АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/3579/2013
інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у ІІ інстанції: Шкоріна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М.,Антоненко Н.О.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
Чвалюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 9 серпня 2012
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 9 серпня 2012
позов Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено:
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Універсал Банк» заборгованість за
кредитом в сум 793 248,13 доларів США, що
еквівалентно 6 338 052,56 грн. за курсом НБУ
на день винесення рішення та судові
витрати в розмір 1 820,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
06.06.2008 між ВАТ «Універсал Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладений
Генеральний договір про надання
кредитних послуг № BL 3832 та Додаткова
угода до нього № 3832/К-1, згідно умов яких
банк надав відповідачу кредитні кошти
в розмірі 685 000 доларів США, з кінцевим
строком повернення до 01.06.2028, зі сплатою
за користування кредитними коштами 11,50
% річних. За користування кредитними
коштами понад строк (або термін
погашення за Графіком погашення
кредиту) встановлена кредитним
договором та/або Додатковою угодою №1,
процентна ставка встановлюється в
розмірі 23% річних.

Також встановлено судом, що для
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між позивачем та TOB
«Ной» 06.06.2008 був укладений договір
поруки № BL 3832 ПІ, згідно якого останній
відповідає щодо виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за Додатковою угодою №1,
включаючи повернення основної суми
боргу, сплати процентів, комісій, пені
та інших штрафних санкцій.

01.10.2008 між банком та ОСОБА_3 укладено
Додаткову угоду №BL9598/K-1 до
Генерального договору про надання
кредитних послуг № BL 3832 від 06.06.2008,
відповідно до якої банк додатково
надав відповідачу кредитні кошти в
розмірі 34 304 доларів США. Згідно з
додатком № 1 до Додаткової угоди № 2
договору кредит був наданий
відповідачу на строк до 01.10.2015, зі
сплатою 18,45 % річних. За користування
кредитними коштами понад строк (або
терміни погашення за Графіком
погашення кредиту) встановлений
кредитним договором та/або Додатковою
угодою, процентна ставка
встановлюється 36,9% річних.

Також встановлено, що в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_3 по
кредитному договору від 01.10.2008 між
банком та поручителем TOB « Ной» був
укладений договір поруки № ВL 9598-П1. А
тому загальна сума кредиту, який був
наданий відповідачу за кредитним
договором склала 793248,13 долари США.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Універсал Банк» до ОСОБА_3 суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
неналежно виконував свої зобов'язання
перед ПАТ «Універсал Банк» за
укладеним Кредитним договором та
Додатковими угодами № 1 та № 2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 09.08.2012 та постановити нове
рішення, згідно якого перерахувати
розмір боргу лише за прострочене
зобов'язання, термін сплати якого
настав на момент розгляду справи,
перерахувати розмір пені відповідно до
скорочених строків позовної давності,
зменшити розмір неустойки у
відповідності до розміру збитків
позивача. Посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема зазначає про невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неповне з'ясування обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи. А також вказує, що суд першої
інстанції невірно трактував ст. ст. 551,
611 ЦК України.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача проти доводів
апеляційної скарги заперечував та
просив залишити заочне рішення суду
першої інстанції без змін. Відповідач у
судове засідання апеляційного суду не
з'явився, про дату та час розгляду
справи повідомлений належним чином
(а.с. 150 Т. № 2), що відповідно до ч. 2 ст. 305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного
заочного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених в
суді першої інстанції вимог, колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а оскаржуване
заочне рішення - залишенню без змін з
наступних підстав.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, та, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання,
якщо він не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, відповідач за укладеним
договором отримав кредитні кошти для
споживчих цілей. В порушення умов
договору відповідач належним чином не
виконував свої зобов'язання за
кредитним договором, цей факт ним не
заперечується. Позивач у передбаченому
законом і договором порядку звертався
до відповідача з письмовою вимогою про
дострокове виконання грошових
зобов'язань, а саме повернути кредитні
кошти, сплатити проценти та пеню за
користування кредитними коштами. Проте
у добровільному порядку
заборгованість за кредитним договором
відповідачем погашена не була.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. А тому,
якщо кредитним договором не визначено
інші умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. При цьому необхідно
враховувати, що таким строком не може
бути лише несплата чергового платежу.

Доводи апеляційної скарги
відповідача щодо неналежного
виконання банком вимог закону щодо
направлення йому письмових вимог про
дострокове повернення кредитної
заборгованості спростовуються тим, і
це підтверджено обґрунтованим
висновком суду першої інстанції, що у
зв'язку з порушенням ОСОБА_3 кредитного
зобов'язання позивач, на підставі ст. 611
ЦК України, правомірно застосував до
нього наслідки, передбачені п. 3.1.2 та 6.1
кредитного договору. Основним
кредитним договором передбачено, що
ПАТ «Універсал Банк» вважався таким, що
реалізував своє право щодо вручення
ОСОБА_3 вимоги про дострокове виконання
боргових зобов'язань у повному розмірі,
а відповідач в свою чергу - таким, що
допустив істотне порушення умов
кредитного договору та додаткових
договорів і отримав вимогу банку, у
зв'язку з чим зобов'язаний був
достроково погасити боргові
зобов'язання у повному розмірі
протягом 30 календарних днів починаючи
з наступного дня після спливу строку
порушення зобов'язання.

Крім того, абз. 3 п. 21 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
передбачено, що пред'явленням вимоги до
боржника є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення до нього позову. З позовом
до суду банк звернувся у жовтні 2008,
проте до ухвалення заочного рішення 9
серпня 2012 року відповідачем ніяких дій
щодо погашення заборгованості не було
вчинено.

Доводи відповідача про те, що судом
першої інстанції не приймалися до
уваги та не досліджувалися докази,
якими підтверджується причини неявки
його до суду першої інстанції, судом
апеляційної інстанції до уваги не
приймаються, оскільки дана обставина
на правильність висновків суду першої
інстанції не впливає.

Слід зазначити, що твердження
відповідача про те, що судом першої
інстанції не в повному обсязі
досліджені докази, якими позивач
обґрунтовував розмір заявлених
позовних вимог, спростовуються
наявними в матеріалах справи доказами,
а саме розрахунками заборгованості
(а.с. 71 - 79) на спростування наданого
банком розрахунку належних і
допустимих доказів не надано. Інші
доводи апеляційної скарги також не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні, належні та допустимі докази
на підтвердження вказаних доводів суду
не надано.

З огляду на викладене доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 висновків
суду, викладених в оскаржуваному
заочному рішенні Шевченківського
районного суду м. Києва від 09.08.2012 не
спростовують і на їх правильність не
впливають.

За таких обставин передбачених ст. 309
ЦПК України підстав для скасування чи
зміни оскаржуваного заочного рішення
суду першої інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

У
Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 9 серпня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: