Справа №345/4033/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

10.12.2013 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області у складі
головуючого-судд
і Гавриленко В.Г.,

секретаря судового зсідання
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Калуші справу за позовом ОСОБА_2 до
Калуська міська рада визнання права
власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною
заявою, стверджуючи, що 15 січня 1969 р.
його батькові – ОСОБА_3 трестом
«Хімметалургбуд» ЖКО видано ордер № 75
на вселення у квартиру № 22, що по вулиці
Нова, м. Калуш, Івано-Франківська
область.           Згідно довідки
виданої Виконавчим комітетом
Калуської міської ради
Івано-Франківської області №93 від
18.06.2013 року вулицю Нова, 22, було
перейменовано у вулицю Кулагіна, 19, а
пізніше у вулицю Фінська, 19.

07.02.1973 року ОСОБА_3 помер, а 31.07.2005 року
померла його мама, ОСОБА_4, а тому до
нього перейшли права наймача
вищевказаного житла. 29 травня 1991 р.
постійнодіючою комісією при
житлово-побутовому підприємстві трест
«Химметалургстрой» та ОСОБА_2, як
основним квартиронаймачем, складено
акт за яким передано ОСОБА_2 в особисту
власність будинок № 19 по вулиці
Кулагіна, що в м. Калуш. При цьому, як
зазначено у вказаному акті, з моменту
передання житла у особисту власність
договір найму визнається таким, що
втратив чинність. Оскільки право
власності за ним не визнається, тому
він звернувся до суду із зазначеним
позовом. Просить визнати за ним право
власності в цілому на
будинковолодіння, що знаходиться по
вул. Фінська, 19 в м. Калуші
Івано-Франківської області.

Позивач у судове засідання не
з’явився, однак подав до суду заяву в
якій вказав, що позов підтримує в
повному обсязі, просить його
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з’явився, хоча належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи.

Треті особи в судове засідання не
з’явилися, однак подали суду заяви, де
просять справу слухати за їх
відсутності, позов визнають.

За таких обставин суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали справи
вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
15.01.1969 р. ОСОБА_3 трестом
«Химметалургбуд» ЖКО видано ордер № 75
на вселення у квартиру № 22, що по вулиці
Нова (тепер Фінська) в м. Калуші, що
підтверджується копією ордера (а.с. 7).

Як вбачається з копії свідоцтва про
смерть 07.02.1973 року ОСОБА_2 помер (а.с.8).

29 травня 1991 р. постійно діючою комісією
при житлово-побутовому підприємстві
трест «Химметалургстрой» та ОСОБА_2, як
основним квартиронаймачем, складено
акт за яким Позивачу передано в
особисту власність будинок № 19 по
вулиці Кулагіна (тепер Фінська), що в м.
Калуш. При цьому як зазначено у
вказаному акті, з моменту передання
житла позивачу у особисту власність
договір найму визнається таким, що
втратив чинність, що підтверджується
копією акту про передачу в особисту
власність квартиронаймачу квартири
(а.с.10).

ОСОБА_5 Верховної Ради
ОСОБА_6 РСР від 26 березня 1991 р. № 885-XII
«Про введення в дію Закону ОСОБА_6 РСР
«Про власність» введено в дію ОСОБА_6
РСР «Про власність» з 15 квітня 1991 року
(пункт 1 ОСОБА_5). Згідно пункту 3 цієї
ОСОБА_5 ОСОБА_6 РСР "Про власність"
застосовується до правовідносин, які
виникли після введення в дію Закону,
тобто з 15 квітня 1991 року. Частиною 2 ст. 12
Закону УРСР «Про власність», який був
чинний на момент складання згаданого
вище акта, громадянин набуває права
власності на доходи від участі в
суспільному виробництві,
індивідуальної праці,
підприємницької діяльності, вкладення
коштів у кредитні установи,
акціонерні товариства, а також на
майно, одержане внаслідок успадкування
або укладення інших угод, не
заборонених законом.

Відповідно до частин 2 і 3 ст.
15 Закону УРСР «Про власність» наймач
жилого приміщення в будинку державного
чи громадського житлового фонду та
члени його сім'ї мають право
придбати у власність відповідну
квартиру або будинок шляхом їх викупу
або на інших підставах, передбачених
законодавством України. Громадянин,
який став власником цього майна, має
право розпоряджатися ним на свій
розсуд: продавати, обмінювати, здавати
в оренду, укладати інші угоди, не
заборонені законом.

Крім того, у ч. 2 ст. 8 Закону
УРСР «Про власність» було передбачено,
що відносини власності, не
врегульовані цим Законом, регулюються
Цивільним кодексом УРСР та іншими
законодавчими актами.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного
кодексу УРСР цивільні права і обов'язки
виникають з підстав, передбачених
законодавством Союзу РСР і ОСОБА_6 РСР,
а також з дій громадян і організацій,
які хоч і не передбачені законом, але
в силу загальних начал і змісту
цивільного законодавства породжують
цивільні права і обов'язки.

За змістом статті 128
Цивільного кодексу УРСР (був чинний на
час складання акта від 29 травня 1991 р.)
право власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором. Передачею визнається
вручення речей набувачеві, а так само
здача транспортній організації для
відправки набувачеві і здача на пошту
для пересилки набувачеві речей,
відчужених без зобов'язання доставки.
До передачі речей прирівнюється
передача коносаменту або іншого
розпорядчого документа на речі.

У абзаці першому пункту другого
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 9
лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) зазначено,
що в регулюванні суспільних відносин
застосовуються різні способи дії в
часі нормативно-правових актів.
Перехід від однієї форми регулювання
суспільних відносин до іншої може
здійснюватися, зокрема, негайно
(безпосередня дія), шляхом перехідного
періоду (ультраактивна форма) і шляхом
зворотної дії (ретроактивна форма). У
абзаці другому пункту другого
мотивувальної частини цього ж Рішення
Конституційного Суду України
міститься правова позиція, суть якої
полягає в тому, що за загальновизнаним
принципом права закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у частині першій статті 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Таким чином, відповідно до чинного
законодавства станом на 29 травня 1991 р.
позивач набув право власності на
спірне нерухоме майно, оскільки
будь-якого додаткового підтвердження
виникнення права власності (державної
реєстрації чи інших дій) на той час не
було передбачено, а відтак його право
власності виникло на підставі акта від
29 травня 1991 р.

1 січня 2004 р. набрав чинності Цивільний
кодекс України від 16.01.2003 р. частиною
першою статті 182 якого встановлено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

У судовому засіданні встановлено, що за
ОСОБА_2 не визнано право власноті на
вищевказане майно, оскільки йому
відмовлено в реєстрації права на нього.

Відповідно до статті 392 Цивільного
кодексу України власник майна може
пред’явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Як зазначено у технічному
паспорті, який складено 27.12.2012 р. ОКП
«Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації», вартість
нерухомого майна становить 127 382 грн.
(а.с.11-13).

Як вбачається з довідки від
14.02.2013 р. № 69 КП «ЖЕО № 4» будинок по
вулиці Фінська, 19, не знаходиться на
балансі цього підприємства (а.с.14).

Таким чином, враховуючи вищенаведене
суд вважає, що за ОСОБА_2С слід визнати
право власності в цілому на житловий
будинок, з господарськими будівлями і
спорудами, який знаходиться по вулиці
Фінська, 19, м. Калуш, Івано-Франківська
область.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 213-215, 224-226, 233 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
цілому на житловий будинок, з
господарськими будівлями і спорудами,
який знаходиться по вулиці Фінська, 19 м.
Калуш Івано-Франківська область.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Калуський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення, апеляційної
скарги.
Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, в цей же
термін з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя