконавцем було
здійснено примусове виселення із
займаної квартири, описане майно та
передано на збереження стягувачу
ОСОБА_4, про що був складений
відповідний акт. ОСОБА_2 від отримання
копії зазначеного акту відмовилась.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просить скасувати
ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 22.07.2013 та постановити нову
ухвалу, якою визнати дії старшого
державного виконавця ВДВС
Солом'янського РУЮ в м. Києві Яцук Л.А.
неправомірними, скасувати акт опису та
арешту майна від 29.06.2012. Зобов'язати
ОСОБА_4 надати майно, взяте на
відповідальне зберігання відповідно
до зазначеного акту.

Вважає, що ухвала Солом'янського
районного суду м. Києва від 22.07.2013 є
незаконною, необґрунтованою, та такою,
що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просив
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів. Представник
ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Яцук
Л.А. в судове засідання не з'явилась, про
місце, дату та час розгляду справи
повідомлений належним чином (а.с.146).

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, відповідно до рішення
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 12.12.2009 року, ОСОБА_5, ОСОБА_2
було виселено із займаної квартири
АДРЕСА_1 з усіма проживаючими разом із
ними членами сім'ї.

02.02.2010 року старшим державним
виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві Яцук Л.А., було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
№17224674.

24.06.2010 року державним виконавцем було
вручено вимогу ОСОБА_2 та повідомлено
про день та час виселення, про що
складно відповідний акт від 24.06.2010
року.(а.с.70)

При виконанні примусового виселення
ОСОБА_5, ОСОБА_2 описане майно передано
на відповідальне збереження ОСОБА_4,
оскільки боржник відмовилась забрати
речі з квартири.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних
паперів.Готівкові кошти, виявлені у
боржника, вилучаються.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження» арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Частиною 2
вказаної статті передбачено, що арешт
на майно боржника може. накладатися
державним виконавцем, зокрема, шляхом
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Відповідно до п. 5.6.2 Інструкції про
проведення виконавчих дій в редакції
наказу Міністерства Юстиції України
від 04.05.01 р. № 28/5 (чинної на час вчинення
виконавчих дій) арешт застосовується:
для забезпечення збереження майна
боржника, що підлягає в наступній
передачі стягувачеві або реалізації;
для виконання рішення про конфіскацію
майна боржника; при виконанні ухвали
суду про накладення арешту на майно, що
належить відповідачу і знаходиться у
нього чи в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, предметом вчинення
виконавчих дій було збереження та
усунення порушень прав боржників, а
відтак відсутність підпису державного
виконавця на суть складеного акту не
впливає.

При складанні акту опису та арешту
майна без проведення оцінки майна, дії
державного виконавця відповідали
вимогам закону України «Про виконавче
провадження», оскільки положення
ст.ст. 57, 58 цього Закону застосовується
в разі арешту майна для реалізації
виконання рішення суду щодо грошових
зобов'язань, а не виконання рішення
суду про виселення.

Отже, доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні, не спростовують висновків
суду першої інстанції, не впливають на
їх правильність та не можуть бути
прийняті до уваги.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні та наявними в матеріалах
справи доказами, і, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне і обґрунтоване рішення,
підстав для його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 305, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного
суду м. Києва від 22 липня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: