Справа № 580/1673/13-ц
Номер провадження 2/580/516/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року

м.
Лебедин

Лебединський районний суд Сумської
області в складі головуючого Бакланова
Р. В. при секретаріВєчканова С. В., за
участю позивача – ОСОБА_1, представника
позивача – ОСОБА_2, представника
відповідача – ОСОБА_3 розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_4 до Лебединської міської ради,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Комунальне
підприємство "Бюро технічної
інвентаризації" виконавчого комітету
Лебединської міської ради Сумської
області про визнання права власності
на підвальне приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним
позовом до відповідачів, мотивуючи
свої вимоги тим, що їм на праві спільної
часткової власності належить квартира
№ 1, а саме 1/2 частині кожному в буд № 16
по пл. Інтернаціональній в м. Лебедині
Сумської області. Вказана квартира
була придбана позивачами у 2002 році.
Безпосередньо під їхньою квартирою та
квартирами відповідачів розташовані
підвальні приміщення в яких проходять
стояки системи водопостачання кв. № 1
та № 3, загально будинкові мережі
водопостачання та водовідведення в
підвальному приміщенні відсутні. У
вказаному підвальному приміщенні за
рахунок позивачів було проведено
ремонт. Позивачі звернулися до
Лебединської міської ради та КП "БТІ
лебединської міської ради" по питанню
про видачу свідоцтва про право
власності на належну частку
підвального приміщення, але їм було
відмовлено з тих підстав, що ними було
придбано у власність тільки
квартиру, тому вони звернулися до суду
та просять виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_4
із загальної часткової власності
співвласників багатоквартирного
житлового будинку № 16 по пл.
Інтернаціональній в м. Лебедині 1/15
частині кожному допоміжне приміщення -
підвал "а" площа якого відповідає
відсотковому володінню нерухомістю
від загальної площі житлового будинку,
а також визнати за ними право власності
на вищевказану частину підвалу.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, попрохала визнати право
власності за позивачами на 1/15 частину
підвалу за кожним, який знаходиться під
приміщенням квартири.

Позивач ОСОБА_4 на позовних вимогах
наполіг у повному обсязі попросив
визнати право власності за позивачами
на відповідну частину підвального
приміщення.

Представник відповідача –
Лебединської міської ради проти позову
заперечив з тих підстав, що позивачі не
приймали участь у приватизації
вказаної квартири, а також визнання
права власності на підвал може
порушити права інших співвласників.

Відповідач ОСОБА_5 до судового
засідання повторно не з’явився, хоча
про дату і місце розгляду справи був
повідомлений своєчасно і належним
чином по зареєстрованому місцю
проживання.

Відповідач ОСОБА_6 до судового
засідання не з’явився, але звернувся
до суду з заявою в якій позовні вимоги
визнав проти позову не заперечив.

Під час судового розгляду були
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини:

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 18 червня 2002 року (а.с.32) ОСОБА_7
продала ОСОБА_1 квартиру за №1 в будинку
16 по площі Інтернаціональній м.
Лебедина Сумської області вказана
квартира складається з двох кімнат
житловою площею 35,8 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на квартиру (а.с.33) ? частина
квартири за №1 в будинку 16 по площі
Інтернаціональній м. Лебедина Сумської
області станом на 26 листопада 2002 року
належала ОСОБА_8, яка 18 лютого 2003 року
подарувала свою частку у праві
власності у вказаній квартирі ОСОБА_4,
про що свідчить договір дарування
(а.с.34)

З довідки Комунального підприємства
«Бюро технічної інвентаризації
виконавчого комітету Лебединської
міської ради» (а.с. 8) вбачається, що за
архівними даними нежитлове приміщення
(магазин) в м. Лебедині по площі
Інтернаціональній №16 (бувша квартира
№1) площею 34,8 кв.м. зареєстровано за
ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право
власності виданого виконкомом
Лебединської міської ради 15 грудня 2004
року, ОСОБА_9 належить ? частина
квартири – на підставі Договору
купівлі продажу від 18 черіня 2002 року.

Довідкою Комунального підприємства
«Бюро технічної інвентаризації
виконавчого комітету Лебединської
міської ради»(а.с.11) встановлено, що
інформація про допоміжні приміщення
розташовані за адресою м. Лебедин пл.
Інтернаціональна 16 відсутня.

З довідки Комунального підприємства
«Водоканал» (а.с.14) вбачається, що
квартири №1 та №3 по пл..
Інтернаціональній 16 м. Лебедина
Сумської області підключені до системи
водопостачання, в підвальному
приміщенні водогін відсутній.

З генерального плану ділянки №27 (а.с.30)
вбачається, що до складу садиби входить
будинок позначений на плані під літ. А-1
у будинку є погреб, з плану будинку
(а.с.20) вбачається, що будинок під літ.
А-1, станом на 18 травня 1965 року має три
квартири.

15 вересня 2004 року рішенням виконавчого
комітету Лебединської міської ради №199
(а.с.35-36) ОСОБА_4 дозволена реконструкція
нежилого приміщення, розташованого на
земельній ділянці №16 по пл..
Інтернаціональній 16 під магазин та
затверджений акт від 1 вересня 2004 року
переводу ? частини квартири житлового
приміщення в нежиле.

Актом державної технічної комісії про
прийняття закінченого будівництвом
об’єкта в експлуатацію від 29 жовтня 2004
року (а.с.37) комісія прийняла в
експлуатацію магазин розташований в
одноповерховому житловому будинку
загальною площею 32, 4 м. кв. вказаний акт
затверджений рішенням виконкому
Лебединської міської ради №250 від 17
листопада 2004 року (а.с.38)

З свідоцтва про право власності на
нерухоме майно виданого 17 листопада 2004
року (а.с. 39) вбачається, що

Рішенням Виконавчого комітету
Лебединської міської ради від 20
вересня 2006 року №216 (а.с40) дозволена
реконструкція вказаного магазину.

Таким чином суд доходить висновку, що
на момент розгляду справи ОСОБА_4 є
власником приміщення магазину. по пл.
Інтернаціональній 16 м. Лебедина, крім
того останній не приймав участі у
приватизації квартири, що стверджене
розпорядженням органу приватизації
№2172 (а.с.51), довідкою про склад сім’ї
наймача (а.с.52), розрахунком вартості
квартири (а.с.53), приватизаційним
платіжним дорученням (а.с.54), заявою
(а.с.55) на ім’я ОСОБА_7.

ОСОБА_3 правилами ч.1 ст.1 Закону України
"Про приватизацію державного житлового
фонду" суть приватизації державного
житлового фонду полягає у відчуженні
на користь громадян України, тобто у їх
власність, як квартир (будинків), кімнат
у квартирах та одноквартирних
будинків, де мешкають два і більше
наймачів, так і належних до них
господарських споруд і допоміжних
приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього
фонду. Допоміжні приміщення відповідно
до ч.2 ст.10 вказаного Закону стають
об'єктами права спільної власності
співвласників будинку одночасно з
приватизацією квартир, що
засвідчується свідоцтвом про право
власності на квартиру.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004
допоміжні приміщення (підвали, сараї,
кладовки, горища, колясочні і т. ін.)
передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього (п. 1.1). Власник (власники)
неприватизованих квартир
багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками)
допоміжних приміщень нарівні з
власниками приватизованих квартир.
Наведений у рішенні Конституційного
Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004
перелік допоміжних приміщень (підвали,
сараї, кладовки, горища, колясочні і т.
ін.) не є офіційним тлумаченням терміна
"допоміжні приміщення", про що
зазначено в ухвалі Конституційного
Суду України від 12.05.2004 року №2-40/2004.

У той же час законодавство розділяє
поняття допоміжного приміщення та
нежилого приміщення.

Так, за ст.1 Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" допоміжні
приміщення багатоквартирного
будинку-приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення). Нежиле приміщення - це
приміщення, яке належить до житлового
комплексу, але не відноситься до
житлового фонду і є самостійним
об'єктом цивільно-правових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірне приміщення є підвалом жилого
багатоквартирного будинку, в якому
також знаходиться нежитлове
приміщення магазину, який належить
ОСОБА_1, площу якого з доказів у справі
встановити не можливо.

ОСОБА_3 таких обставин це підвальне
приміщення є нежилим, не було об’єктом
приватизації, перебуває у комунальній
власності територіальної громади та
може бути самостійним об'єктом
цивільно-правових відносин.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Проте позивачі та їх представник не
надали суду жодного доказу на
підтвердження того, що у спірному
приміщенні (або його частині)
знаходиться технічне обладнання
будинку (інженерні комунікації та
технічні пристрої, які необхідні для
забезпечення санітарно-гігієнічних
умов та безпечної експлуатації квартир
тощо), без доступу до якого
експлуатація жилого будинку є
неможливою; що спірне приміщення чи
його частина використовувались для
обслуговування будинку. Під час
судового розгляду стороною позивача не
було заявлене клопотання про
призначення судову
будівельно-технічної експертизи, в
тому числі для вирішення питання про
можливість виділення частини
приміщення та розміру часток
підвального приміщення між всіма
можливими власниками.

Відтак у суду відсутні підстави
вважати спірний підвал будинку за
адресою пл. Інтернаціональна 16 м.
Лебедина Сумської області допоміжним
приміщенням цього багатоквартирного
будинку, а тому у задоволенні позову
суд вважає за необхідне відмовити у
зв’язку з необґрунтованістю.

Керуючись, ст.ст. ст.ст. 15, 16, 327, 382 ЦК
України, ст.ст.1,10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", ст. 1,19 Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку", ст.ст. 10, 11,
58, 59, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_4 до Лебединської міської ради,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Комунальне
підприємство "Бюро технічної
інвентаризації" виконавчого комітету
Лебединської міської ради Сумської
області про визнання права власності
на підвальне приміщення відмовити у
зв’язку з необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через
Лебединський районний суд Сумської
області шляхом подачі в 10 –денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя
Бакланова Р. В.