Апеляційний суд міста Києва
інстанції - Коренюк А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 4 червня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5,
діюча в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Осокорки-Київ», Служба у
справах дітей Дарницького району м.
Києва про усунення перешкод у
користуванні житлом, вселення та
стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 4 червня 2013
року задоволено частково позов ОСОБА_4

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод
ОСОБА_4 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
3 000 грн. моральної шкоди, 275 грн. -
судового збору, а всього - 3 275 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить заочне рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволені позову. Важає,
що рішення суду першої інстанції не
відповідає обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального
праваю Посилається на те, що
встановлення оскаржуваним рішенням
судуфакту «побиття» батьком ОСОБА_2
своєї доньки ОСОБА_4 є передчасним і
незаконним, оскільки доказів цьому
факту немає, кримінальне провадження,
на яке посилається суд в рішенні, щодо
самоправних дій, які створюють для
мешканців квартири умови, небезпечні
для життя, на момент ухвалення рішення
було закрито у зв'язку з відсутністю
складу злочину. На думку представника,
відсутні також докази на підтвердження
того, що відповідачем чиняться
перешкоди позивачу у користуванні
квартирою

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у родинних відносинах -
позивач є рідною дочкою відповідача;
вона народжена у шлюбі відповідача
ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які перебували у
шлюбі з 19 листопада 1993 року по 28 жовтня
2008 року (а.с 6,.11, 110).

Квартира АДРЕСА_1, яка є предметом
спору, належить на праві власності
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
власності від 14 травня 1997 року, і
складається з трьох кімнат, жилою
площею 54, 8 кв м, загальною площею 104, 3 кв
м (а.с.10)

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 04 липня 2011 року, яке набуло
чинності, вказана квартира поділена
між подружжям: у власність ОСОБА_2
виділено 3/4 частини квартири, а у
власність ОСОБА_5 - 1/4 (а.с. 109-112).

Позивачка вселилась в спірну квартиру
як член сім'ї власника і набула, згідно
ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України,
рівного з ним права користування
житлом.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 18 вересня 2012 року стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6
частини заробітку (доходу) ОСОБА_5
щомісяця, й до закінчення навчання
ОСОБА_4 в Національному медичному
університеті їм. О.О. Богомольця,
починаючи з 12 червня 2012 року і до 2016
року (а.с. 106-108, 7).

Згідно довідки форми № 3 у спірній
квартирі зареєстровані чотири особи:
ОСОБА_5, як власник особового рахунку,
ОСОБА_2 та їх діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
й ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

У позивача це єдине житло, іншого житла
вона не має, вона є студенткою ІІІ-го
курсу денної форми навчання
Національного медичного університету
ім. О.О. Богомольця (а.с.7), не працює.

Відповідач на утримання позивача
отримує, згідно зазначеного рішення
суду, аліменти (а.с.106-108).

Позивач має вади серця, перенесла
оперативне втручання на серці,
перебуває під наглядом
лікаря-кардіолога, за висновком
лікарів потребує спокійної атмосфери в
побуті (а.с.43).

Також судом встановлено, що 08 грудня 2012
року о 23 годині 58 хвилин позивач була
госпіталізована з місця проживання до
нейрохірургічного відділення
Київської міської лікарні швидкої
допомоги з черепно-мозковою травмою,
струсом головного мозку, завданих
тілесних пошкоджень внаслідок удару,
завданого батьком по голові, виписана 19
грудня 2012 року (а.с.8, 39).

В подальшому позивач проходила курс
лікування від завданих травм
амбулаторно (а.с.40-41).

З 19 грудня 2012 року позивач не може
потрапити до квартири за місцем своєї
реєстрації, оскільки відповідачем
вчиняються перешкоди у доступі до
житла, що підтверджується її
звереннями до уповноважених органів з
метою захисту її прав.

З приводу її побиття та протиправної
поведінки ОСОБА_2, вчинених за місцем
проживання, позивач зверталась
неодноразово до правоохоронних
органів, за місцем свого мешкання - ОСББ
«Осокорки-Київ», Служби у справах
дітей, суду.

Згідно відповіді Дарницького РУ ГУ МВС
України в м. Києві від 18 грудня 2012 року,
позивача повідомлено про те, що з гр.
ОСОБА_2 було проведено профілактичну
бесіду, під час якої офіційно
попереджено в письмовій формі про
неприпустимість вчинення протиправної
поведінки відносно його дочки та
роз'яснено про відповідальність за
вчинення протиправних дій (а.с.42).

Листом від 14 січня 2013 року Дарницьке
РУГУ МВС України в м. Києві повідомило
про початок досудового розслідування у
кримінальному провадженні за заявою
ОСОБА_5 з приводу самоправних дій
ОСОБА_2, які створюють небезпечні для
життя мешканців спірної квартири
умови, 18 грудня 2012 року порушено
відносно ОСОБА_2 кримінальне
провадження за ознаками ст. 125 ч.І КК
України за заявою позивачки з приводу
нанесення їй 07 грудня 2012 року тілесних
ушкоджень (а.с.49).

