Суддя: Марченко Н.
Справа № 253/5562/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2013 року
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки Донецької області в складі:
головуючої - судді Марченко Н.Ю.,
народних засідателів Горбонос Н.І.,
Радченко В.В., при секретарі Білоус Х.І.,
за участю прокурора Присяжного С.М.,
представника КЛПУ “Міська
психоневрологічна лікарня м.
Горлівки” ОСОБА_1, лікаря-психіатра
КЛПУ “Міська психоневрологічна
лікарня м. Горлівки” ОСОБА_2, особи,
щодо якої вирішується питання про
примусову госпіталізацію до
психіатричного закладу, ОСОБА_3, її
законного представника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Горлівка
цивільну справу за заявою головного
лікаря КЛПУ «Міська психоневрологічна
лікарня м. Горлівки” про продовження
примусової госпіталізації ОСОБА_3 до
психіатричного закладу у примусовому
порядку, -

В С Т А Н О В И В:

Головний лікар КЛПУ “Міська
психоневрологічна лікарня м.
Горлівки” звернувся до суду із заявою
про продовження примусової
госпіталізації до психіатричного
стаціонару у примусовому порядку
ОСОБА_3, в якій зазначив, що остання
03.11.2012 року була госпіталізована до
відділення КЛПУ “Міська
психоневрологічна лікарня м.
Горлівки”. Рішенням
Центрально-Міського районного суду
міста Горлівки від 9 листопада 2012 року
ОСОБА_3 була госпіталізована для
обстеження і лікування у психіатричний
стаціонар КЛПУ “Міська
психоневрологічна лікарня м.
Горлівки” у примусовому порядку, де
протягом шести місяців проходила
лікування. В дійсний час ОСОБА_3 була
оглянута комісією лікарів-психіатрів,
яка прийшла до висновку, що ОСОБА_3
виявляє ознаки тяжкого психіатричного
розладу, який обумовлює її
безпорадність і неможливість
самостійно задовольняти основні
життєві потреби. Її подальше
обстеження та лікування можливі тільки
в умовах стаціонару.

У судовому засіданні представник КЛПУ
“Міська психоневрологічна лікарня м.
Горлівки” ОСОБА_1 підтримала заяву та
наполягала на продовженні примусової
госпіталізації ОСОБА_3 у
психіатричному закладі.

Лікар-психіатр ОСОБА_2 у судовому
засіданні також підтримала заяву про
продовження примусової госпіталізації
ОСОБА_3 у психіатричному стаціонарі,
пояснивши, що ОСОБА_3 страждає
психічним захворюванням, внаслідок
якого не може самостійно себе
доглядати, усвідомленої згоди на
продовження госпіталізації не надає.

Законний представник особи, щодо якої
вирішується питання про примусову
госпіталізацію, ОСОБА_4 у судовому
засіданні також просив продовжити
примусову госпіталізацію ОСОБА_3 у
психіатричному стаціонарі, пояснив, що
його дружина ОСОБА_3 продовжує
потребувати примусового лікування
через наявну в неї психічну хворобу.

ОСОБА_3, щодо якої
вирішується питання про продовження
примусової госпіталізації до
психіатричного стаціонару КЛПУ
“Міська психоневрологічна лікарня м.
Горлівки”, у судовому засіданні проти
заяви заперечувала, пояснила суду, що
на протязі шести місяців вона пройшла
лікування та за станом свого здоров'я
здатна у повній мірі самостійно
задовольняти свої життєві потреби.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши осіб, які приймали участь у
справі, думку прокурора Присяжного
С.М., який вважав заяву головного лікаря
необґрунтованою та просив відмовити у
продовженні примусової госпіталізації
ОСОБА_3 у психіатричному стаціонарі,
суд вважає, що заява задоволенню не
підлягає за наступних підстав:

У судовому засіданні встановлено, що
рішенням Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки від 9
листопада 2012 року ОСОБА_3 була
госпіталізована для обстеження та
лікування у психіатричному стаціонарі
КЛПУ “Міська психоневрологічна
лікарня м. Горлівки” у примусовому
порядку.

З матеріалів справи вбачається, що у
період з 9 листопада 2012 року по 8 травня
2013 року ОСОБА_3 проходила примусове
лікування у психіатричному стаціонарі
КЛПУ “Міська психоневрологічна
лікарня м. Горлівки”.

Згідно статті 4 Закону України “Про
психіатричну допомогу” психіатрична
допомога надається на основі
принципів законності, гуманності,
додержання прав людини і громадянина,
добровільності, доступності та
відповідно до сучасного рівня наукових
знань, необхідності й достатності
заходів лікування з мінімальними
соціально-правовими обмеженнями.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
психіатричну допомогу» особа, яка
страждає на психічний розлад, може
бути госпіталізована до
психіатричного закладу без її
усвідомленої згоди або без згоди її
законного представника, якщо її
обстеження або лікування можливі
лише в стаціонарних умовах, та при
встановленні в особи тяжкого
психічного розладу, внаслідок чого
вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри
вчинити дії, що являють собою
безпосередню небезпеку для неї чи
оточуючих, або неспроможна самостійно
задовольняти свої основні життєві
потреби на рівні, який забезпечує її
життєдіяльність.

Як вбачається з акту комісійного
психіатричного огляду № 8 від 08.05.2013
року ОСОБА_3 орієнтована точно. На
питання відповідає по суті. Інтелект
видимо не страждає. Мислення у
замідленому темпі. Інтелект, пам'ять
відповідає віку хворої, отриманій
освіті. Агресивних тенденцій,
суїцидальних думок у хворої не
виявлено. На підставі анамнезу
захворювання, психстатуса хворої в
дійсний час можливо виставити основний
діагноз її захворювання: шизофренія,
непреривний тип протікання, стабільний
параноїдний тип дефекту. Комісія
дійшла до висновку, що ОСОБА_3 страждає
на психічну хворобу у формі
параноїдної шизофренії і по соціальним
показникам (не оформлена пенсія в
пенсійному фонді Ц-Міського району м.
Горлівки) згідно ст. 14 п.п. 2, ст. 17 Закону
України “Про психіатричну допомогу”
від 22.02.2000 року потребує продовження
примусової госпіталізації у
відділенні № 2 КЛПУ “ГПНБ м. Горлівки”.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд не може погодитися з доводами
комісії лікарів-психіатрів про потребу
у продовженні примусової
госпіталізації ОСОБА_3 у
психіатричному закладі, оскільки у
судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3, незважаючи на наявність у неї
психічної хвороби, в дійсний час не
вчиняє і не виявляє реальних намірів
вчинити дії, що являють собою
безпосередню небезпеку для неї чи
оточуючих.

Крім того, у судовому засіданні не
доведено, що ОСОБА_3 неспроможна
самостійно задовольняти свої основні
життєві потреби на рівні, який
забезпечує її життєдіяльність.

Посилання комісії на те, що ОСОБА_3
потребує продовження госпіталізації
за соціальними показниками внаслідок
неоформлення пенсії не ґрунтуються на
вимогах закону.           Більш того,
як встановлено у судовому засіданні з
пояснень осіб, які брали участь у
справі, в дійсний час ОСОБА_3 оформлений
паспорт та пенсія.

Всі доводи щодо поведінки ОСОБА_3,
внаслідок якої вона потребує
продовження госпіталізації, основані
на подіях жовтня 2012 року, тобто до її
примусової госпіталізації до
психіатричного закладу.

Жодних даних про те, що стан психічного
здоров'я ОСОБА_3 після пройденого
лікування залишився незмінним суду не
надано.

З урахуванням цього обставини,
встановлені судом під час судового
розгляду, спростовують висновки
комісії лікарів-психіатрів.

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону
України “Про психіатричну допомогу” у
разі необхідності продовження
госпіталізації в примусовому порядку
понад 6 місяців представник
психіатричного закладу повинен
направити до суду за місцем
знаходження психіатричного закладу
заяву про продовження такої
госпіталізації. До заяви, в якій
повинні бути викладені підстави
госпіталізації особи до
психіатричного закладу в примусовому
порядку, передбачені статтею 14 цього
Закону, додається висновок комісії
лікарів-психіатрів, який містить
обгрунтування про необхідність
продовження такої госпіталізації.

Проте в матеріалах заяви головного
лікарня КЛПУ “Міська
психоневрологічна лікарня м.
Горлівки” такий висновок відсутній,
доданий лише акт комісійного
лікарського психіатричного огляду
пацієнтки.

Враховуючи наведене, у задоволенні
заяви головного лікаря КЛПУ “Міська
психоневрологічна лікарня м.
Горлівки” про продовження примусової
госпіталізації ОСОБА_3 до
психіатричного закладу у примусовому
порядку слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 14 Закону
України «Про психіатричну допомогу»,
ст.ст. 281-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви головного лікаря
КЛПУ “Міська психоневрологічна
лікарня м. Горлівки” про продовження
примусової госпіталізації у
психіатричному стаціонарі у
примусовому порядку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Донецької області через
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

Н. Ю. Марченко

Народні засідателі
Горбонос Н.І.

ОСОБА_5