Справа № 2-2304/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 грудня 2013 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Матіко Я.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Ужгородської міської ради про
повернення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з зазначеною
позовною заявою, мотивуючи її тим, що
рішенням ІV сесії V скликання
Ужгородської міської ради №621 від 5
лютого 2008 року йому було надано у
приватну власність земельну ділянку в
районі АДРЕСА_1, площею 0,0862 га поз.260.
Згідно п.8 даного рішення зобов'язано
громадян створити товариства
забудовників для централізованого
розвитку інфраструктури за рахунок
коштів забудовників. Тут же зазначено,
що «документи, що посвідчують право
власності на земельну ділянку, видати
членам створеного товариства.»

02 грудня 2008 року ним через Закарпатську
філію банка «Хрещатик» було
перераховано суму 21550,00 грн., з
призначенням платежу «внесення коштів
на розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури АДРЕСА_1 від
ОСОБА_1». 21 січня 2009 року йому видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №462291, згідно
якого йому на праві власності фактично
передано земельну ділянку площею 0,0801
га

В кінці 2010 року йому стало відомо про
те, що ОСОБА_4 через газету «РІО» визнав
ці платежі незаконними і закликав
громадян звертатися до Ужгородської
міської ради про повернення вказаних
коштів.

Окрім того, позивач зазначає, що кошти
на розвиток інфраструктури
відраховуються замовниками на
підставі постанови КМ України «Про
встановлення граничного розміру
коштів замовників, що залучаються для
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населених
пунктів» від 24.01.2007 p. №40, яка втратила
чинність на підставі постанови KM
України №415 від 28.04.2009 р.) Розмір
відрахування залежить від вартості
будівництва, однак мова про вартість
будівництва при оформленні та
отриманні державного акту на право
приватної власності на землю не
йдеться.

В судовому засіданні представник
позивач ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав та просив суд винести
рішення, яким відшкодувати його
довірителю ОСОБА_1 за рахунок
Ужгородської міської ради з місцевого
бюджету нанесену йому шкоду в розмірі
21550, грн. та судові витрати. Проти
винесення заочного рішення не
заперечує.

Представник відповідача Ужгородської
міської ради у судове засідання не
з'явився повторно, хоча про час і місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно і належним чином, про причини
не явки суд не повідомив, заяву про
розгляд справи без його участі не
подавав, а тому суд в порядку ст. 169 ч.4
ЦПК України, вважає, що справу слід
вирішити на підставі наявних у ній
доказів та постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані докази, суд приходить
до наступних висновків:

Рішенням IV сесії V скликання
Ужгородської міської ради від 05.02.2008р.
№621 ОСОБА_1 була надана у приватну
власність земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в районі АДРЕСА_1
площею 0,0862 га (поз.260).

Пунктом 8 даного рішення зобов'язано
громадян створити товариства
забудовників для централізованого
розвитку інфраструктури за рахунок
коштів забудовників. Документи, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, видати членам
створеного товариства

Судом встановлено, що товариство
створено забудовників не було, однак
для оформлення державного акту на
право власності на земельну ділянку
відповідачем було зобов'язано ОСОБА_1
здійснити переплату до бюджету міста
коштів на розвиток інженерних мереж з
розрахунку 25,00грн. за один квадратний
метр протягом 30 календарних днів
згідно із рішенням Ужгородської
міської ради від 23.11.2006р. №99 «Про умови
надання земельних ділянок для
індивідуального житлового
будівництва».

На виконання такої вимоги, 02 грудня 2008
року ОСОБА_1 через Закарпатську філію
ВАТ «Хрещатик» було перераховано суму
в розмірі 21550,00 грн. з призначенням
платежу «внесення коштів на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури АДРЕСА_1 від ОСОБА_1».

21 січня 2009 року ОСОБА_1 видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ №462291, який
зареєстрований в Книзі реєстрації
державних актів на право на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за
№-116, згідно якого позивачу
на праві власності фактично передано
земельну ділянку площею 0,0801 га.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення Ужгородської міської ради від
23.11.2006р. №99 «Про умови надання
земельних ділянок для індивідуального
житлового будівництва», яким
встановлені обов'язкові умови при
вирішенні питань про надання у
приватну власність громадянам
земельних ділянок для індивідуального
житлового будівництва, постановою
Ужгородського міськрайонного суду від
7 квітня 2009 року по справі №2а-79/09, яка
набрала законної сили, було визнано
незаконним та скасовано.

Даною постановою встановлено, що всі
питання, пов'язані з виготовленням
будь-яких технічних умов будівництва
житлового будинку на земельній ділянці
та пов'язані з цим витрати, в т.ч. і
сплата коштів замовників, що
залучаються для розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населених пунктів
згідно постанови КМ України «Про
встановлення граничного розміру
коштів замовників, що залучаються для
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населених
пунктів» від 24.01.2007 p. №40, повинні
вирішуватися вже після отримання у
власність земельної ділянки, а не при
вирішенні питання її надання.

Аналізуючи в сукупності зібрані
докази, суд приходить до переконання,
що зобов'язання Ужгородською міською
радою позивача сплатити кошти на
розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфрастуктури АДРЕСА_1, до
моменту оформлення ним права власності
на земельну ділянку, яка знаходяться за
вказано адресою, було безпідставним.

Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може
бути примушена до дій, вчинення яких не
є обов'язковим для неї.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Одним із способів такого
захисту є відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди (ст.15 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.1214 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе без достатньої правової
підстави, зобов'язана відшкодувати всі
доходи, які вона одержала або могла
одержати від цього майна з часу, коли ця
особа дізналася або могла дізнатися
про володіння цим майном без
достатньої правової підстави.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги, що Ужгородська міська рада
після скасування постановою
Ужгородського міськрайонного суду від
07.04.2009 року по справі №2а-79/09 рішення
Ужгородської міської ради від 23.11.2006р.
№99 «Про умови надання земельних
ділянок для індивідуального житлового
будівництва», на підставі якого ОСОБА_1
перераховано на рахунок відповідача
кошти на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфрастуктури АДРЕСА_1 в розмірі 21550,0
грн., використовує ці кошти без
достатніх правових підстав, суд
приходить до висновку, що позовна заяву
ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає до
задоволення.

У відповідності до ст.88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь ОСОБА_1 сплачене ним при
зверненні до суду державне мито в
розмірі 215,20 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 14, 60, 208, 209, 224, 226, 227,
233, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Ужгородської міської ради
за рахунок місцевого бюджету на
користь ОСОБА_1 перераховані ним на
рахунок Ужгородської міської ради з
призначенням платежу «внесення коштів
на розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфрастуктури АДРЕСА_1 від
ОСОБА_1» грошові кошти в розмірі 21550,0
грн.

Стягнути з Ужгородської міської ради
за рахунок місцевого бюджету на
користь ОСОБА_1 сплачене державне мито
в розмірі 215,20 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Микуляк П.П.