Справа № 1312/4310/12
Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/3052/13
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Гриновця Б.М., Приколоти Т.І.

При секретарі: Рванцовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" на рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 22 січня 2013
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОКП
ЛОР "БТІ та ЕО", треті особи - ПП "Нива ВШ",
орган опіки та піклування Личаківської
РА ЛМР та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
про визнання права власності на
частину квартири та зобов'язання до
вчинення дій.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що підставою для ухвалення судом
такого рішення стали доводи позивача
про спільне проживання з відповідачем
як подружжя без реєстрації шлюбу під
час придбання спірної квартири, проте
суд при цьому залишив поза увагою ту
обставину, що позивач не звертався до
відповідної установи з заявою про
реєстрацію права власності на ? спірної
квартири. Зазначає, що позивач не
надала суду жодних належних доказів
щодо проживання з відповідачем однією
сім"єю, а також не довела факту ступеня
її участі у придбанні спірного майна.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника апелянта, який
підтримав скаргу, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є
підставою для виникнення прав та
обов'язків подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі - продажу від 19 жовтня
2007 року набув у власність квартиру
АДРЕСА_1.

В липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_4, МБТІ та ЕО про
визнання права власності на ? частину
даної квартири.

Задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_3
суд першої інстанції вважав доведеними
позивачем обставини, які стверджували
про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час
придбання спірної квартири проживали
однією сім"єю без реєстрації шлюбу, як
подружжя. А відтак у відповідності до
положень ст. 60, 74 СК України дана
квартира є їхнім спільним майном, де
частки кожного є рівними.

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна.

При вирішенні даної справи судом не
враховано тієї обставини, що АТ
"Райффайзен Банк Аваль" у відповідності
до кредитного договору від 16 листопада
2007 року надав кредит ОСОБА_4 в сумі 505 000
грн., які останній зобов'язувався
повернути банку зі сплатою 13,5 % річних
до 16 листопада 2017 року.

Для забезпечення виконання грошового
зобов'язання ОСОБА_4 було передано
банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. При
цьому ОСОБА_4 надав правовстановлюючі
документи у відповідності до яких він
являється одноособовим власником
даної квартири. Крім цього, за умовами
зазначеного договору він гарантував
відсутність претензій третіх осіб на
цю квартиру.

Визнаючи за позивачем право власності
на частку в спірній квартирі, як у
фактичному майні подружжя, судом не
було взято до уваги те, що сторони в
зареєстрованому шлюбі не перебували, у
встановленому законом порядку факт
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу судом не
встановлювався. Також позивачем не
доводилося, а судом не встановлена
участь позивача у придбанні спірного
майна.

На час слухання справи у зв'язку із
заборгованістю відповідача ОСОБА_4 по
кредитному договору перед ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", іпотечне майно,
а саме спірна квартира виставлена на
прилюдні торги.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що при наявності доказів
по справі у суду першої інстанції не
було правових підстав для задоволення
позову.

Рішення суду не можна вважати законним
та обґрунтованим і таке підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила
:

Апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" - задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 22 січня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", треті особи - ПП "Нива
ВШ", орган опіки та піклування
Личаківської РА ЛМР та ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" про визнання права
власності на частину квартири та
зобов'язання до вчинення дій -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий: Судді: