РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2013 року
Франківський районний суд м. Львова в
складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській
С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Львові
цивільну справу № 2/465/ 1185/2013 за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ТзОВ "Радар - 03",
представництва Фонду державного
майна м. Львова з уточненими
позовними вимогами щодо визнання
недійсним договору купівлі - продажу
№ 429 від 16 травня 1996 року приміщення
АДРЕСА_2

В С Т А Н О В И
В:

Позивачі звернулися до суду з
позовом до ТзОВ "Радар - 03"в якому
просять скасувати наказ ПФДМУ у м.
Львові щодо укладення договору
купівлі -продажу №429 приміщення №3
від 16.05.1996року по АДРЕСА_2

Визнати недійсним договір купівлі -
продажу № 429 від 16 травня 1996 року
приміщення АДРЕСА_2 заборонити
використовувати вказане приміщення
та зобов'язати ПФДМУ у м. Львові
прийняти нове рішення щодо продажу
даного приміщення. Судові витрати
просять покласти на відповідачів.

Впродовж судового розгляду справи
позивачі неодноразово змінювали та
уточнювали свої позовні вимоги. В
остаточно уточнених позовних вимогах
просять визнати недійсним договір
купівлі - продажу № 429 від 16 травня 1996
року, приміщення АДРЕСА_2 від решти
позовних вимог відмовились.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог
позивачі покликаються на те, що
вони являються співвласниками
квартири АДРЕСА_3 та будинку №11(який
розміщений на суміжній земельній
ділянці) по АДРЕСА_2

У 1996 році ТзОВ»Радар-03», засновниками
якого є співвласники квартири
АДРЕСА_1, які являються їх сусудами,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, на підставі
договору- купівлі продажу (будівлі,
споруди) №429 від 16.05.1996року придбали
у власність для здійснення
діяльності товариства нежитлове
приміщення АДРЕСА_2

Вважають такий договір укладеним
незаконно без правових підстав,
оскільки зазначене приміщення не
могло використовуватись за цільовим
призначенням, так як не обладнане
туалетом. Крім цього, покликаються
на те, що вказаний договір
нотаріально не посвідчений .

Приміщення АДРЕСА_2, створює
негативний вплив на їхнє житло
внаслідок порушення вимог інсоляції.
Просять уточнені позовні вимоги
задовольнити.

В чергових судових засіданнях
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4
який діє і в інтересах ОСОБА_6 ,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, кожен окремо
уточнені позовні вимоги підтримали.

В судове засідання 27.12.2013 року
позивачі не з'явилися, надіслали до
суду заяву в якій просять
провадження у справі в черговий раз
зупинити до вирішення справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_5
по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 який
діє і в інтересах ОСОБА_6 і ОСОБА_3,
та ОСОБА_5 до Регіонального
відділення Фонду майна у Львівській
області про скасування наказу.

Крім цього, просять поновити строк
звернення до суду за захистом своїх
прав, оскільки про те що 16 травня 1996
року було укладено договір купівлі-
продажу № 429 нежитлового приміщення
АДРЕСА_2 дізналися лише в 2006році
під час розгляду судових справ, до
яких їх залучили в якості третіх
осіб та відповідачів, вважають, що
такий пропущено з поважних причин.

Директор ТзОВ "Радар - 03" ОСОБА_8 в
чергових судових засіданнях позовні
вимоги заперечив та пояснив, що
договір купівлі- продажу № 429 від 16
травня 1996 року приміщення АДРЕСА_2
був укладений на законних підставах.
Просить в задоволенні позовних
вимог відмовити в зв'язку з
пропуском звернення позивачів до
суду за захистом своїх прав,
оскільки про те що 16 травня 1996 року
було укладено договір купівлі- продажу
№ 429 нежитлового приміщення
АДРЕСА_2 позивачам було відомо.

Крім цього, у травні 1998 року, саме
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 інтереси
яких згідно довіреності від 23.03.2009
року у даній справі представляють
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які являються
співвласниками квартири АДРЕСА_3 та
будинку АДРЕСА_2 звернулися в
Галицький районний суд м.Львова з
позовом до виконавчого комітету
Львівської міської ради, ТзОВ
«Радар-03» про визнання договору
купівлі -продажу недійсним та к
усунення перешкод у користуванні
житловим примішень, шляхом знесення
приміщень не дійсним по даній справі
19.04.2001 року Галицьким районним
судом м.Львова було ухвалено рішення
на підставі якого позовні вимоги
залишено без задоволення. Вважає що
позивачі умисно затягують розгляд
справи, та вводять суд в оману.

Що стосується клопотання про
зупинення провадження у справі то в
задоволенні такого слід відмовити,
оскільки впродовж слухання справи,
а саме з 2009 року судом за
клопотанням позивачів неодноразово
зупинялося провадження у справі.

Крім цього , перегляд рішення
Львівського окружного
адміністративного суду від 17.09.2013
року, жодним чином не пов'язано з
позовними вимогами про визнання
договору купівлі-продажу № 429 від 16
травня 1996 року приміщення АДРЕСА_2
в м.Львові. Просить в задоволенні
позовних вимог відмовити, в зв'язку
з спливом строку позовної давності.В
судове засідання 27.12.2013 року
директор ТзОВ "Радар - 03" ОСОБА_8 не
з'явився, про причини своєї неявки
суд не повідомив, хоч завчасно був
повідомлений про час та місце
розгляду справи, жодних клопотань
про слухання справи у його
відсутності суду не надав.

Представник ТзОВ "Радар - 03" пояснення
директора ТзОВ "Радар - 03" в чергових
судових засіданнях підтримав, просить
відмовити в задоволенні позовних
вимог в зв'язку з спливом строку
позовної давності.В судове засідання
27.12.2013 року не з'явився, про причини
своєї неявки суд не повідомив, хоч
завчасно був повідомлений про час та
місце розгляду справи, жодних
клопотань про слухання справи у його
відсутності суду не надав.

Представник Управління комунальної
власності Департаменту економічної
політики Львівської міської ради
ОСОБА_7, в черговому судовому
засіданні проти позову заперечила.
Просить відмовити в задоволенні
такого.В судове засідання 27.12.2013
року не з'явилася, про причини своєї
неявки суд не повідомила, хоч
завчасно була повідомлена про час та
місце розгляду справи, жодних
клопотань про слухання справи у її
відсутності суду не надала.

Заслухавши пояснення сторін даних у
чергових судових засіданнях,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що в
задоволенні уточнених позовних вимог
слід відмовити у зв'язку з пропуском
позивачами строку звернення до суду
за захистом своїх прав.

Судом встановлено, що позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
та ОСОБА_6 являються співвласниками
квартири АДРЕСА_3

У 1996 році ТзОВ «Радар-03»,
засновниками якого є співвласники
квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
на підставі договору- купівлі продажу
(будівлі, споруди) №429 від 16.05.1996року
придбали у власність для здійснення
діяльності товариства нежитлове
приміщення АДРЕСА_2 в м.Львові..

Згідно договору купівлі-продажу
(будівлі, споруди) №429 від 16.05.1996року
Представництво Фонду державного
майна України у м.Львові передало у
власність ТзОВ «Радар-03» приміщення
АДРЕСА_2

З інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України по
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства під час
розгляду цивільних справ про захист
права власності та інших речових
прав» №24/150/0/4-13 від 28.01.2013 року,
вбачається, що заява про захист права
приймається судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності, але сплив позовної давності є
підставою для відмови у позові. Слід
зазначити, що на відміну від
імперативних правил про застосування
позовної давності за ЦК УРСР, новий ЦК
передбачає її застосування лише за
заявою сторони у спорі (частина третя
статті 267 ЦК).

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Суд бере до уваги Постанову
Пленуму Верховного Суду України
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання право
чинів недійсними» №9 від 06.11.2009року,
з якої слідує що перебіг позовної
давності щодо вимог про визнання
правочинів недійсними, обчислюється
не з моменту вчинення правочину, а
відповідно до ч.1 ст.261 ЦК від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Аналізуючи досліджені під час
судового розгляду обставини , суд
приходить до висновку , що позивачі про
порушення свого права довідались в
1998році, оскільки, саме в цей період
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, інтереси
яких згідно довіреності від 23.03.2009
року у даній справі представляють
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з
позовом до Галицького районного
суду м.Львова з позовом до
виконавчого комітету Львівської
міської ради, ТзОВ «Радар-03» про
визнання договору купівлі -продажу
недійсним та усунення перешкод у
користуванні житловим примішень,
шляхом знесення приміщень, 19.04.2001
року Галицьким районним судом
м.Львова було ухвалено рішення на
підставі якого позовні вимоги
залишено без задоволення.

Крім цього, як вбачається з
матеріалів справи на замовлення
позивачів у 1999році ДУ «Львівська
Політехніка» ТзОВ з обмеженою
відповідальністю «Науково проектна
фірма «Галпроект» було надано
висновок про інсоляційний та
світловий режим приміщень квартири
за адресою АДРЕСА_3 на предмет
відповідності його нормативним
вимогам, тобто предметом обстеження
була саме квартира позивачів
АДРЕСА_3, вказаний висновок
долучений до матеріалів справи, а
також був предметом розгляду під
час ухвалення рішення 19.01.2001 року
Галицьким районним судом м.Львова,
однак до суду з позовм позивачі та
їх представники звернулися
лише14.01.2009року. Поважні причин які б
перешкоджали позивачу звернутись до
суду у строки встановлені законом
відсутні.

Покликання позивачів ОСОБА_4
та ОСОБА_5 вони ж представники
співпозивачів на те, що лише в 2006
році дізналися, що ТзОВ»Радар-03»,
засновниками якого є співвласники
квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
на підставі договору- купівлі продажу
(будівлі, споруди) №429 від 16.05.1996року
було придбано у власність для
здійснення діяльності товариства
нежитлове приміщення АДРЕСА_2 в
м.Львові є безпідставними.

В зв'язку з наведеним, слід прийти
до висновку, що такі покликання
представників позивачів є лише
затягуванням справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
за клопотанням позивачів та їх
представників розгляд справи двічі
було зупинено, однак жодних
результатів які б мали суттєве
значення для вирішення справи не
здобуто.

Згідно п.7 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України до позовів про
визнання запере чуваного правочину
недійсним і про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину, прово на пред'явлення
якого виникло до 01 січня 2004 року,
застосовується позовна давність,
встановлена для відповідних позовів
законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України ,
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Між тим, суд, дослідивши обставини та
докази надані позивачами та їх
представниками на підтвердження
поважності пропуску строку позовної
давності, з врахуванням всіх обставин
на які посилалася позивачі та їх
представники у судовому засіданні, не
знаходить підстав для визнання
поважними причин пропущення строку
позовної давності.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
встановлено, що позовна давність
застосовується судом за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
судом рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи обставини викладені вище,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити в
зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 57-61, 88, 169, 208-210, 212-
215 ЦПК України , суд, -

В
И Р І Ш И В:

У задоволенні уточнених позовних
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ТзОВ "Радар - 03",
представництва Фонду державного
майна м. Львова про визнання
недійсним договору купівлі - продажу
№ 429 від 16 травня 1996 року приміщення
АДРЕСА_2 відмовити у зв'язку із
спливом та пропущенням строку
позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Львівської
області через суд, що ухвалив
рішення.

Суддя
В.Кузь