Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/5392/13
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Гриновця Б.М., Приколоти Т.І.

При секретарі: Рванцовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 04 червня 2013
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ДП "Фінанс
- Інвест" ТзОВ "Компанія Авто - Інвест"
про захист прав споживача.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що судом першої інстанції не взято до
уваги те, що при укладенні договорів з
відповідачем мала місце
недобросовісна поведінка відповідача.
При роз'ясненні умов договору щодо
нього було застосовано обман, що
призвело до неправильного розуміння
ним характеру правовідносин.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така задоволенню не
підлягає.

У відповідності до ст. ст. 3, 11, 60 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається. У випадках, встановлених
цим Кодексом, нікчемний правочин може
бути визнаний судом дійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, в
грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася в суд
з позовом до Дочірнього підприємства
"Фінанс - Інвест" ТзОВ "Компанія Авто -
Інвест" про встановлення нікчемності
договору надання інформаційних та
консультативних послуг, застосування
наслідків недійсності правочинів та
стягнення коштів, відшкодування
моральної шкоди.

При цьому зазначала, що внаслідок
нечесної підприємницької діяльності
відповідача, шляхом введення її в оману
представниками відповідача з нею були
укладені оспорювані договори на
підставі яких вона сплатила
відповідачеві 9000 грн.

Вважала, що відповідач зобов'язаний
повернути їй зазначені кошти, а також
сплатити відсотки за користування
чужими грошовими коштами та виплатити
2000 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що позивачем не представлено суду
належних та допустимих доказів того, що
договір надання інформаційних та
консультативних послуг від 07 листопада
2012 року №001241 укладений між сторонами є
нікчемним, і його недійсність
встановлена законом.

При укладенні зазначеного договору
волевиявлення сторін було вільним.
Доказом того, що даний договір був
виконаний є акт від 11 листопада 2012 року
здачі - прийняття робіт (послуг) по
договору від 07 листопада 2012 року, який
підписаний сторонами.

Позивачем також не доведено факту
введення її відповідачем в оману.

Статтею 230 ЦК України визначено, що
обман має місце, якщо сторона правочину
заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або якщо вона замовчує їх існування.

Даних обставин позивачем не доведено.

Оскільки оспорювані договори
укладалися у відповідності до вимог
закону, відсутні правові підстави для
застосування положень ст. 216 ЦК України
правові наслідки недійсності
правочину), як і відшкодування
моральної шкоди позивача у договірних
відносинах. Оспорюваними договорами не
передбачено відшкодування моральної
шкоди.

Судом вірно встановлені фактичні
обставини справи, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура передбачена ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п.
1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 04 червня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з часу набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: