Справа № 441/282/13
Головуючий у 1 інстанції: Українець
Провадження № 22-ц/783/6614/13
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого судді -
Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М.,
Шумської Н.Л.

при секретарі:
Березюку О.З.

за участю: ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 13 травня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної (немайнової) шкоди завданої
залиттям квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

05.02.2013р. ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про
солідарне стягнення 6 400 грн. Свої
вимоги мотивував тим, що проживає із
третьою особою у квартирі АДРЕСА_1
Відповідачі проживають в квартирі
НОМЕР_1 у цьому ж будинку, що поверхом
вище. В лютому 2012р. відповідачі залили
його квартиру, чим заподіяли
матеріальну шкоду в сумі 2 400 грн. і
моральну (немайнову) шкоду на 4 000 грн.
В підтвердження вимог покликався на
акт від 20.06.2012р., звіт про оцінку майна
від 14.07.2012р. З урахуванням збільшення
розміру відшкодування шкоди, просить
стягнути з відповідачів солідарно
матеріальну шкоду в сумі 3 900 грн. і 6 000
грн. моральної (немайнової) шкоди і
судові витрати мотивуючи тим, що
31.03.2013р. ОСОБА_5 повторно залив його
квартиру, що через кожне залиття він
мав моральні і душевні страждання,
погіршувався його стан здоров'я.

Рішенням Городоцького районного
суду Львівської області від 13 травня 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 3 900
грн. матеріальної, 1 500 грн. моральної
(немайнової) шкоди та 241 грн. 90 коп.
судових витрат, а всього 5 641 грн. 90 коп. В
решті вимог ОСОБА_2 по справі -
відмовлено, за їх безпідставністю.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2
подавши апеляційну скаргу, у якій
зазначає, що не погоджується із даним
рішення та вважає його незаконним і
необгрунтованим в частині що
стосується стягнення тільки з
відповідача ОСОБА_5 в його користь
матеріальної шкоди в сумі 3900 грн. та
моральної (немайнової шкоди) в сумі 1500
грн., оскільки таке постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що суд
першої інстанції неповно з'ясував усі
фактичні обставини справи, не дослідив
і не надав належної правової оцінки
обставинам справи, а отже прийшов до
помилкових висновків про стягнення
лише з відповідача ОСОБА_5 заподіяної
шкоди, а не стягнення такої в
солідарному порядку також і з власника
житла ОСОБА_4, безпідставно відвівши її
від участі у справі як співвідповідача.

З урахуванням доповнення до
апеляційної скарги просить скасувати
рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 13 травня 2013 року
та ухвалити нове, яким задоволити його
позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції не в повній мірі
відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р.
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», із змінами та
доповненнями, коли відшкодування шкоди
в натурі неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб виправити пошкоджену річ, усунути
інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювача шкоди.

Районним судом встановлено, що
позивачу ОСОБА_2 на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1, в
якій проживає з іншим співвласником -
ОСОБА_6

Матеріалами справи встановлено,
що відповідно до копії Інформаційної
довідки з Реєстру прав власності на
нерухоме майно (а.с.41-45) вбачається, що
квартира АДРЕСА_2, на праві власності
належить ОСОБА_4, в ній декілька років
проживає відповідач ОСОБА_5 без
реєстрації (а.с.57).

Окрім того районним судом встановлено,
що в лютому 2012р. і 31.03.2013р. по вині
відповідача сталось залиття квартири
АДРЕСА_1, співвласником якої є позивач -
ОСОБА_2 , ця обставина не заперечується
відповідачем ОСОБА_5

Відповідно до актів обстежень
вищевказаної квартири від 20.06.2012р. і
1.04.2013р. (а.с.15,57) залито стелю і стіни в
житловій кімнаті з пошкодженням
ламінату,- залито стелю і стіни у ванній
кімнаті, в туалеті, коридорі та
пошкоджено ламінат в коридорі, що
залиття сталось із квартири НОМЕР_1, яка
поверхом вище та з вини ОСОБА_5

Судом встановлено, що згідно до
звітів про оцінку майна з додатками від
14.07.2012р. і 03.04.2013р. вартість
матеріальних витрат, які покривають
збитки в квартирі на вул. АДРЕСА_2 за
наслідками її залиття в лютому 2012р. і в
березні 2013р., становить 3 900 грн.

Відповідно до ст.ст. 151, 156 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру, члени їх сімей
зобов`язані дбайливо ставитись до
квартири, забезпечувати її
схоронність, проводити за свій
рахунок поточний і капітальний ремонт.
Згідно зі ст. 190 ЖК України, громадяни,
які заподіяли шкоду жилим будинкам,
жилим приміщенням, інженерному
обладнанню зобов`язані відшкодувати
заподіяну шкоду.

Відповідно ч.1 ст. 317 ЦК України
власникові належить права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ч.5 ст. 319 ЦК України власник не
може використовувати право власності
на шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі.

У відповідності до ст. 1190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим. За заявою
потерпілого суд може визначити
відповідальність осіб, які спільно
завдали шкоди, у частці відповідно до
ступеня їхньої вини.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України та інших норм
законодавства, моральна (немайнова)
шкода це втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахування інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні
мотиви.

Відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні,
в якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат
(їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Такими мотивами слід вважати
втрати немайнового характеру,
викликані залиттям квартири,
пошкодження майна.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не
пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди,
якщо доведе, що остання заподіяна не
з її вини.

Наявність моральної шкоди
доводиться позивачем, який зазначає,
які моральні страждання та у зв»язку із
чим він поніс та чим обґрунтовується
розмір компенсації. Наведені докази
підтверджуються документами,
свідченнями та іншими матеріалами
справи, вказують на наявність всіх
загальних умов відповідальності за
завдану моральну шкоду.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з висновком Городоцького
районного суду Львівської області в
частині стягнення моральної шкоди.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_2 суд врахував, що розмір
спричинених ОСОБА_2 матеріальних
збитків через залиття відповідачем
його квартири становить 3 900 грн. та
прийшов до висновку, що через залиття
квартири позивача в лютому 2012р. і в
березні 2013р., він мав душевні
страждання, тривогу та незручності в
побуті, а отже, що йому заподіяно
моральну (немайнову) шкоду в розмірі 1500
грн, і що така заподіяна відповідачем
ОСОБА_5 яку він повинен відшкодувати.

Однак стягуючи з ОСОБА_5 в користь
ОСОБА_2 3 900грн. матеріальної шкоди, 1500
грн. моральної шкоди, суд першої
інстанції в повному обсязі не врахував
вимоги статті 1190 ЦК України та
положення вищезазначених роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України.

Колегія суддів вважає, що
районний суд не врахував ті обставини,
що власником квартири АДРЕСА_2 є
ОСОБА_4, яка також повинна нести
відповідальність та відповідачем
ОСОБА_5 визнано моральну шкоду в
розмірі 3000 гривень, тому рішення
районного суду підлягає до скасуванню
та ухваленню нового рішення.

Ухвалюючи нове рішення про часткове
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів вважає обґрунтованими
вимоги в частині солідарного стягнення
з відповідачів моральної та
матеріальної шкоди з врахуванням
залиття, тривалості незручностей
пов»язаних з залиттям, вимушених змін у
щоденному житті.

З врахуванням вищенаведеного
колегія суддів вважає, що слід
солідарно стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 3 900 грн. матеріальної
шкоди та 3000 грн. моральної (немайнової)
шкоди

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст..ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 13 травня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити частково та
стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в
користь ОСОБА_2 3 900 грн. матеріальної
шкоди та 3000 грн. моральної (немайнової)
шкоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий
/підпис/

Судді
/підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Струс Л.Б.