Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/3737/13
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Черниш Т. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.12.2013 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого- судді Черниш Т.В.,

суддів Кривохижі В.І., Голованя А.М.,

при секретарі Дімановй Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовами публічного
акціонерного товариства «Мегабанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання
кредитних договорів, стягнення
заборгованості, звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення- за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 4 лютого 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2009 року відкрите
акціонерне товариство «Мегабанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Мегабанк»
(далі- Банк) звернулось в суд з позовами
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання
кредитних договорів, звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, обґрунтовуючи позовні
вимоги тим, що 17 вересня 2007 року ВАТ
«Мегабанк» уклало з кожним з
відповідачів кредитні договори, за
умовами яких Банк надав кожному з
позичальників кредит в розмірі по 175
тис. грн.. на споживчі цілі строком на 10
років, а вони зобов'язались повернути
Банку ці кошти, сплатити проценти за
користування кредитом та інші
передбачені договором платежі в строки
та порядку, передбаченому договорами.

Одночасно з укладенням кредитних
договорів на забезпечення їх
виконання Банк уклав з ОСОБА_2 іпотечні
договори, відповідно до умов яких Банку
передано в іпотеку нерухоме майно -
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований за АДРЕСА_1.

За час користування кредитом
позичальники своїх зобов'язань за
договорами не виконали, внаслідок чого
станом на 1 квітня 2009 року
заборгованість ОСОБА_2 склала 178029,71
грн., а ОСОБА_3-179427,41грн.

Посилаючись на такі обставини та
передбачене ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» право Банку як
іпотекодержателя задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, позивач уточнивши позовні
вимоги і визначивши загальний розмір
заборгованості відповідачів станом на
1 січня 2010 року в розмірі 414 728,58 грн.,
просив розірвати кредитні договори,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
за рахунок його реалізіції
задовольнити вимоги Банку в сумі 418222
грн.58 коп. та виселити осіб, які
зареєстровані та проживають в
заставленому будинку.

Ленінський районний суд м.
Кіровограда ухвалою від 20 січня 2010 року
на підставі ст. 126 ЦПК України об'єднав
позовні вимоги Банку до ОСОБА_2, ОСОБА_3
в одне провадження.

Рішенням суду від 4 лютого 2010 року
позовні вимоги задоволені.
Постановлено розірвати кредитні
договори №141-04/2007 та №142-04/2007 від 17
вересня 2007 року; стягнути на користь
ПАТ «Мегабанк» заборгованість за
кредитним договором та судові витрати:
з ОСОБА_2- в розмірі 204068 грн.53 коп., з
ОСОБА_3-214 154 грн.05 коп.; звернути
стягнення на предмет іпотеки: житловий
будинок з надвірними будівлями, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і
задовольнити за рахунок продажу
зазначеного будинку вимоги ПАТ
«Мегабанк» в сумі 418222 грн.58 коп.

Апеляційну скаргу на це рішення
подав ОСОБА_4, зазначав, що зі змісту
рішення, копію якого отримав лише в
листопаді 2013 року, дізнався, що його
було залучено до участі у справі
співвідповідачем, однак до суду він не
викликався. Просив змінити рішення
суду в частині звернення стягнення на
предмет іпотеки - житловий будинок
АДРЕСА_1, в якому він проживає, оскільки
резолютивна частина не відповідає
вимогам ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» та ст. 215 ЦПК України.

В судове засідання суду
апеляційної інстанції представник
відповідача ОСОБА_2 доводи апеляційної
скарги підтримав. Представник Банку
доводи апеляційної скарги не визнавав,
вважав недоцільним змінювати рішення
суду, оскільки ВДВС відкрите виконавче
провадження, проводяться відповідні
виконавчі дії з примусового виконання
рішення в частині звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом продажу з
прилюдних торгів.

ОСОБА_4, ОСОБА_3 до суду не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України,
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджено, що за кредитними
договорами №141-04П та № 142-04, укладеними
17 вересня 2007 року між ВАТ «Мегабанк»,
та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 кожному з
позичальників надано кредит в розмірі
по 175000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом, розміри яких в
2008 році збільшені від 17,7 до 22 % річних,
та кінцевим терміном повернення
кредиту до 16 вересня 2017 року
(а.с.8-10,14,137-139,142).

В забезпечення виконання
зобов'язання за цими кредитними
договорами 17 вересня 2007 року між Банком
та ОСОБА_2 були укладені і нотаріально
посвідчені іпотечні договори, згідно
яких ОСОБА_2 як іпотекодавець та
майновий поручитель передала в іпотеку
належний їй на підставі договору
купівлі-продажу житловий будинок,
розташований за АДРЕСА_1, вартість
якого на момент укладення договорів
сторонами визначено в сумі 516676 грн.(п 1.4
договору) (а.с.15-19, 143-146).

Відповідачі як позичальники
зобов'язання за кредитними договорами
не виконали, внаслідок чого утворилась
прострочена заборгованість, яку станом
на 1 січня 2010 року позивач остаточно
визначив: за кредитним договором,
укладеним з ОСОБА_2 в розмірі 202313,03 грн.,
з яких: 158964,32 грн. - основний борг, 33984,89
грн. - нараховані та несплачені
відсотки за користування отриманими в
кредит коштами, 3930,75 грн. пені за
несвоєчасну сплату відсотків, 2335,73 грн.
штрафу за невиконання обов'язків щодо
повернення кредиту, 3097,34 грн. штраф,
передбачений п.3.2.3 договору; за
кредитним договором, укладеним з
ОСОБА_3-в сумі 212415 грн.55 коп., в тому
числі-159464,32 грн.-основного боргу, 41720,55-
сума несплачених відсотків за
користування кредитом, 4974,99 грн.-пені за
несвоєчасну сплату основного боргу,
2385,73 грн. та 3869,96 грн.-штрафи.

Зазначені розрахунки сторонами
не оскаржувались.

За змістом ст.ст. 525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином та в установлений строк
відповідно до умов договору , вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону,
ст. 589 ЦК України , ст.20 Закону України
«Про заставу» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобо'вязання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Іпотекодержатель має право
звернутися у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку

За правилами ч. 1 ст.20 ЦК України,
ст.ст.3,4 ЦПК України право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором,
належить виключно позивачеві.

На виконання вимог ст. 35 Закону 4
березня 2009 року Банк направив на адресу
позичальників та іпотекодавця
листи-вимоги про усунення порушення, з
попередженням про звернення стягнення
на предмет іпотеки. Даними зворотних
повідомлень підтверджено отримання
відповідачами цих листів (а.с.20,21, 150,151).

З'ясувавши обставини справи, суд
першої дійшов до правильного висновку
про наявність правових підстав для
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Однак, вирішуючи спір, суд в
порушення вимог ст. 39 Закону України
«Про іпотеку», ст. 215 ЦПК в резолютивній
частині не зазначив спосіб реалізації
предмета іпотеки, його початкову ціну;
крім того, помилково включив до
загальної суми боргу судові витрати. З
огляду на це рішення суду в частині, що
оскаржується, необхідно змінити.

Виходячи з наданих розрахунків
заборгованості кожного з відповідачів
за кредитними договорами станом на 1
січня 2010 року, загальний розмір вимог,
що підлягають сплаті іпотекодержателю
з вартості предмета іпотеки, складає
414728 грн.58 коп.(202313,03 +212415,55) , в тому числі:
непогашений кредит - 318428,64 грн.,
заборгованість за процентами за
користування кредитом-75705,44 грн., 8905,74
грн. пені за невиконання договору щодо
сплати відсотків, 4721.46 грн. штрафу за
прострочення основного боргу, 6967,30 грн.
штрафу за невиконання зобов'язань,
передбачених п.3.2.1 кредитних договорів.

З урахуванням обставин справи,
доводів сторін спосіб реалізації
предмета іпотеки доцільно визначити
шляхом проведення прилюдних торгів, а
початкову ціну предмета предмету
іпотеки для його реалізації -на рівні,
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності/
незалежним експертом на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

Рішення суду першої інстанції в
решті сторонами не оскаржується.

Виходячи з наведеного та
керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 4 лютого 2010 року
в частині звернення стягнення на
предмет іпотеки(абзац 4 резолютивної
частини) змінити, виклавши в такій
редакції:

«В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3, ОСОБА_2 за
кредитними договорами №142-4П/2007 та №
141-4П/2007 від 17 вересня 2007 року в розмірі,
визначеному станом на 1січня 2010 року в
загальній сумі 414728 грн.58 коп., звернути
стягнення на предмет іпотеки- належний
ОСОБА_2 на праві власності житловий
будинок з надвірними будівлями,
розташований за АДРЕСА_1.

Реалізувати предмет іпотеки
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження»,
за початковою ціною на предмет іпотеки
для його подальшої реалізації,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності / незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді