У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

25 грудня 2013 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Кафідової О.В.,
Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Верховинської селищної ради, ОСОБА_5
про визнання нечинними та скасування
рішення Верховинської селищної ради
від 21.12.2006 року та Державного акту на
право власності на земельну ділянку
виданого ОСОБА_5 11.03.2008 року на земельну
ділянку площею 0,25 га в АДРЕСА_1,
стягнення моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до
Верховинської селищної ради, ОСОБА_4
про визнання нечинними та скасування
рішення Верховинської селищної ради
від 21.11.2002 року, Державного акту на
право власності на земельну ділянку
від 09.09.1996 року, виданого ОСОБА_4, за
касаційними скаргами Верховинської
селищної ради та ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 16 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що він є власником
земельної ділянки площею 0,1534 га у
АДРЕСА_1. Зазначена земельна ділянка
була надана йому на підставі рішення
Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області від 03
листопада 1995 року та 09 вересня 1996 року
йому було видано державний акт на право
приватної власності на цю земельну
ділянку.

Згодом йому стало відомо, що 11 березня
2008 року на підставі рішення
Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області від
21 грудня 2006 року ОСОБА_5 було видано
державний акт на право приватної
земельної ділянки площею 0,25 га у
АДРЕСА_1.

Оскільки надана відповідачу земельна
ділянка займає частину земельної
ділянки, що була надана йому у
власність раніше і перекриває заїзд до
його земельної ділянки, ОСОБА_4,
уточнивши позов, просив суд визнати
рішення Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області від 21
грудня 2006 року та державний акт на
право власності на цю земельну ділянку,
виданий 11 березня 2008 року на ім'я ОСОБА_5
недійсними та стягнути з відповідача
на його користь 5000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним
позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що
земельну ділянку розміром 0,25 га у
АДРЕСА_1 йому було передано у власність
рішенням Верховинської селищної ради
Івано-Франківської області від 14
квітня 1994 року. Його сусіду ОСОБА_4
рішенням цієї селищної ради від 23
березня 1995 року було передано земельну
ділянку розміром 0,14 га, проте у
наявному у відповідача державному акті
на право приватної власності на землю
від 09 вересня 1996 року зазначено, що його
видано на підставі рішення селищної
ради від 03 листопада 1995 року та
передано у власність земельну ділянку
площею 0,1534 га. Рішенням Верховинської
селищної ради Івано-Франківської
області від 21 листопад 2002 року ОСОБА_5
без погодження меж та без попереднього
вилучення у встановленому порядку було
виділено 0,03 га за рахунок його
земельної ділянки.

Враховуючи вказане, ОСОБА_5 просив
визнати рішення Верховинської
селищної ради Івано-Франківської
області від 21 листопада 2002 року в
частині надання у власність земельної
ділянки ОСОБА_4 у розмірі 0,03 га по
АДРЕСА_2 та державний акт, виданий 09
вересня 1996 року на ім'я відповідача
нечинними й скасувати їх.

Рішенням Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 22
серпня 2013 року, позов ОСОБА_4 було
задоволено частково. Визнано нечинними
та скасовано рішення Верховинської
селищної Ради від 21.12.2006 року в частині
надання у власність ОСОБА_5 земельної
ділянки площею 0,25 га. в АДРЕСА_1 та
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 830348
виданого ОСОБА_5 від 11.03.2008 року на
земельну ділянку площею 0,25 га. в
АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
Верховинської селищної Ради про
стягнення моральної шкоди в сумі 5000
грн. - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 було
задоволено. Визнано нечинними та
скасовано рішення Верховинської
селищної ради від 21.11.2002 року в частині
надання у власність земельної ділянки
ОСОБА_4 в розмірі 0,03 га. по АДРЕСА_2,
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії
ІФ № 02-121000228 від 09.09.1996 року виданого
ОСОБА_4 Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16
жовтня 2013 року, рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
ОСОБА_4 скасовано та постановлено в цій
частині нове рішення, яким в позові
ОСОБА_4 до Верховинської селищної ради,
ОСОБА_5 про визнання нечинними та
скасування рішення Верховинської
селищної ради від 21.12.2006 року та
Державного акту на право власності на
земельну ділянку виданого ОСОБА_5 від
11.03.2008 року на земельну ділянку площею
0,25 га в АДРЕСА_1 відмовлено. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.
В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі Верховинська
селищна рада просить скасувати рішення
апеляційного суду, справу передати на
новий апеляційний розгляд, мотивуючи
свою вимогу порушенням судом норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження апеляційного суду, при їх
дослідженні та встановленні дотримані
норми процесуального та матеріального
права.

Наведені в касаційних скаргах доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Верховинської
селищної ради та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.В. Кафідова С.П. Штелик