АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Процько Я.В. Провадження №
22-ц/789/1581/13 Доповідач - Гірський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

суддів - Бахметової В. Х., Ткач О. І.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю - апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 25 жовтня 2013
року в справі за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року державний
виконавець відділу ДВС
Тернопільського районного управління
юстиції Кривик О.М. звернулася до суду
із поданням, затвердженим начальником
відділу ДВС Тернопільського районного
управління юстиції, про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов'язань.

В обґрунтування подання
зазначила, що на виконанні в відділі
ДВС Тернопільського районного
управління юстиції знаходиться
виконавчий лист №1915/8032/2012 від 14.05.2012
року, який виданий Тернопільським
міськрайонним судом, про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів в користь ОСОБА_3 на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з
14.05.2012 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Оскільки, судове рішення, згідно
вказаного виконавчого провадження,
добровільно боржником не виконується,
у зв'язку з чим станом на 01.10.2013 року
утворилась заборгованість по
аліментах в розмірі 6800 грн., суб'єкт
подання просив обмежити ОСОБА_1 виїзд
за межі України до виконання
зазначеного обов'язку.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 25 жовтня 2013
року подання державного виконавця
відділу ДВС Тернопільського районного
управління юстиції задоволено.

"Тимчасово обмежено у праві
виїзду за межі України боржника -
фізичну особу ОСОБА_1, жителя
с.Мишковичі, Тернопільського району, до
виконання зобов'язання за рішення."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні подання державного
виконавця, посилаючись на її
незаконність, недоведеність його
ухилення від виконання зобов'язання.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасника
процесу, перевіривши за матеріалами
справи доводи скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що на час звернення
державного виконавця з поданням до
суду, на виконанні в відділі ДВС
Тернопільського районного управління
юстиції знаходився виконавчий лист
№1915/8032/2012 від 14.05.2012 року, який виданий
Тернопільським міськрайонним судом,
про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в
користь ОСОБА_3 на утримання дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 грн.
щомісячно, починаючи з 14.05.2012 року і до
досягнення дитиною повноліття.

З доданих до подання матеріалів
виконавчого провадження не вбачається,
що відбувся і є об'єктивно наявним факт
ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання
зобов'язань, які покладені на нього
судовим рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ "Про
виконавче провадження" державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи,
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Проте, в порушення вимог вказаної
норми, судом першої інстанції не було
досліджено факту невиконання
зобов'язань, оскільки в матеріалах
справи відсутні будь-які докази
повідомлення боржника про виконавчі
дії та ухилення його від виконання
зобов'язань.

Як вбачається з долучених до
матеріалів справи копій фіскальних
чеків за періоди липень-листопад 2012
року та лютий-листопад 2013 року, ОСОБА_1
виконує зобов'язання за судовим
рішенням та сплачує кошти на користь
ОСОБА_3

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10
ЦПК України наявність умислу та
обставини, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1
ЦПК України, згадане подання
розглядається судом негайно, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Таким чином, в контексті
вищезазначених норм права, державний
виконавець повинен був довести факт
свідомого ухилення ОСОБА_1 від
виконання судового рішення.

Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Саме самостійне невиконання
боржником зобов'язань протягом строку,
вказаного державним виконавцем в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, як і відсутність в нього
майна не може свідчити про ухилення
боржника від виконання покладених на
нього судовим рішенням обов'язків.

Таким чином, при постановленні
ухвали, судом першої інстанції не було
з'ясовано всі обставини справи та не
враховано положення Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», а саме, не
перевірено факт ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовими рішеннями та, чи були
вжиті державним виконавцем всі заходи
для забезпечення виконання судових
рішень.

Враховуючи вищенаведене,
оскаржувана ухвала суду першої
інстанції є такою, що постановлена з
порушенням норм процесуального права,
а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України
підлягає скасуванню з постановленням
нової про відмову в задоволенні
подання відділу ДВС Тернопільського
районного управління юстиції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 25 жовтня 2013 року -
скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з того дня може бути оскаржена протягом
двадцяти днів в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Б.О. Гірський