Справа № 105/2183/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"27" листопада 2013 р. Джанкойський
міськрайонний суд АР Крим у складі:

головуючого - судді Басової О.А.,

при секретарі - Кузь Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Джанкой цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка
діє в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_4, третя особа Джанкойська міська
нотаріальна контора, про внесення змін
до свідоцтв про спадщину, суд

В С Т
А Н О В И В:

23.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, уточнивши вимоги якого (а.с.
85-88) остаточно просить зобов'язати
Джанкойську міську державну
нотаріальну контору внести зміни до
свідоцтв про право на спадщину за
законом, виданих 15.09.2011 року за реєстром
№ 1-659 та № 1-661, зазначивши, що
спадкоємцями майна померлої ОСОБА_5 є
онука ОСОБА_2 - в розмірі 12 частини, онук
ОСОБА_1 в - розмірі 14 частини, правнук
ОСОБА_4 в розмірі 14 частини; та
зобов'язати Джанкойську міську
державну нотаріальну контору видати
нові свідоцтва про право на спадщину.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що
він є сином ОСОБА_6, та онуком ОСОБА_5,
якій за життя належав житловий будинок,
що розташований за адресою АДРЕСА_1,
земельний пай, банківські вклади тощо.
Після смерті батька ОСОБА_1 -
ІНФОРМАЦІЯ_6, та бабусі ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_7, відкрилась спадщина.
Оскільки на момент смерті бабусі -
ОСОБА_5 позивач проживав та був
зареєстрований разом із нею, а саме за
адресою: АДРЕСА_1, він є таким що прийняв
спадщину належним чином, тому вважає,
що у вже виданих свідоцтвах про право
на спадщину мають бути внесені зміни
щодо нього як спадкоємця 14 частки
спадщини.

У судовому засіданні позивач та його
представник підстави та вимоги
підтримала, від відшкодування судових
витрат позивач відмовився.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у
судовому засіданні пояснили, що
вирішення спору на права позивача не
вплинуть, оскільки її право власності
на 12 частку спадщини не оспорюється.
Зауважили, що при видачі свідоцтв у
нотаріуса була в наявності домова
книга, в якій позивач прописаним не
значився.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, та її
представник у судовому засіданні позов
не визнали з тих підстав, що позивачем
не доведено допустимими доказами, що на
час відкриття спадщини він дійсно
проживав зі спадкодавцем, тому прийняв
спадщину і має право на внесення змін
до свідоцтв про право на спадщину та
бути зазначеним спадкоємцем 14 частки.

Прокурор, який приймав участь у справі
в порядку ст.. 45 ЦПК, позов також не
визнав, зазначивши що ОСОБА_6 не надав
належних доказів проживання за місцем
відкриття спадщини.

Представник органу опіки та
піклування, яка брала участь у справі в
порядку ст. 19 СК, 45 ЦПК, вважала можливим
позов задовольнити з огляду на те, що
позивач ОСОБА_1 також як і ОСОБА_4, був
дитиною, позбавленою батьківського
піклування та за ним зберігалось
постійне місце проживання з опікуном -
ОСОБА_5

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши учасників процесу, надавши
оцінку наданим доказам, суд вважає, що
позов підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. 1300 ЦК України на
вимогу одного із спадкоємців за
рішенням суду можуть бути внесені
зміни до свідоцтва про право на
спадщину.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_6 та онуком
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами
про народження (а.с. 7).

Рішенням виконкому Джанкойської
міської ради № 186 від 23.05.2003 року ОСОБА_5
призначена опікуном онука ОСОБА_1 (а.с.
8), а з 22.03.2005 року позивач ОСОБА_1
зареєстрований за місцем проживання
опікуна за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11,12) та з
реєстраційного обліку жодного разу не
знімався, де зареєстрований й досі (а.с.
6 зворіт).

ІНФОРМАЦІЯ_6 батько позивача - ОСОБА_6
помер, що підтверджується свідоцтвом
про смерть (а.с. 9), а ІНФОРМАЦІЯ_7 померла
бабка позивача - ОСОБА_5 (а.с. 10).

Спадкоємцями відповідно до ст. 1266 ЦК за
правом представлення після смерті
ОСОБА_5 нотаріусом визнані ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, які прийняли спадщину (а.с. 31).

ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на
спадщину за законом за реєстром № 1-659
від 15.09.2011 року на 12 частку майна:
житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 32), та
свідоцтво про право на спадщину за
реєстром № 1-661 від 15.09.2011 року на 12
частку майна: земельну частку (пай) у
землі, яка перебуває у колективній
власності КАПП «Ізумрудний» м. Джанкой
Джанкойського району АРК, розміром 1,85 в
умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки в натурі;
право власності на майновий пай в сумі
767 грн. в СПК «Ізумрудний»
Джанкойського району АРК; вклади з
відповідними відсотками та
компенсаційними виплатами на них, що
знаходяться у ТВБВ № 10011099 філії -
Кримське республіканське управління
ВАТ «Ощадбанк» на рахунках № НОМЕР_2
залишок 100 грн. 81 коп., компенсаційний
рахунок № НОМЕР_3 залишок 791 грн. 01 коп.,
що підтверджується повідомленням ТВБВ
№ 10011099 філії - Кримське
республіканське управління ВАТ
«Державний ощадний банк України» від
20.06.2011 року за № 19-09203-01. Оцінка 891 грн. 82
коп. (а.с. 34).

Причому ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнані
спадкоємцями кожний по 12 частці
спадщини після померлої бабці.

ОСОБА_2 (онука спадкодавця) є
спадкоємцем за правом представлення,
оскільки її мати - ОСОБА_8, яка була
дочкою ОСОБА_5, померла до смерті
останньої.

Відповідач ОСОБА_4 (правнук
спадкодавця) є спадкоємцем за правом
представлення, оскільки його мати -
ОСОБА_7, яка була дочкою ОСОБА_6, тому
сестрою позивача ОСОБА_1 та онукою
спадкодавця ОСОБА_5, померла
ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 83).

Визначаючи коло спадкоємців, суд
вважає доведеним, що ОСОБА_1 має право
на спадщину за правом представлення,
оскільки відповідно до ст. 1266 ЦК
України є онуком померлої ОСОБА_5 і на
момент відкриття спадщини після неї не
було в живих батька позивача (сина
ОСОБА_5) - ОСОБА_6, та на час відкриття
спадщини позивач постійно проживав зі
спадкодавцем.

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були онуками
спадкодавця, але не мали спільних
батька та мати, ОСОБА_2 успадкувала 12
частку спадщини, а ОСОБА_1 (онук) та
ОСОБА_4 (правнук) успадкували в рівних
частках іншу 12 частку спадщини, яка б
припадала на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (для
ОСОБА_4).

Такий висновок суд робить з наступного.

Згідно паспорту громадянина України
серії НОМЕР_1 (від 21.10.2012 року) ОСОБА_1
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з
22.03.2005 року (а.с. 6). Реєстрація позивача
за вказаною адресою також
підтверджується карткою прописки
форми № 16 (а.с. 11), довідкою
адресно-довідкового бюро місця
поживання від 22.09.2012 року (а.с. 11 зворіт),
довідкою № 1602 КП «Варіант» виконкому
Джанкойської міської ради народних
депутатів (а.с. 12), складеною на підставі
відомостей вуличному (а.с. 118). Крім того,
з довідки, виданою головою вуличного
комітету вул. Олександрівска м.Джанкой
вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживав
за адресою АДРЕСА_1 з 2003 року по день
смерті ОСОБА_5 (а.с. 118).

Відхиляючи заперечення відповідача
ОСОБА_3 і прокурора та зауваження
відповідач ОСОБА_2 в частині того, що
позивач не надав доказів свого
проживання саме за місцем відкриття
спадщини, суд виходить з наступного.

Так, місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
- внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи із зазначенням адреси, за якою з
особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції.

Таким чином, при системному тлумаченні
норм ч.1 ст. 29 ЦК України та ст. 3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», суд доходить до висновку, що
реєстрація місця проживання - це
відомості внесені до Єдиного
державного демографічного реєстру
компетентним органом державної влади
про безпосереднє місце проживання
фізичної особи, в сенсі ст. 29 ЦК України,
з чого випливає, що підстави в
додатковому доведенні особою свого
місця проживання відсутні.

Крім того, враховуючи презумпцію
правомірності діяльності органів
влади, внесення відомостей про місце
проживання особи, як дія органу
державної влади, передбачає внесення
саме достовірних відомостей, тому
підстави вважати цю інформацію
недостовірною у суду також відсутні.

Суд звертає увагу на те, що реєстрація
місця проживання ОСОБА_1 за місцем
проживання його опікуна відбулась
коли позивач був неповнолітнім, не
змінювалась впродовж до даного часу,
після втрати та поновлення паспорту
залишилась також без змін (а.с. 115).

Те, що в домовій книзі відсутній запис
про реєстрацію місця проживання
позивача зі спадкодавцем, судом не
встановлено, сторони не наполягали та
не заявляли клопотання про
витребування домової книги
спадкодавця, ці обставини заявлені
лише нотаріусом у попередньому
судовому засіданні як обставина того,
чому нею встановлено лише двох
спадкоємців.

Однак суд зауважує, що місце
проживання неповнолітньої особи
визначається місцем проживання
зокрема опікуна, якою була при житті
ОСОБА_5, позивач зареєстрований за
місцем проживання опікуна ще будучі
неповнолітнім, а можливе не внесення
відомостей в домову книгу за наявності
реєстрації в органах МВС, не є провиною
позивача, який на той час був
неповнолітнім, та не ставить під сумнів
його проживання з опікуном.

Ті обставини, що позивач виїжджав за
межі України у 2007 році та втратив
паспорт, а також те, що він зволікав з
отриманням нового паспорту не мають
правового значення, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що на час
відкриття спадщини ОСОБА_1 не перебував
в Росії.

Довдіки КП «ЖЕО м. Джанкой» про те, що
ОСОБА_5 проживала по АДРЕСА_1 без складу
сім'ї (а.с. 103) суд до уваги не приймає,
оскільки відповідно до іншої довідки
(а.с. 101) приватний будинок на балансі
ЖЕО не перебуває, тому відомостей про
осіб, які там проживають, підприємство
мати не може.

Суд звертає увагу на те, протягом
усього розгляду справи неодноразово
роз'яснював відповідачу ОСОБА_3 та
зауважував прокурору, що у разі
невизнання обставини прийняття
позивачем спадщини в порядку ч.3 ст. 1268
ЦК, вони мають довести свої заперечення
в частині фактичного не проживання
позивача зі спадкодавцем, а у разі
складнощі надати докази, заявити
відповідне клопотання суду.

Встановлено, що ані відповідач, ані
прокурор, заявляючи про те, що на час
відкриття спадщини ОСОБА_1 з бабцею не
проживав, не надали жодних доказі
цьому, вважаючи, що не вони повинні
доводити факт не проживання позивача, а
він повинний довести факт проживання
зі спадкодавцем.

З огляду на обов'язок, передбачений ст.
27, ч.1 ст. 60 ЦПК, доведення кожною
стороною тих обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, враховуючи, що факт
проживання позивача зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини
підтверджується письмовими доказами
реєстрації такого місця проживання,
приймаючи до уваги те, що відповідачем
ОСОБА_3 та прокурором заявлені
заперечення зворотного (те, що позивач
фактично не проживав за місцем
реєстрації) належними та допустимими
доказами не підтверджені, твердження,
що ці обставини повинний
підтверджувати позивач, є хибними та
такими, що не засновані на законі
(принцип розподілу тягаря доказування),
суд визнає, що ОСОБА_1 є таким, що
прийняв спадщину після ОСОБА_5
відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок
спадкоємця звернутися за свідоцтвом
про право на спадщину на нерухоме
майно. Проте нормами цієї статті, так
само як й іншими нормами цивільного
права, не визначено правових наслідків
недотримання такого обов'язку у
вигляді зокрема втрати права на
спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на
спадщину, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтва
про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК)
та не здійснив його державної
реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Враховуючи те, що суду доведено, що
ОСОБА_1 відповідно до ст. 1266 ЦК є
спадкоємцем після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5, та відповідно до ч.3
ст. 1268 ЦК прийняв спадщину після бабці,
його вимоги про те, що він має бути
зазначений у свідоцтві про право на 14
частку спадщини є обґрунтованими, тому
суд задовольняє позовні вимоги в
частині внесення зміни до свідоцтв про
право на спадщину.

При цьому, суд відмовляє в задоволенні
позову в частині зобов'язання
нотаріуса видати нові свідоцтва, як
такі, що заявлені передчасно, оскільки
такий обов'язок з'явиться у нотаріуса
лише після набрання рішенням про
внесення змін до свідоцтв законної
сили, а зобов'язаний судом нотаріус
може бути лише за умови не виконання
обов'язку, передбаченого ч.3 ст. 1300 ЦК.

Суд враховує відмову позивача від
відшкодування судових витрат, тому
рішення в порядку ст. 88 ЦПК не ухвалює.

На підставі ст. 1300 ЦК України, керуючись
ст.ст.10,11,57-60, 212-215 ЦПК| України, суд

В И
Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
державним нотаріусом Джанкойської
міської державної нотаріальної
контори 15.09.2011 року, зареєстрованого в
реєстрі за N 1-659 від 15.09.2011 року на ім'я
ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1,
визнавши:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкоємицею 1/2
частки спадщини після ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_7,

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, спадкоємцем 1/4
частки спадщини після ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_7,

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем 1/4
частки спадщини після ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

.

Внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
державним нотаріусом Джанкойської
міської державної нотаріальної
контори 15.09.2011 року, зареєстрованого в
реєстрі за N 1-661 від 15.09.2011 року на ім'я
ОСОБА_2 на право на земельну частку
(пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності КАПП
«Ізумрудний» м. Джанкой Джанкойського
району АРК, розміром 1,85 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі; право
власності на майновий пай в сумі 767 грн.
в СПК «Ізумрудний» Джанкойського
району АРК; вклади з відповідними
відсотками та компенсаційними
виплатами на них, що знаходяться у ТВБВ
№ 10011099 філії - Кримське
республіканське управління ВАТ
«Ощадбанк» на рахунках № НОМЕР_2
залишок 100 грн. 81 коп., компенсаційний
рахунок № НОМЕР_3 залишок 791 грн. 01 коп.,
що підтверджується повідомленням ТВБВ
№ 10011099 філії - Кримське
республіканське управління ВАТ
«Державний ощадний банк України» від
20.06.2011 року за № 19-09203-01. Оцінка 891 грн. 82
коп., визнавши:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкоємицею 1/2
частки спадщини після ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_7,

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, спадкоємцем 1/4
частки спадщини після ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_7,

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем 1/4
частки спадщини після ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Джанкойський
міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
його проголошення, шляхом подання
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку, передбаченого
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено
04.12.2013 року.

Суддя
О. А. Басова