Перевіркою, проведеною Службою у
справах дітей Виконавчого органу
Київської міської ради 28 січня 2013 року,
встановилено, що батько дітей ОСОБА_2,
дійсно, вдарив дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що призвело до
госпіталізації останньої зі струсом
головного мозку. Поряд з цим, ОСОБА_2
перешкоджає ОСОБА_4 у користуванні
житлом, не надає змоги забрати особисті
документи та речі, фактично вигнав з
дому без засобів до існування та
особистих речей. Вказана інформація
спрямована до Дарницького РУ ГУ МВС
України в м. Києві для вжиття заходів до
ОСОБА_2 з метою захисту ОСОБА_4 від
протиправних дій батька (а.с.50).

У січні 2013 року позивач звернулась до
суду з даним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідач, який є її
батьком, після чергового її побиття, що
відбулося 07 грудня 2012 року, за
наслідками якого вона потрапила до
лікарні швидкої допомоги з черепно-
мозковою травмою, струсом головного
мозку, тілесними ушкодженнями, після
повернення її з лікарні, з 19 грудня 2012
року чинить їй перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1, змінив
замки у вхідних дверях, не дозволяє
зайти до квартири, внаслідок чого вона
позбавлена можливості користуватися
квартирою та своїми особистими речами,
вимушена жити в квартирі родичів. У
зв'язку з протиправними діями батька
вона зверталась неодноразово до
правоохоронних органів, Служби у
справах дітей, з відповідачем
проводились профілактичні бесіди,
проте свої протиправні дії він не
припинив й надалі перешкоджає їй
проживати в квартирі, не надає ключів
від вхідних дверей. Внаслідок
протиправної поведінки відповідача
вона зазнала фізичного болю від
неодноразових побоїв та душевних
страждань, які виявилися у моральній
шкоді, яку вона оцінює у 50 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про
вселення позивача у спірну квартиру та
зобов'язання відповідача не чинити їй
перешкод у користуванні цією
квартирою, суд першої інстанції
виходив з встановлених обставин,
відповідно до яких діями відповідача
порушуються права позивача на
користування квартирою.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, вважає, що вони
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відсутні докази на підтвердження того,
що відповідачем чиняться перешкоди
позивачу в користуванні спірною
квартирою, судова колегія відхиляє,
оскільки з пояснень сторін судом було
встановлено, що після 19 грудня 2012 року
позивач не має змоги проживати в
квартирі, не може потрапити в квартиру
у зв'язку з відсутністю у неї ключем від
вхідних дверей, що не заперечував
відповідач в суді апеляційної
інстанції.

Разом з тим, судова колегія не
погоджується з висновками суду щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди.

При частковому задоволенні цих вимог,
суд виходив з того, що позивач з грудня
2012 року протиправно позбавлена житла,
внаслідок чого вимушена проживати у
родичів; вважав встановленим факт
завдання відповідачем позивачу
тілесних ушкоджень, чим останній було
спричинено фізичного болю, ушкодження
здоров'я та душевних страждань.

При цьому, факт завдання відповідачем
позивачу тілесних ушкоджень був
встановлений з пояснень позивача,
записів у медичній документації зі
слів позивача, факту порушення
кримінального провадження за заявою
позивача.

Наведені докази, зважаючи на те, що на
час ухвалення даного рішення не було
прийняте рішення в порядку
кримінального судочинства щодо вини
відповідача у завданні позивачу
тілесних ушкоджень, а останній
заперечував цей факт, не можна визнати
достатніми для встановлення цього
факту і відповідно для вирішення вимог
про відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок тілесних ушкоджень,
спричинених відповідачем.

До того ж, в суді апеляційної інстанції
була надана постанова про закриття
кримінального провадження від 27 червня
2013 року, якою кримінальне провадження
за повідомленням ОСОБА_4 про нанесення
їй 7 грудня 2012 року ОСОБА_2 тілесних
ушкоджень закрите у зв'язку з
відсутністю в діянні складу злочину.

З огляду на наведені обставини, судова
колегія вважає, що у суду першої
інстанції були відсутні підстави для
задоволення вимог про відшкодування
моральної шкоди, завданої позивачу
спричиненням тілесних ушкоджень та
фізичного болю відповідачем.

Доказів на підтвердження того, що їй
була завдана моральна шкода діями
відповідача, який перешкоджав у
користуванні спірною квартирою,
позивач не надала.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку про недоведеність позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди, у зв'язку з чим рішення в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в їх задоволенні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 4 червня 2013 року в
частині вирішення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди
скасувати.

Ухвалити в справі в цій частині нове
рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, діюча в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Осокорки-Київ», Служба у
справах дітей Дарницького району м.
Києва, про стягнення моральної шкоди
відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: