Справа № 308/9307/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2013 року
м.
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Ротмістренко М.В.

при секретарі - Ревачко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгород справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до
Ужгородського міськрайонного суду з
зазначеною позовною заявою,
посилаючись на те, що 27.09.2006 року між
банком та ОСОБА_2, було укладено
кредитний договір № 001-06006-270906, згідно
якого останній надано кредит в розмірі
2000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі
5% на рік.

Відповідачка взяті на себе
зобов'язання щодо повернення кредиту
та відсотків за його користування
належним чином не виконує і станом на
17.04.2013 року заборгованість по кредиту
складає 2118,39 року.

В судове засідання представник
позивача Публічного акціонерного
товариства „Дельта Банк" не з'явився,
однак відповідно до клопотання, яке
міститься в позовній заяві, просить
розглянути справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримує. Проти
прийняття заочного рішення не
заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, однак надала суду заяву,
відповідно до якої просив суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
у зв'язку з пропуском позивачем строку
позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, а
згідно до ст. 60 цього ж Кодексу кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
вересня 2006 року між ПАТ «Дельта Банк»
та ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір №001-06006-270906, згідно умов якого
остання отримала кошти в сумі 1977,15 грн.,
із сплатою 5% річних, з кінцевою датою
повернення 26 вересня 2007 року.

Згідно представленого позивачем
розрахунку слідує, що станом на 17.04.2013
року заборгованість ОСОБА_2 за
кредитним договором № 001-06006-270906 від
27.09.2006 року складає 2118,39 грн., з яких:
1816,01 грн. - заборгованість за сумою
кредиту; 6,78 грн. - заборгованість за
відсотками; 295,60 грн. - заборгованість за
комісіями.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено,
що позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст.
261 ЦК України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. За зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Враховуючи, що кредитним договором №
001-06006-270906 від 27.09.2006 року встановлено
кінцевий термін повернення кредиту -
26.09.2007 року, то саме з цієї дати почав
перебіг строк позовної давності. Позов
про стягнення заборгованості за цим
договором подано ПАТ «Дельта Банк» до
суду 05.06.2013 року, тобто поза межами
строку, встановленого ст. 257 ЦК України.
Доказів про зупинення, або переривання
строку позовної давності по даній
справі, а також про поважність причин
пропуску позовної давності позивачем
не надано.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

У відповідності до роз'яснень,
викладених у п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№ 14 "Про судове рішення у цивільній
справі", встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заяву стороною у
спорі зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Враховуючи наведене та те, що позивач
звернувся до суду за захистом свого
права після спливу строку позовної
давності, поважних причин пропущення
цього строку не навів, а ОСОБА_2 просить
застосувати позовну давність, суд
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити у зв'язку з закінченням
строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України,
ст.ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 294 ЦПК України
суд,

Р І
Ш И В:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Закарпатської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а у разі
проголошення рішення без участі особи,
яка її оскаржує, протягом десяти днів з
дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Ротмістренко
М.В.