Справа № 1327/3433/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/2629/13
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Каблака П.І.,

суддів: Курій Н.М.,, Крайник Н.П.,

з участю секретаря: Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 26 грудня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення 10720 грн. боргу,

в с т а
н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3 В
апеляційній скарзі зазначає, що
поступлення коштів на рахунок
відповідача підтверджується рішенням
Галицького РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській
області, прийнятого внаслідок
перевірки в порядку ст. 97 КПК України -
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 25.11.2011 року, в
якій зафіксовано факт, що пластикова
карточка «Мастеркард» належала ОСОБА_4
і тільки він міг зняти кошти з неї. На
думку апелянта, суд взяв до уваги усні
пояснення відповідача та його
представника, які ґрунтуються на
припущеннях і не підтверджені жодними
доказами. Про наявність договірних
відносин між сторонами свідчать копії
чеків про перерахунок коштів на
банківську картку, що належить
відповідачу. Враховуючи наведені
обставини, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задоволити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України, на яку
посилається апелянт, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної особи або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної особи або юридичної
особи, відшкодовуються в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27. 03.1992 року з подальшими змінами «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що відповідно до статтей 440 і
450 ЦК України шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причиновий зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки -
незалежно від наявності вини.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районним судом дана правильна
оцінка доказам, що містяться у справі, а
саме - квитанціям про перерахунок
грошових коштів на картку відповідача
(а.с.4), постанові про відмову в
порушенні кримінальної справи, яка
набрала законної сили (а.с.5), відповіді
Львівської обласної дирекції АБ
«Укргазбанк» від 15.12.2012 року (а.с.44),
відповіді з ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»
від 07.12.,2012 року (а.с.46) та відповіді з ПАТ
«Кредобанк» від 10.12.2012 року. Зазначені
докази не підтверджують виникнення
договірних відносин між сторонами, а
також не підтверджують факт заподіяння
позивачу матеріальної шкоди з вини
саме відповідача. Відсутній також
причиновий зв'язок між діями
відповідача, неправомірність яких не
була доведена з наслідками, що
наступили (втрата позивачем грошових
коштів).

Згідно вимог ч. 2 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Разом з тим, ОСОБА_3 в доводах
апеляційної скарги, не зазначив та не
долучив жодних інших належних та
допустимих доказів в засіданні
апеляційної інстанції, що
підтверджують його позовні вимоги,
таких не встановила і колегія суддів.
Факт пересилання грошей, відповідач не
оспорює, будь-яких доказів, що даними
коштами розпорядився саме ОСОБА_4 у
справі немає.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, подані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Судом першої інстанції прийнято
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального закону,
а тому колегія суддів не вбачає підстав
для його скасування.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч.1 ст. 307, п.1 ч. 1
ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 26 грудня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ухвалою законної
сили.

Головуючий:
Каблак П.І.

Судді:
Курій Н.М.

Крайник Н.П.