Провадження № 4-3/522/215/13
Справа №
Суддя Приморського районного суду
м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши
скаргу ОСОБА_1 на дії старшого
державного виконавця першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2,-
Представник скаржника ОСОБА_1 –
ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від
15.12.13р.) 11.12.2013 року звернувся до суду зі
скаргою на дії старшого державного
виконавця першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_2, та просить визнати дії
вказаного державного виконавця щодо
виконавчого листа № 2-6721/10 від 07.09.2010
року неправомірними, відмінити
постанову державного виконавця про
арешт майна від 12.01.2012 року. Також
просить поновити йому строк звернення
Вказана скарга надійшла до судді
В обґрунтування своєї заяви
представник заявника зазначив, що в
провадженні старшого державного
виконавця першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_2 знаходиться виконавчий лист №
2-6721/10, виданий 07.09.2010 року Приморським
районним судом м. Одеси, щодо стягнення
з ОСОБА_4 на користь ЗАТ «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»
коштів в сумі 26 545,03 грн.. В ході
проведення виконавчих дій державним
виконавцем було не вірно встановлено,
що ОСОБА_4, нібито на праві приватної
власності, згідно довідки КП «ОМБТІ та
РОН», належить ? частини квартири
АДРЕСА_1, та 1/6 частини вказаної
квартири. На вказане майно постановою
державного виконавця було накладено
арешт та заборону на його відчуження
від 12.01.2012 року. При цьому, 17.08.2011 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали договір
купівлі-продажу вказаної квартири,
загальна площа якої 55,8 кв. м.. Вказана
квартира належала ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності від
04.06.1999 року № 0317, реєстраційний номер 297,
та свідоцтв про право на спадщину за
законом, виданих шостою Одеською
державною нотаріальною конторою 08.12.2010
року, реєстрові №№ 4-2752 та 4-2755. Продаж
був здійснений за 9 508 грн., які
продавець отримав від покупця. Таким
чином, за спливом чотирьох місяців
після укладання вказаного договору
державним виконавцем було винесено
постанову про арешт та заборону
відчуження на вказану квартиру. Про
накладений арешт, скаржник дізнався у
серпні 2013 року, відразу звернувся до
відділу виконавчої служби з заявою про
зняття арешту, однак йому було
Суддя, вивчивши надану заяву та
дослідивши матеріали справи вважає, що
у задоволенні заяви необхідно
відмовити, у зв’язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що
предметом скарги скаржника ОСОБА_1 є
визнання дій старшого державного
виконавця першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_2 щодо виконавчого листа № 2-6721/10
від 07.09.2010 року неправомірними,
відмінити постанову державного
виконавця про арешт майна та заборону
на його відчуження від 12.01.2012 року, а
саме: щодо ? частини квартири АДРЕСА_1,
та 1/6 частини вказаної квартири.
Письмовим листом першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
повідомлено, що на примусовому
виконанні першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
знаходиться виконавчий лист № 2-6721/10,
виданий 07.09.2010 року Приморським
районним судом м. Одеси, щодо стягнення
з ОСОБА_4 на користь ЗАТ «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»
коштів в сумі 26 545,03 грн.. В ході
проведення виконавчих дій державним
виконавцем було встановлено, що ОСОБА_4,
на праві приватної власності, згідно
довідки КП «ОМБТІ та РОН», належить ?
частини квартири АДРЕСА_1, та 1/6 частини
вказаної квартири. З метою
забезпечення виконання рішення суду
шляхом звернення стягнення на вказане
майно боржника, державним виконавцем
накладено арешт на вказане майно
боржника, згідно постанови від 12.01.2012
року. Також заявнику було роз’яснено
його право на звернення з позовом до
суду про зняття арешту з майна на яке
Скаржником до своєї скарги також
додано копію договору купівлі-продажу
від 17.01.2011 року, згідно якого скаржник
купив, а ОСОБА_4 продав, квартиру
АДРЕСА_1, яка у цілому складається з
трьох житлових кімнат та приміщень,
житловою площею 39,6 кв. м., загальною
Розгляд питання щодо оскарження
дій державного виконавця врегульовано
Розділом 7 ЦПК України, зокрема ст.ст.
Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.
Як вбачається з матеріалів справи,
скаржник ОСОБА_1, не є стороною
виконавчого провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2-6721/10, виданого 07.09.2010 року
Приморським районним судом м. Одеси.
На підставі наведеного вище, суддя
приходить висновку про те, що ОСОБА_1 не
має законних підстав для звернення до
суду з вищезазначеною скаргою.
Керуючись ст.ст. 1, 3, 11, 15, 383 ч.1, 208-210
У відкритті провадження у справі за
скаргою ОСОБА_1 на дії старшого
державного виконавця першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції ОСОБА_2 - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали,
згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.
Суддя: