Справа №1819/6453/12 Головуючий у суді у 1
інстанції - СидорчукНомер провадження
22-ц/788/2771/13 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Білецького О. М., Кононенко О.
Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
особі законного представника ОСОБА_3 на
рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 11 листопада
2013 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
поданого від імені малолітньої
ОСОБА_2 до малолітнього ОСОБА_4, від
імені якого діє законний представник
ОСОБА_5, Відділу реєстрації актів
цивільного стану по м. Шостка
Шосткинського міського управління
юстиції, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору : приватний
нотаріус ОСОБА_6, орган опіки та
піклування Шосткинської міської ради,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шостка та Шосткинському районі

про встановлення факту батьківства,
зобов'язання внести зміни до актового
запису, визнання свідоцтва про право на
спадщину частково недійсним та
визнання права власності на ? частину
спадкового майна,

В С Т А Н О В И Л А :

26 листопада 2012 року ОСОБА_3, діючи в
інтересах неповнолітньої доньки -
ОСОБА_2, звернулася до суду з даним
позовом, обґрунтовуючи уточнені вимоги
тим, що за час проживання без
реєстрації шлюбу однією сім'єю з
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, у
них народилася донька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Померлий визнав її своєю
донькою, брав активну участь в її
вихованні. Під час спільного
проживання мешкали у квартирі ОСОБА_7 у
м. Шостка. Вважає, що донька має право
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка,
після смерті ОСОБА_7, згідно зі
свідоцтвом про право на спадщину,
належить його іншій малолітній
дитині - сину ОСОБА_8, матір»ю якого є
ОСОБА_5 Оскільки попереднє рішення
суду про встановлення факту
батьківства померлого відносно доньки
ОСОБА_2 скасоване ухвалою апеляційного
суду з підстав наявності спору про
право на спадщину, ОСОБА_3 просить
встановити даний факт у позовному
провадженні, зобов'язати Відділ
реєстрації актів цивільного стану по м.
Шостка Шосткинського міського
управління юстиції внести відповідні
зміни до актового запису про
народження доньки ОСОБА_2, визнати
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину відповідача та визнати за
донькою право власності на 1/2 частину
спірної квартири.

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 11 листопада
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість ухваленого рішення,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову. Вказує, що суд
першої інстанції дійшов до помилкового
висновку про відхилення показань всіх
свідків по причині їх рівнозначності, а
також безпідставно не взяв до уваги
фотографії, зображення на яких
підтверджують відносини між померлим,
позивачкою та її їх донькою на
підтвердження батьківства. Зазначає
про допущені судом порушення вимог
процесуального закону відносно третіх
осіб у дані справі, просить вирішити
питання судових витрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_9,
який підтримав доводи апеляційної
скарги, пояснення представника ОСОБА_5
- ОСОБА_10, який заперечував проти
скарги, дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 11 листопада 2013 року - частковому
скасуванню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що рішенням
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 08 грудня 2011 року
був встановлений факт батьківства
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року,
відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 87 ),
який є відповідачем у справі.

05 вересня 2012 року було видане свідоцтво
про право на спадщину за законом,
відповідно до якого спірну
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка
належала померлому ОСОБА_7, успадкував
його син - ОСОБА_4 ( а.с. 54 ).
Право власності на квартиру
зареєстроване в Реєстрі 25 вересня 2012
року ( а.с. 72).

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 21 лютого 2012
року встановлений факт, що померлий
ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження.

Ухвалою апеляційного суду від 26 лютого
2013 року, вказане рішення місцевого суду
скасоване з підстав наявності
цивільного спору про право на спадщину
та роз'яснено ОСОБА_3 її право
звернутися у порядку позовного
провадження для захисту прав дитини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
заявлені вимоги є недоведеними,
показання допитаних у справі свідків
як зі сторони позивача, так і зі сторони
відповідача через їх протилежність суд
не вважав достатніми доказами у
підтвердження доводів про те, що
ОСОБА_7 є батьком доньки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Надані суду фотографії та
інші докази також не підтверджують
не підтверджують обставини, які є
предметом судового розгляду.

Проте повністю погодитись з такими
висновками суду 1-ї інстанції не можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого
суду відповідає не в повній мірі.

Суть позовних вимог законного
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 зводиться
до встановлення факту батьківства
померлого ОСОБА_7 відносно малолітньої
позивачки та наступного вирішення
питання поділу спадкового нерухомого
майна між сторонами спору з
відповідними правовими наслідками.
Таким чином, до предмету доказування
входить факт спільного проживання
ОСОБА_3 з ОСОБА_7, починаючи з 2007 року,
як до, так і після народження дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 63 ЦПК України, показання
свідка - це повідомлення про відомі
йому обставини, які мають значення для
справи. Не є доказом показання свідка,
який не може назвати джерела своєї
обізнаності щодо певної обставини.

Частинами 1 та 2 ст. 58 ЦПК України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_3,
крім письмових доказів її проживання з
спадкодавцем однією сім'єю, клопотала
перед судом про допит свідків, які б
зазначені факти підтвердили.

Суд, даючи оцінку та розкриваючи зміст
показань свідків на стороні ОСОБА_3,
безпідставно вважав їх такими, що
суперечать показанням свідків на
стороні відповідачки,
неконкретизованими особистими
міркуваннями з приводу відносин
позивачки з померлим, одночасно
вказуючи на їх послідовність,
цілісність та аргументованість, тобто
фактично визнав їх неналежними
доказами.

Однак з такими висновками суду 1-ї
інстанції погодитися неможливо,
оскільки вони зроблені всупереч
вимогам ст.ст. 58, 212 та 215 ЦПК України.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 пояснила суду,
що є подругою ОСОБА_3, знає її 15 років. Їй
відомо, що у травні 2006 р. ОСОБА_3, разом
із ОСОБА_7, поїхала до м. Києва. Влітку
2007 р. свідок приїздила до м. Києва, в
гості до ОСОБА_3, яка винаймала будинок
разом із ОСОБА_7 Вказує, що з пологового
будинку дитину забирав ОСОБА_7, у її
присутності. Після цього ОСОБА_3
проживала однією сім»єю разом із
ОСОБА_7, мала з ним спільний бюджет. В
подальшому, після припинення їх
відносин, ОСОБА_7 цікавився
новонародженою, робив їй подарунки.

Свідок ОСОБА_13, яка є тіткою (
сестрою матері ) померлого ОСОБА_7,
надала суду показання, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 почали спільно проживати за
кілька років до смерті матері ОСОБА_7 (
ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ). Свідку відомо зі
слів як сестри, так і зі слів самого
ОСОБА_7, що він у м. Київ їздив разом
із ОСОБА_3 Вони проживали разом, мали
спільний бюджет, купували меблі,
побутову техніку. ОСОБА_7 забирав
ОСОБА_3 із пологового будинку.
Проживали вони і у спірній квартирі,
яка залишилася від матері ОСОБА_7
Після смерті сестри, свідок
приїздила до них у м. Шостка, ОСОБА_3
її приймала, годувала. ОСОБА_7
визнавав себе батьком доньки ОСОБА_3,
їздив до свідка у село, брав молоко
для дитини.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що є
кумом ОСОБА_3 та хрещеним батьком її
дочки ОСОБА_2. Вказує, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 проживали з 2006 р. у м. Києві, на
базі відпочинку біля м. Славутич та в с.
Глеваха. Під час проживання в м. Києві,
свідок регулярно зустрічався з ОСОБА_3
та ОСОБА_7 Останній казав свідку, що
ОСОБА_3 - це його дівчина, вони спільно
проживають, мають спільний бюджет.
Після настання вагітності, вони
повернулися до м. Шостка. ОСОБА_7
визнавав себе батьком доньки ОСОБА_3,
ніколи не виказував сумнівів в
цьому. Окрім того, особисто попрохав
ОСОБА_14 стати хрещеним батьком
новонародженої дитини.

Свідок ОСОБА_16 ( мати ОСОБА_3 ) пояснила
суду, що її донька та ОСОБА_7
познайомились у 2005 р. У 2006 р. ОСОБА_7
поїхав на заробітки до м. Києва. Згодом
до м. Києва поїхала і ОСОБА_3 У гостях у
м. Києві свідок була один раз. Під час
вагітності ОСОБА_3 вони повернулись до
м. Шостки, де проживали спочатку на
квартирі даного свідка, а потім у
квартирі ОСОБА_7 Останній забирав
ОСОБА_3 із пологового будинку, вони
мали спільний бюджет, купували меблі,
побутову техніку. В подальшому, після
припинення їх відносин, ОСОБА_7
цікавився донькою, але із ОСОБА_3
більше не бачився.

Свідок ОСОБА_17 ( сусідка ОСОБА_7 по
будинку ), повідомила суду, що зі слів
ОСОБА_3 та його матері свідку відомо
про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 спільно
проживали кілька років, в т.ч. і у м.
Києві. ОСОБА_7 особисто казав свідку
про вагітність ОСОБА_3 та те,
новороджена дитина є його донькою.
Свідок бачила їх разом на вулиці в т.ч.
разом з донькою ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_18 ( подруга ОСОБА_3 ),
вказує, що ОСОБА_7 знає зі школи,
малолітню ОСОБА_2 останній визнавав як
свою дочку, піклувався про неї. ОСОБА_3
та ОСОБА_7 мешкали разом у м. Києві та
у м. Шостка, робили ремонт, мали
спільний бюджет.

Колегія суддів вважає, що ці докази
відповідачем та судом належним чином
не спростовані, адже померлий ОСОБА_7
значній кількості малознайомих між
собою та сторонніх осіб повідомляв
про спільне проживання з ОСОБА_3, про
її вагітність, визнавав своє
батьківство щодо дочки ОСОБА_2,
піклувався про неї після народження.

Виходячи з предмету спору, свідками
якраз і являються особи, які в тій,
чи іншій мірі є знайомими однієї зі
сторін, спілкувалися з ними, знають
про характер відносин у родині тощо.
Проте суд 1-ї інстанції ці
особливості доказування не врахував
та фактично не навів мотивів, з яких
він відхилив надані позивачем
докази.

Визнання батьківства є суб»єктивною
обставиною, яка, як вбачається із
матеріалів справи, знайшла своє
вираження у певних діях відповідача (
розмовах, фотографуванні тощо ).

Не погоджується колегія суддів також і
з висновком місцевого суду в тій
частині, що фотографії не
підтверджують сімейних відносин між
ОСОБА_3 та ОСОБА_7

З наданих позивачкою фотознімків, на
яких зображені ОСОБА_3, ОСОБА_7,
малолітня ОСОБА_2 та деякі свідки у
справі, вбачається, що характер
відносини позивачки з померлим
притаманний сімейним стосункам
чоловіка та жінки, а також батька та
дитини.

Надаючи оцінку таким доказам як
показання свідків та фотографіям, суд,
у порушення вимог ч. 3 ст. 212 ЦПК України,
не співставив їх та не надав висновків
чи узгоджуються показання свідків з
іншими доказами у справі.

Між тим, наявними у справі
фотокартками ( а.с. 225-230 )
спростовуються показання окремих
свідків з боку відповідача ( ОСОБА_19
та ОСОБА_20 ) про те, що їм, начебто,
нічого не відомо про відносини між
ОСОБА_7 та ОСОБА_3, її вагітність, а
також про визнавав свого батьківства
ОСОБА_7 щодо дочки ОСОБА_2.

Належним чином вмотивувала сторона
позивача при розгляді справи в суді
і неможливість проведення генетичної
експертизи - у зв»язку з тривалим
терміном, що пройшов після смерті
ОСОБА_7, відсутністю відповідного
біологічного матеріалу.

За таких обставин, суду 1-ї інстанції
необхідно було вирішувати справи на
підставі інших наявних у ній доказів.

Із копії історії розвитку дитини,
заведеної безпосередньо після
народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 114
) вбачається, що адресою проживання
дитини вказана успадкована ОСОБА_7
квартира.

Даний письмовий доказ узгоджується з
вищенаведеними показаннями свідків
в тій частині, що ОСОБА_7 забирав
ОСОБА_3 з пологового будинку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що в судовому порядку були
підтвердженні доводи позивачки
відносно обставин спільного
проживання однією сім'єю з померлим, їх
відносин до та після народження дитини,
які є достатніми для встановлення, у
відповідності до ст. 130 СК України та
ст. 256 ЦПК України факту батьківства
померлого ОСОБА_7 відносно малолітньої
ОСОБА_2

Окрім того, вимоги щодо визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину від 05 вересня 2012 року,
виданого на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
частині права на 1/2 частину
однокімнатної квартири АДРЕСА_1, а
також вимоги про визнання за ОСОБА_2
права власності на вказану частину
квартири, на підставі ст.ст. 16, 328, 361,
1268 та 1301 ЦК України, також
підлягають задоволенню.

Між тим, колегія суддів вважає, що в
частині вирішення вимог про
зобов'язання Відділу реєстрації актів
цивільного стану по м. Шостка
Шосткинського міського управління
юстиції внести зміни до актового
запису про народження, вищевказане
рішення належить змінити, виключивши
з його мотивувальної частини
висновки про недоведеність факту
батьківства ОСОБА_7 відносно його
дочки ОСОБА_2 Окрім того, позивачка
має право внести відповідні зміни до
актового запису про народження
дитини шляхом звернення до органів
юстиції.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції у частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 на підставі п. 3) та п. 4) ст. 309 ЦПК
України підлягає частковому
скасуванню, з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення цих
вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України, належить
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору в суді першої інстанції
695,10 грн. та в суді апеляційної
інстанції 412,30 грн.

Надлишок сплаченого судового збору при
зверненні до місцевого суду та до
апеляційного суду компенсації у
порядку ст. 88 ЦПК України не підлягає.

Інші витрати, понесені ОСОБА_3 під час
розгляду даної справи ( 340,00 грн. за
оплату послуг БТІ та 250,00 грн. за оплату
експертного дослідження ), відповідно
до вимог процесуального закону не є
судовими витратами, тому компенсації
не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу законного
представника малолітньої ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 11 листопада
2013 року в частині вирішення спору
про встановлення факту батьківства,
визнання свідоцтва про право на
спадщину частково недійсним та
визнання права власності на ? частину
спадкового майна скасувати.

Встановити факт, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженець м. Шостка Сумської області
України, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Шостка Сумської області
України.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, посвідчене 05
вересня 2012 року приватним нотаріусом
Шосткинського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстроване в реєстрі
за №1211, спадкова справа №52/12 р., в
частині посвідчення права ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/2 частину спадкового
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1,
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року
ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/2 частину спадкового
майна - квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_7 року батька - ОСОБА_7.

В частині вирішення вимог про
зобов'язання Відділу реєстрації актів
цивільного стану по м. Шостка
Шосткинського міського управління
юстиції внести зміни до актового
запису про народження, вказане
рішення змінити, виключивши з його
мотивувальної частини висновки про
недоведеність факту батьківства
ОСОБА_7 відносно його дочки ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору в суді першої інстанції
695 гривень 10 копійок та в суді
апеляційної інстанції 412 гривень 30
копійок.

Рішення апеляційного суду набрало
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -