Придніпровський районний суд
номер справи 711/8385/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2013 року

м.
Черкаси

Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого – судді
Позарецької С.М.

при секретарі
Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом Публічного
Акціонерного Товариства «ОСОБА_1
Аваль» до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «ОСОБА_1 Аваль»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної шкоди.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що
ОСОБА_2 з 01.06.12р. по 30.08.13р. працювала на
посаді касира Театрального відділення
Черкаської обласної дирекції АТ
«ОСОБА_1 Аваль». 06.07.11р. з нею був
укладений договір про повну
матеріальну відповідальність. В
результаті особистої неуважності та
грубого порушення нею п.3.1.11, 3.1.12
Положення «Про організацію
операційно-касової роботи та систему
контролю за дотриманням касової
дисципліни в системі АТ «ОСОБА_1 Аваль»
№3/1РП від 14.01.11р. в частині безпечного
перерахування готівки та
неперерахування готівки, після
повернення з рук клієнта, ст. 1 Договору
про повну матеріальну
відповідальність від 05.08.2008р.,
Посадової Інструкції, ст.ст. 131, 139 КЗпП
України, що зобов»язують працівника
дбайливо ставитися до переданих
матеріальних цінностей та майна
власника, виникла нестача в сумі 5300грн.,
чим завдано позивачеві матеріальної
шкоди.

В ході службового
розслідування від 16.10.2012р. встановлено
збитки, які виникли в результаті
неналежного виконання своїх посадових
обов»язків відповідачем.

До цього часу відповідачем
збитки в розмірі 5300грн. позивачеві не
відшкодовано. З посиланням на
положення ст.ст. 130 ч.1, 134 ч.1 п.1, 135-1, 136
КЗпП України, ст. 1166 ЦК України, позивач
просить стягнути з ОСОБА_2 на користь
ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в рахунок погашення
заподіяної шкоди, грошові кошти в
розмірі 5300грн. та судові витрати в
розмірі 243грн. 60коп.

В судовому засіданні
представник позивача ПАТ «ОСОБА_1
Аваль» за довіреністю Дем»янов І.Ю.
підтримав заявлені позовні вимоги і
просив їх задовольнити. Зазначив, що
нестача в касі коштів в сумі 5300грн.
виникла 17.09.12р. з вини працівника -
касира банку ОСОБА_2, про що зазначено у
висновку службового розслідування від
16.10.2012р. Також перевірялись її доводи,
викладені в поясненні на ім.»я
керівництва ПАТ від 17.09.12р. про те, що до
зникнення грошових коштів причетні
невідомі сторонні особи. Постановою
Соснівського РВ від 27.09.2012р. відмовлено
в порушенні кримінальної справи за
фактом причетності до нестачі, що мала
місце від 17.09.12р. невідомих осіб. Вважає,
що позивачем не порушені строки
звернення до суду з даним позовом, т.я.
17.09.12р. сталася подія; потім тривало
службове розслідування за даним
фактом; мало місце звернення ПАТ до
органів внутрішніх справ щодо
перевірки доводів відповідачки про
причетність сторонніх осіб до
зникнення грошей і лише 27.09.12р. винесено
відповідне рішення Соснівським РВ, про
яке ПАТ стало відомо вже після
звільнення ОСОБА_2 з посади. Додав, що
ОСОБА_2 була ознайомлена з
Інструкціями, затвердженими
правлінням банку, посадовими
інструкціями та іншими внутрішніми
документами банку.

В судовому засіданні
представник відповідачки ОСОБА_2 за
довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнав та просив відмовити у
задоволенні позову. Зазначив, що саме
ОСОБА_2 17.09.12р. повідомила керівництву
банку про неправомірні дії з боку
сторонніх осіб і лише тоді банк
звернувся до правоохоронних органів з
приводу перевірки доводів ОСОБА_2
Вважає, що Театральне відділення не
відповідає нормам закону, т.я. відсутня
охорона, ОСОБА_2 під час подій 17.09.12р.
перебувала на робочому місці одна. При
цьому, доказів того, що робоче місце
касира у Театральному відділенні не
відповідає вимогам закону, - не має.
Відсутні докази й того, що відповідачка
зверталась до керівництва банку з
приводу не облаштування робочого
місця, в т.ч. відсутності охоронця. На
час звільнення з посади ОСОБА_2
працювала без доган і не мала
заборгованості перед банком. Вважає, що
посадова інструкція була розроблена
банком після звільнення відповідачки з
посади, тобто після 30.08.13р. При
звільненні вона без будь-яких скарг на
свою адресу підписала обхідний лист і
заперечень до неї не було, в результаті
чого отримала трудову книжку. ОСОБА_2 з
заявою про події 17.09.12р. зверталась лише
до керівництва банку, а до
правоохоронних органів з приводу
вчинення щодо неї неправомірних
посягань, - не зверталась. Вважає, що
ОСОБА_2 перебувала під впливом
сторонніх осіб, хоча довести це не може.
Про договір від 19.12.11р. про повну
матеріальну відповідальність йому
нічого не відомо. Про постанову
Соснівського РВ від 27.09.12р.
відповідачці стало відомо саме цього
дня. Дану постанову вона не
оскаржувала. Пояснив, що позивачем
порушено строк звернення до суду з
даним позовом, оскільки річний строк
слід рахувати з дати події, що мала
місце 17.09.12р., а позов подано до суду
27.09.13р.

В судове засіданні
відповідачка ОСОБА_2 не з»явилась,
будучи належним чином повідомлена про
час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають до задоволення за
таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_2, 1988р.
народження з 06.07.2011р. прийнята на
роботу на посаду касира в сектор
касових операційного відділу Базового
відділення ЧОД ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» по
31.12.11р. із встановленим строком
випробування на 3 місяці на умовах
повної матеріальної відповідальності
(наказ №866-к від 06.07.11р.).

З 01.06.2012р. ОСОБА_2 переведена з посади
касир (тимчасова посада) на посаду
касир (постійна посада) у Театральне
відділення ЧОД АТ «ОСОБА_1 Аваль» (наказ
№970 від 01.06.12р.). З 12.04.13р. вона,
відповідно до наказу №332-к від 01.04.13р.,
переведена з посади касира
Театрального відділення ПАТ «ОСОБА_1
Аваль» на посаду старшого касира цього
ж відділення.

Крім того, з 30.08.2013р. ОСОБА_2 звільнена з
посади старшого касира за власним
бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП (наказ
№841-к від 19.08.2013р.).

06.07.2011р. між ПАТ та ОСОБА_2 (як касиром
закритої каси Базового відділення)
укладено договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність, а 19.12.2011р. з нею, як
касиром Театрального відділення,
укладено інший договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність. За умовами цього
договору, ОСОБА_2 виконує роботу:
роботи, що пов»язані з прийманням,
зберіганням та видачею національної,
іноземної валюти, банківських металів
та інших цінностей; роботи, що
пов»язані з прийманням,
перерахуванням, зберіганням
готівкових коштів; роботи, що пов»язані
з перерахуванням, пакуванням та
зберіганням готівкових коштів; роботи,
що пов»язані з відповідальністю за
майно та інші цінності, отримані під
звіт; обережно ставитися до переданих
йому для зберігання, застосування в
процесі роботи або для інших цілей
матеріальних цінностей та грошових
коштів банку і вживати заходи щодо
запобігання шкоди; своєчасно
повідомляти банк про усі обставини, що
погрожують забезпеченню збереження
довірених йому матеріальних цінностей
та грошових коштів та інш.

Відповідно до посадової інструкції,
затвердженої 19.12.2011р., касиру
Театрального відділення – ОСОБА_2
визначені обов»язки та права,
відповідальність працівника та
кваліфікаційні вимоги до займаної нею
посади. Так, п.5.1 передбачено, що касир
несе особисту відповідальність за
порушення вимог чинного законодавства,
нормативно-правових актів НБУ,
Колективного договору, нормативних
документів Банку, рішень Правління та
інших органів Банку/Дирекції, наказів,
розпоряджень Банку/Дирекції, Положення
про відділення, цієї посадової
інструкції, невиконання або неналежне
виконання обов»язків та здійснення
іншої діяльності за даної посадою –
касира. Касир несе матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
Банку/Дирекції внаслідок невиконання
або неналежне виконання посадових
обов»язків за цією посадовою
інструкцією, згідно з чинним
законодавством та нормативними
документами Банку (п.5.4 інструкції).
Також відповідальність касира
передбачає наявність повної
індивідуальної матеріальної
відповідальності (п.5.5 посадової
інструкції).

Як встановлено, що ОСОБА_2 була
ознайомлена як з договором, так і з
посадовою інструкцією від 19.12.2011р.
відповідно, про що свідчить наявність
її підписів у зазначених документах.

За даними висновку від 16.10.12р. за
результатами службового розслідування
по факту виявлення 17.09.12р. нестачі
5300грн., що знаходились в підзвіті
касира «Відкритої каси» Театрального
відділення ЧОДАТ «ОСОБА_1 Аваль»
ОСОБА_2, зокрема, зазначено, що касир
ОСОБА_2 порушила вимоги п.5.3 Тимчасового
положення «Про здійснення
розрахунково-касового обслуговування
фізосіб у відкритих касах» від 29.05.2007р.
№П-49/3; вимоги п.3.1.1, 3.1.9, 3.1.18, 3.1.12, 3.1.11
Положення «Про організацію
операційно-касової роботи та систему
контролю за дотриманням касової
дисципліни в системі АТ «ОСОБА_1 Аваль»
№3/1РП від 14.01.2011р.

Також у висновку зазначено (п.4), що на
ОСОБА_2 не розповсюджується дія
положення п.4 договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 19.12.11р. (працівник
не несе матеріальної відповідальності,
якщо шкода заподіяна не з його вини),
оскільки саме вона створила передумови
для втрати коштів банку і тому згідно з
п.3 вищевказаної угоди, відшкодування
нестачі 5300грн. може відбутися за її
рахунок відповідно до чинного
законодавства.

На підставі заяви ПАТ «ОСОБА_1 Аваль»
від 19.09.2012р. Соснівським РВ УМВС
України в Черкаській області 27.09.2012р.
винесено постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи за
фактом зникнення з каси Театрального
відділення банку 17.09.12р. грошей і
причетності до цього невідомих
сторонніх осіб.

Відомостей про оскарження чи
скасування даної постанови, до суду не
надано.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі (ст. 11 ч.1 ЦПК).

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Докази надаються сторонами та іншими
особами, що беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 59ЦПК).

Згідно з положеннями ст. 130
ч.ч.1,2 КЗпП України, працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов»язків.
При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника.

Відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, в т.ч., коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей (ст. 134 ч.1
п.1 КЗпП). Перелік випадків, визначений
ст. 134 щодо повної матеріальної
відповідальності працівників за шкоду,
заподіяну з їх вини підприємству, є
вичерпним.

Письмові договори про повну
матеріальну відповідальність може
бути укладено підприємством,
установою, організацією з працівниками
(що досягли 18-річного віку), які
займають посади або виконують роботи,
безпосередньо зв»язані із зберіганням,
обробкою, продажем (відпуском),
перевезенням або застосуванням у
процесі виробництва переданих їм
цінностей. Перелік таких посад і робіт,
а також типовий договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність затверджується в
порядку, який визначається КМУ (ст.
135-1КЗпП).

Відповідно до постанови Державного
ОСОБА_4 Міністрів СРСР з праці та
соціальних питань Секретаріату
Всесоюзної ОСОБА_5 професійних спілок
від 28.12.1977р. №447/24 «Про затвердження
переліку посад і робіт, які заміщаються
або виконуються працівниками, з якими
підприємством, установою, організацією
можуть укладатись письмові договори
про повну матеріальну
відповідальність за незабезпечення
збереження цінностей, які передані їм
на зберігання, обробки, продажу
(відпуску), перевезення або
застосування у процесі виробництва, а
також типового договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність» (з відповідними
змінами, яка діє у зазначеній редакції
на території України відповідно до
постанови ВРУ від 12.09.1991р. «Про порядок
тимчасової дії на території України
окремих актів законодавства Союзу
РСР»), - до переліку посад включена й
посада касира, яка потребує укладення
договору про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність.

Таким чином, договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 19.12.2011р.,
укладений між ПАТ та касиром ОСОБА_2, -
має юридичну силу і ОСОБА_2 повинна
нести повну матеріальну
відповідальність.

Стаття 135-3 КЗпП України
регламентує визначення розміру шкоди,
а ст. 136 цього Кодексу визначає порядок
покриття шкоди, заподіяної
працівником.

Відповідно до положень ст. 137 ч.1 КЗпП,
суд при визначенні розміру шкоди, що
підлягає покриттю, крім прямої дійсної
шкоди, враховує ступінь вини
працівника і ту конкретну обстановку,
за якої шкоди було заподіяно. Коли
шкода стала наслідком не лише винної
поведінки працівника, але й
відсутності умов, що забезпечують
збереження матеріальних цінностей,
розмір покриття повинен бути
відповідно зменшений. Для покладення
на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
ст. 130 цього Кодексу (ст. 138КЗпП).

В судовому засіданні твердження
сторони відповідача про те, що робоче
місце касира ОСОБА_2 в касі
Театрального відділення ЧОД АТ «ОСОБА_1
Аваль» на час події 17.09.12р. не було
належно облаштоване для роботи касира,
відсутній охоронець, та інш., – не
знайшли свого підтвердження. Тобто
відповідачем не доведено, що ПАТ не
створив умов, необхідних для
нормальної роботи і забезпечення
повного збереження майна, в т.ч.
грошових коштів у відділенні банку.
Встановлено, що нестача грошових
коштів в розмірі 5300грн. сталася 17.09.12р.
саме з вини відповідачки по справі –
ОСОБА_2 Також відповідачкою не надано
переконливих доказів того, що під час
подій 17.09.12р. вона перебувала під
психологічним впливом інших сторонніх
осіб. Підписавши договір про повну
матеріальну відповідальність від
19.12.11р. на посаді касира Театрального
відділення ЧОД АТ «ОСОБА_1 Аваль»,
ОСОБА_2 фактично погодилась працювати
і працювала в такому відділенні.

На думку суду, безпідставними є
посилання позивача на положення ст. 1166
ЦК України, оскільки правовідносини,
які виникли між позивачем та
відповідачем, є не цивільно-правовими,
а трудовими.

Як передбачено ч.3 ст. 233
КЗпП, для звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, організації, установі,
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди.

Беззаперечним є той факт, що
нестача грошових коштів сталася
17.09.2012р. Висновок про результати
службового розслідування затверджений
16.10.2012р. Позовна заява від 27.09.13р.
надійшла до суду 30.09.2013р., що вбачається
із штампу вхідної кореспонденції суду.
При цьому, відповідно до штемпеля
рекомендованого поштового
відправлення, даний позов відправлений
на адресу суду 27.09.2013р.

Таким чином, судом не
встановлено факту порушення позивачем
строку звернення до суду щодо захисту
свого права на відшкодування завданої
працівником матеріальної шкоди,
передбаченого ст. 233 КЗпП. Суд вважає, що
днем виявлення заподіяної ПАТу
працівником ОСОБА_2 матеріальної шкоди,
- є 16.10.2012р., коли був затверджений
висновок за результатами службового
розслідування по факту нестачі
грошових коштів в розмірі 5300грн., що
знаходились в підзвіті касира
Театрального відділення ЧОД АТ «ОСОБА_1
Аваль» ОСОБА_2

Відповідно, доводи
відповідача в цій частині, є
необгрунтованими та безпідставними.

Отже, з»ясувавши обставини
справи та дослідивши наявні докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають до
задоволення і необхідно стягнути з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди - 5300грн. 00коп.

Також, відповідно до вимог
ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий
збір», слід стягнути з відповідача на
користь позивача сплачений судовий
збір в розмірі 243грн. 60коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№218664 від 24.09.13р.

На підставі викладеного та,
керуючись ст. 1166ЦК України, ст.ст. 233, 130,
134, 135, 135-1, 136, 137 КЗпП України, ст.ст. 3, 10,
11, 57-61, 88, 174, 209, 213-223 ЦПК України, суд, –

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
ОСОБА_1 Аваль» в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 5300грн. 00коп. та
судовий збір в розмірі 229грн. 40коп., а
всього 5529грн. 40коп.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий

ОСОБА_6