Справа № 2-1338/11 Провадження №
8-ц/772/3/2013Головуючий в суді першої
інстанції:Панасюк О.С.Категорія: 27
Доповідач: Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2013 р.
м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Медяного В.М., Пащенко Л.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за заявою представника
ОСОБА_2 про перегляд рішення
Апеляційного суду Вінницької області
від 25.07.2012 р. за нововиявленими
обставинами по справі за позовом ПАТ КБ
«Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

23 вересня 2011 року ПАТ «Комерційний банк
«Надра» в особі Вінницького
регіонального управління (21001, м.
Вінниця, площа Жовтнева, 1, код ЕДРПОУ
25962332, МФО 302355) звернувся до
Староміського районного суду м.
Вінниці з позовом до відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про солідарне
стягнення 65997,46 грн. боргу, в тому числі
22946,20 грн. заборгованості з повернення
кредиту, 18647,97 грн. заборгованості по
сплаті процентів за користування
кредитом, 5805,00 грн. заборгованості по
сплаті пені за порушення строку сплати
ануїтетного платежу, 10398,53 грн.
заборгованості по сплаті штрафів та
8199,00 грн. суми інфляційної складової.

Рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці від 27 січня 2012 року по справі
№2-1338/11 позов задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» суму боргу по
кредитному договору №23/ЕК/2008/19-980 від 27
червня 2008 року в розмірі 46797,31 грн. та
судові витрати: 467,97 грн. судового збору
та 120,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду
цивільної справи.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 25 липня 2012 року по справі на
рішення Староміського районного суду
м. Вінниці від 27 січня 2012 року змінено.
Позов задоволено частково, стягнуто
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» 61815,54 грн.
боргу за кредитним договором
№23/ЕК/2008/19-980 від 27 червня 2008 року, з
яких: 22946,20 грн. борг по тілу кредиту;
18647,93 грн. заборгованість по процентах
за користування кредитом; 5805,80 грн.
пеня; 10398,53 грн. штраф; 4017,08 грн. втрати,
пов'язані з інфляцією, а також 330,00 грн.
судового збору за подання апеляційної
скарги. В іншій частині рішення
залишено без змін.

Зазначене рішення Апеляційного суду
Вінницької області від 25 липня 2012 року
набрало законної сили.

В грудні 2012 року ОСОБА_2 стали відомі
істотні для справи обставини, які не
могли бути відомі Відповідачці та суду
під час апеляційного провадження.

У зв'язку з цим, ОСОБА_2 звернулась до
апеляційного суду із заявою про
перегляд рішення суду від 25.07.2012 р.

Колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Представник позивача двічі не з'явився
в судове засідання, хоча належним чином
повідомлений про час і місце судового
розгляду.

З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2,
її представника колегія суддів
встановила слідуюче.

Відповідачці стало відомо, що докази
отримання 24.07.2010 року будь-ким з
повнолітніх членів сім'ї Відповідачки
направленої Позивачем 14.07.2010 року з
відділення зв'язку Вінниця-50
рекомендованим поштовим відправленням
за реєстраційним № 50725859 претензії на
адресу боржника ОСОБА_2 не
підтверджуються відомостями
відділення поштового зв'язку Вінниця-36
Державного підприємства «Укрпошта».

Гак зазначене рекомендоване поштове
повідомлення з відміткою про
відправлення з відділення поштового
зв'язку Вінниця-36 24.07.2010 року було
повернуто Позивачу разом з
повідомленням про вручення.

Оскільки Відповідачка не є фахівцем у
галузі поштового зв'язку, про зазначену
обставину на час розгляду справи в суді
їй не могло бути відомо.

Відомості про це вона отримала у
відповідь на свій запит стосовно її
неповідомлення про час та місце
розгляду справи Апеляційним судом
Вінницької області, оскільки поштові
повідомлення з суду Відповідачкою не
отримувались у зв'язку з надсиланням на
визначену Позивачем в позовній заяві
неіснуючу адресу: АДРЕСА_1 (а.а.с. 169, 172.
175, 176).

З урахуванням зазначених
нововинвлених обставин ОСОБА_2 вважає
що існують підстави для скасування
рішення Апеляційного суду Вінницької
області від 25 липня 2012 року з
постановленії ям нового рішення,
виходячи з наступного:

Відмовляючи в частині позову стосовно
стягнення з ОСОБА_2 боргу в солідарному
порядку, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України, порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настапня строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору про дію поруки до погашення
кредиту й інших платежів, пов'язаних із
виконанням зобов'язань боржника за
основним договором (п. 3.2) не може
розглядатись як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 252 ЦК України.

Згідно ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

В договорі поруки такого строку не
встановлено.

Строк виконання основного зобов'язання
встановлено в кредитному договорі 27
червня 2010 року (п. 1.3 договору).

Належних доказів пред'явлення банком
вимоги до поручителя і отримання
(вручення) такої вимої .і ОСОБА_2 не
надано.

Повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 80), на яке посилається
позивач, адресоване не на ім'я ОСОБА_2. а
на ім'я ОСОБА_4

На підставі ст. 58 ЦПК України, судом
зазначене поштове повідомлення про
вручення не було визнане належним
доказом у справі.

З урахуванням зазначених мотивів судом
першої інстанції в задоволенні позову
щодо стягнення боргу в солідарному
порядку з ОСОБА_2 відмовлено, оскільки
станом на 23.09.2011 року (день пред'явлення
позову до суду) сплив шестимісячний
строк, протягом якого кредитор міг
пред'явити позов до поручителя.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
колегія суддів апеляційного суду
виходила з того, що при підписанні
договору поруки ОСОБА_2 зазначала
адресою свого місця проживання:
АДРЕСА_1 (а.с. 14), саме за цією адресою
було відправлено претензію
відповідачці (а.а.с. 17-18), яка доставлена
24 липня 2010 року (а.с. 80).

Суд апеляційної інстанції зазначив, що
описка в її ініціалах у повідомленні
про вручення поштового відправлення не
може бути підставою для визнання цього
доказу неналежним, тому що відповідно
до довідки КП «ЖЕК № 16» від 12 січня 2012
року за цією адресою зареєстровані:
ОСОБА_2. її мати ОСОБА_5, та вітчим ОСОБА_6
(а.с. 87).

При цьому суд апеляційної інстанції
послався на п. 99 Правил надання послуг з
поштового зв'язку, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 270 від 5 березня 2009 року, згідно якого
рекомендовані поштові відправлення, у
тому числі рекомендовані листи з
позначкою «Судова повістка»,
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень,
поштових переказів, повідомлення про
надходження електронних поштових
переказів, які не були вручені під час
доставки, повторні повідомлення про
надходження реєстрованих поштових
відправлень (крім зазначених в абзаці
четвертому пункту 93 цих Правил),
поштових переказів, адресовані
фізичним особам, під час доставки за
зазначеною адресою або під час
вручення в об'єкті поштового зв'язку
вручаються адресату, а у разі його
відсутності - повнолітньому члену сім'ї
за умови пред'явлення документа , що
посвідчує особу, а також документи, що
посвідчує родинні зв'язки з адресатом
(свідоцтво про народження, свідоцтво
про шлюб тощо), чи рішення органу опіки
і піклування про призначення їх
опікунами чи піклувальниками.

Згідно висновків суду апеляційної
інстанції, оскільки в повідомленні
міститься підпис особи, яка його
отримала, ОСОБА_5, жодних доказів на
спростування отримання нею цього
поштового відправлення 24 липня 2010 року
з вимогою (претензією) Банку про
виконання забезпеченого порукою
зобов'язання, строк виконання якого
настав 27 червня 2010 року, відповідачка
не надала, то у суду першої інстанції
підстав для визнання зазначених
доказів належним, а відтак і визнання
договору поруки припиненим не було.

Роблячи такий висновок, суд
апеляційної інстанції не звернув увагу
на ту обставину, що зазначене
повідомлення про вручення, яке було
надано Позивачем суду після початку
розгляду справи по суті не містить
особистого підпису ОСОБА_2 або
будь-кого з повнолітніх членів сім'ї,
про що свідчить закреслення
працівником ДП «Укрпошта» в бланку
повідомлення написів «особисто» і «за
довіреністю» та написання невідомою
особою прізвища «Герасько» замість
особистого підпису особи, яка отримала
поштове відправлення.

Також судом апеляційної інстанції не
було надано критичної оцінки долученої
до матеріалів справи копії претензії
№36-02/00-866 від 09.07.2010 року (а.с. 17), яка зі
слів представника Позивача була
направлена 14.07.2010 року з відділення
зв'язку Вінниця-50 рекомендованим
поштовим відправленням за
реєстраційним №50725859.

Так у відповідності до встановленого
ст. 10 ЦПК України принципу змагальності
сторін Позивачем не було надано
жодного доказу того, що саме зазначений
документ був надісланий 14.07.2010 року на
адресу ОСОБА_2 рекомендованим поштовим
відправленням №50725859.

Також зі змісту претензії №36-02/00-866 від
09.07.2010 року колегія суддів вважає, що
вона не може бути визнана вимогою до
ОСОБА_2, як майнового поручителя
відповідно до умов договору поруки
№27/06/2008/01 від 27.06.2008 року.

В тексті зазначеної претензії відсутні
будь-які посилання як на укладений
договір поруки, його номер та дату, так
і на особу поручителя та розмір
заявлених до поручителя вимог, що не
дає особі, до якої звернулись
можливості скористатись положеннями
ст.355 ЦК України, згідно яких поручитель
має право висунути проти вимоги
кредитора заперечення.

Як вбачається, зазначена претензія по
змісту та вимогам повністю співпадає з
претензією до позичальника ОСОБА_3
№36-02/00-865 від 09.07.2010 року (а.с. 15).

Крім того, згідно наданих в судовому
засіданні представником Позивача
пояснень, оригінал зазначеної
претензії №36-02/00-866 від 09.07.2010 року
зберігається в матеріалах кредитної
справи позичальника ОСОБА_3, що
доводиться наявністю на оглянутому в
засіданні суду першої інстанції
виконаному на фірмовому бланку
оригіналі претензії відмітки про
реєстрацію (вих. №36-02/00-866 від 09 липня 2010
року) та оригіналу підпису керуючого
відділенням, скріпленого печаткою
установи банку.

Викладене доводить, що претензія банку
№36-02/00-866 від 09.07.2010 року не є вимогою
кредитора до поручителя про виконання
забезпеченого порукою зобов'язання та
відповідачкою ОСОБА_2 24.07.2010 року
вказана претензія не могла бути
отримана.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно
закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

За правилами ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує зокрема
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати.

Колегія суддів вважає, що оскільки
зазначені нововиявлені обставини
спростовують викладені в рішенні
Апеляційного суду Вінницької області
від 25 липня 2012 року підстави для
задоволення позовних вимог до ОСОБА_2,
зазначене рішення підлягає скасуванню.

Ухвалюючи нове рішення колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга Банку на
рішення Староміського районного суду
м. Вінниці від 27.01.2012 р. являється
безпідставною, а тому оскаржуване
рішення суду першої інстанції слід
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 315, 361-365 ЦПК
України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Заяву представника ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Апеляційного суду Вінницької
області від 25.07.2012 р. скасувати і
ухвалити нове.

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра»
відхилити, а рішення Староміського
районного суду м. Вінниці від 27.01.2012 р.
залишити без змін.

Рішення набуває законної сили з
моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: