Справа №591/5216/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Бурда Богдан
В’ячеславовичНомер провадження
22-ц/788/2153/13 Суддя-доповідач - Ільченко О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В., Гагіна М. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 23 серпня 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа -
Державна міграційна служба України
УДМС у Сумській області

про виселення з іпотечної квартири,

в с т а н о в
и л а:

13 червня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк»
звернувся до суду з позовом про
виселення відповідачів з квартири,
який обґрунтовував тим, що 22 листопада
2006 року в якості забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між сторонами був укладений
іпотечний договір, предметом якого
була квартира АДРЕСА_1.

26 липня 2011 року рішенням апеляційного
суду було звернено стягнення на
іпотечну квартиру, проте в
добровільному порядку відповідачі
займаного приміщення не звільнили,
тому просив їх виселити.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 23 серпня 2013 року позов
задоволено.

Виселено без надання іншого житлового
приміщення ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1. Вирішено
питання судового збору.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, порушення
та неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити. При
цьому зазначає, що суд першої інстанції
не взяв до уваги його доводи про те, що
предмет іпотеки реалізований у
встановленому законом порядку, але не
здійснена державна реєстрація
припинення іпотеки.

Заслухавши пояснення апелянтів та їх
представника, які підтримали
апеляційну скаргу, заперечення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід частково
задоволити, рішення суду - скасувати, а
в позові відмовити, виходячи з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачами не надані докази про
припинення іпотеки через процедуру
державної реєстрації та, що їм
відповідно до вимог ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК
України надіслані вимоги про
добровільне звільнення житлового
приміщення.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду, оскільки він
суперечить вимогам закону.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 22
листопада 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк»
та відповідачами був укладений договір
іпотеки, за яким останні передали в
іпотеку Банку належну їм на праві
приватної власності квартиру АДРЕСА_1.
(а.с. 9)

Зазначена квартира була передана в
іпотеку з метою забезпечення
зобов'язань ОСОБА_8 перед Банком за
кредитним договором, укладеним 22
листопада 2006 року. (а.с.6)

26 липня 2011 року рішенням Апеляційного
суду Сумської області змінено рішення
Зарічного районного суду від 21 грудня
2010 року та звернено стягнення на
предмет іпотеки з початковою вартістю
90000 грн. на погашення заборгованості в
сумі 54837,50 грн. за кредитним договором
від 22 листопада 2006 року шляхом продажу
квартири на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження.
(а.с. 11-12)

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передане в іпотеку житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей.

У частинах 2 і 3 ст. 40 цього Закону
встановлено певний порядок дій банку:
після ухвалення рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення, як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК
України.

Аналізуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
за таких умов: якщо мешканці
добровільно не звільняють житлове
приміщення, на яке звернуте стягнення
протягом 1 місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя або
в інший погоджений сторонами строк.

Проте з матеріалів справи вбачається,
що Банк не дотримався зазначеного
порядку при зверненні до суду.

Так, 23 травня 2013 року Банком на адресу
відповідачів рекомендованими листами
з описом вкладень були направлені
письмові попередження з вимогою
добровільно звільнити іпотечну
квартиру (а.с. 17-23), але до суду звернувся
13 червня 2013 року.

Ця обставина не була врахована судом
першої інстанції, а тому суд передчасно
дійшов висновку про виселення
відповідачів з іпотечної квартири.

Крім того, в справі наявні вимоги до
відповідачів про їх виселення,
підписані представником Банку - Супрун
В.В. Однак, позивачем не надані докази
про те, що вказаній особі надано право
підписувати вимогу від імені Банку. До
того ж, в справі відсутнє зворотнє
підтвердження про вручення вимог
ОСОБА_6, а за відсутності його - членам
його сім'ї.

Таким чином, суд першої інстанції не
врахував того, що до спливу місячного
строку Банк звернувся до суду з позовом
про примусове виселення відповідачів,
і тим самим порушив передбачений
законом порядок виселення, що є
підставою для скасування рішення суду
та відмови в позові.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, ст.ст.309, 314,
316 ЦПК України колегія суддів,

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 23 серпня 2013 року скасувати.

Відмовити в позові Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко