АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Літвінова Л.Ф. Доповідач - Гайдук
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Міхеєвої В.Ю.,
Макарова М.О.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 02 жовтня
2013 року

у цивільній справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2006 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому з
урахуванням уточнень посилався на те,
що 12 червня 2006 року на автошляху
Запоріжжя - Донецьк, в районі смт
Покровське, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
належного позивачу автомобіля DAEWOO LEGANZA,
під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої
даний автомобіль отримав значних
пошкоджень. Вважаючи, що зазначена
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини відповідачів, ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» просила
стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 у рахунок відшкодування
завданої шкоди 50932,41 грн., а також судові
витрати по справі (т.1 а.с. 4-6, 64-65, т.2 а.с.
10-12, 41-43, 52).

Рішенням Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 02 жовтня
2013 року позовні вимоги було задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання»
50932,41 грн. в рахунок відшкодування
завданої матеріальної шкоди та судові
витрати в розмірі 624,02грн. В задоволенні
іншої частини позову відмовлено (т.2 а.с.
134-137).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового відмову у
задоволенні позовних вимог (т.2 а.с.
160-161).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов ТОВ
«Луганське енергетичне об'єднання» та
стягуючи суму завданої матеріальної
шкоди з ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що саме в діях водія
автомобіля ВАЗ-2101 вбачається
причинно-наслідковий зв'язок з
настанням дорожньо-транспортної
пригоди, крім того ОСОБА_2 керував цим
автомобілем не маючи на те достатніх
правових підстав.

Проте повністю погодитись з такими
висновками суду не можна.

Із матеріалів справи вбачається, що 12
червня 2006 року ОСОБА_3, перебуваючи з
ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання»
у трудових відносинах та керуючи
належним товариству автомобілем DAEWOO
LEGANZA, д.н. НОМЕР_1, на 83+052 км, автодороги
Н-15 Запоріжжя - Донецьк, виконуючи
маневр обгону автомобіля ВАЗ-2101, д.н.
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, з метою
уникнення зіткнення виїхав на ліве
узбіччя дороги, після чого втратив
контроль над керуванням автомобілем і
допустив його перекидання без зіткнень
транспортних засобів. Зазначені
обставини підтверджується відмовним
матеріалом № 371/2 по факту ДТП від 12.06.2006
УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській
області відділення ДАІ для
обслуговування АТ Покровського району,
який був досліджений при розгляді
справи.

Згідно до висновку спеціаліста № 80-18
від 19 липня 2006 року, розмір
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику автомобіля DAEWOO LEGANZA, в
результаті його пошкодження у ДТП, яке
мало місце 12 червня 2006 року складає
50932,41 грн. (т.1 а.с. 16-27). Даний розмір
матеріальної шкоди відповідачами не
оспорювався.

У висновку судової автотехнічної
експертизи №70/27-60 від 27 квітня 2012 року,
яка була призначена судом першої
інстанції, зазначено, що дії водія
автомобіля ВАЗ-2101, ОСОБА_2, не
відповідали вимогам п. 10.1 Правил
дорожнього руху України, затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів № 1306 від
10 жовтня 2001 року (далі - ПДР), що, з
технічної точки зору, знаходиться в
причинному зв'язку з настанням події
даної дорожньо-транспортної пригоди.
Невідповідність дій водія автомобіля
DAEWOO LEGANZA, ОСОБА_3, вимогам п. 12.6(г) та п.
14.6(а) ПДР з технічної точки зору, не
знаходиться в причинному зв'язку з
настанням події даної
дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.
215-219).

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, обєктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний звязок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Покладаючи відповідальність за
заподіяння шкоди на ОСОБА_2, суд першої
інстанції у своєму рішенні послався на
висновок наведеної вище судової
автотехнічної експертизи від 27.04.2012
року.

Частиною 6 ст. 147 ЦПК України
встановлено, що висновок експерта для
суду не є обов'язковим і оцінюється
судом за правилами, встановленими
статтею 212 цього Кодексу.

При цьому, місцевий суд не взяв до уваги
результати інших експертиз, висновків
спеціалістів, які проводились
неодноразово слідством під час
розслідування даної транспортної
пригоди, зокрема, висновки
спеціалістів №70/27-223 від 01 серпня 2011
року та №10 від 23 листопада 2009 року, акт
автотехнічної експертизи №5 від 23
червня 2006 року, в яких зазначено, що в
даній дорожній обстановці водій
автомобіля «ДЕУ Леганза» ОСОБА_3
здійснював рух зі швидкістю 100км/год.,
що перевищує 90 км/год - дозволену
швидкість руху на даній ділянці дороги,
такі дії не відповідали вимогам п.12.6
«г» ПДР, а здійснюючи обгін попутного
автомобіля ВАЗ-2101 при переїзді
перехрестя, сам своїми діями створив
собі небезпеку, у вигляді автомобіля
ВАЗ-2101, котрий на вказаному перехресті
почав виконувати поворот ліворуч, такі
його дії не відповідали вимогам п.14.6
«а» ПДР; дії водія автомобіля ВАЗ-2101
ОСОБА_2 при зміні напрямку руху ліворуч
для виконання повороту були
небезпечними, тому що ліворуч по
зустрічній смузі рухався наближаючись
попутний автомобіль ДЕУ Леганза»,
котрий виконував обгін, тому дії водія
ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР
(а.с. 3-4, 57-58 відмовного матеріалу № 371/2).

Крім того, в постанові про відмову в
порушенні кримінальної справи від 12
вересня 2011 року, яка не була оскаржена
сторонами, зазначено, що
невідповідність дій водія автомобіля
DAEWOO LEGANZA, ОСОБА_3, вимогам п. 14.6(а) ПДР та
невідповідність дій водія автомобіля
ВАЗ-2101, ОСОБА_2, вимогам п. 10.1 ПДР при
заданому механізмі пригоди з технічної
точки зору знаходяться в причинному
зв'язку з настанням події даної
дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с.
35, 41).

Суд першої інстанції вищенаведені
фактичні обставини, а також висновки
слідства стосовно наявності вини в
діях обох водіїв не врахував, а тому, на
думку колегії суддів, дійшов
помилкового висновку про стягнення
збитків одноособово з відповідача
ОСОБА_2

Згідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України особа,
яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Отже, встановлюючи обставини справи на
підставі наданих доказів, суд має
оцінити дії кожного з водіїв з точки
зору дотримання ПДР та відповідно до
встановленого зробити висновки щодо
впливу дії кожного з водіїв на розмір
матеріальних збитків.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
вини обох водіїв у
дорожньо-транспортній пригоді, при
цьому ступінь вини кожного з них є
рівним.

Висновок суду про необґрунтованість
вимог позивача до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є
вірним, оскільки згідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК
України особа, яка на відповідній
правовій основі володіє транспортним
засобом (власник, орендар, підрядник
тощо), звільняється від обов'язку
відшкодування шкоди, завданої
транспортним засобом у випадках
неправомірного заволодіння третьою
особою транспортним засобом, завдання
шкоди внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого.

За наведених обставин колегія судів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги знайшли своє
підтвердження матеріалами справи, а
тому постановлене судове рішення
підлягає скасуванню в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача
завданої матеріальної шкоди в розмірі
50932,41 грн. та судових витрат в розмірі
624,02 грн. з ухваленням в цій частині
нового рішення, яким з урахуванням
ступеню вини водіїв, у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди на
користь ТОВ «Луганське енергетичне
об'єднання» з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід
стягнути по 25466,21 грн. з кожного; судові
витрати в розмірі 654,02 грн. (т.1 а.с. 2-3, т.2
а.с. 48) розподілити між ними в рівних
частках.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 02 жовтня
2013 року - скасувати в частині стягнення
з ОСОБА_2 на користь позивача завданої
матеріальної шкоди в розмірі 50932,41 грн.
та судових витрат в розмірі 624,02 грн. та
прийняти в цій частині нове.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» () у рахунок відшкодування завданої
матеріальної шкоди - 25466,21 грн., у
рахунок відшкодування судових витрат -
327,01 грн., а разом - 25793,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» () у рахунок відшкодування завданої
матеріальної шкоди - 25466,21 грн., у
рахунок відшкодування судових витрат -
327,01 грн., а разом - 25793,22 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: