Справа № 271/199/13-ц
Провадження 2/271/391/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2013 року
Червоногвардійський районний суд м.
Макіївки у складі:

Головуючого судді
Кононихыної Н. Ю.

При секретарі
Кулініч Н. О.

За участю позивача ОСОБА_1

Представника позивача адвоката
ОСОБА_2

Представника відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Макіївці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області, Державного
підприємства «Макіїввугілля» «
про стягнення сум за обід після
поховання чоловіка, про стягнення
моральної шкоди, сум на
санаторно-курортне лікування , сум
матеріальної шкоди , сум на
проведення ремонту, звільнення від
обов’язку та стягнення збитків
завданих порушенням зобов’язання, »
-

В С Т А Н О В И
В:

15 січня 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовною заявою , в
якій просила стягнути з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі міста
Макіївки Донецької області 500000
гривень моральної шкоди, завданої в
зв’язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_5 в
результаті нещасного випадку на
виробництві та встановлення
факту недобудови житлового
будинку,а затим стягнення суми
для приведення кімнат будинку до
житлового стану, також просила
стягнути з Державного підприємства
«Макіїввугілля» суми за
невиконання взятих зобов’язань, щодо
сприяння у встановленні огорожі,
заміни системи водопостачання, в
наданні будівельної бригади для
здійснення поточного ремонту
приміщення та надання
санітарно-курортних путівок,
посилаючись на те, що 16 грудня 2002 року
під час виконання трудових обов’язків
на шахті «Бутовська» ДП
«Макіїввугілля» загинув її чоловік
ОСОБА_5 Внаслідок смерті чоловіка
ОСОБА_1 завдано моральної шкоди,
суттєвих незворотних негативних змін,
які відбулися у її особистому житті,
вона вважає, що розмір завданої
моральної шкоди, який підлягає
стягненню з ФССН на її користь
становить 500000 гривень та слід
встановити факт того, що в будинку , в
якому вона проживає за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1 та який будував її чоловік,
- недобудовані до житлового стану три
кімнати, у зв’язку з чим просить
встановити факт, що три кімнати
знаходяться в нежитловому стані та
стягнути з ФССН 100000 гривень для
приведення трьох недобудованих кімнат
до житлового стану. Крім того, за
рішенням комісії по матеріальному
забезпеченню сім’ї загиблого шахти
«Бутовська» від 25 грудня 2002 року на
шахту було покладено зобов’язання,
частина яких відповідачем не виконані,
а саме: сприяти в ремонті допоміжного
приміщення, розташованого за адресою:
м.Макіївка-13, вул. Гризодубової, 5,
сприяти у встановленні огорожі
довжиною 150 метрів довкола будинку,
розташованого за адресою: м.Макіївка-13,
вул. Гризодубової, 5 з матеріалів сім’ї,
сприяти в заміні системи
водопостачання довжиною 20 метрів до
будинку загиблого, розташованого за
адресою: м.Макіївка-13, вул.
Гризодубової, 5 з матеріалів сім’ї, а
також сумісно з профспілковим
комітетом розглянути питання про
санаторно-курортне лікування дружини
загиблого ОСОБА_1 в порядку визначеному
діючим законодавством України при
наданні відповідних медичних
документів. Шахта відмовляється
виконувати будівельні роботи в
допоміжному приміщенні, та надавати
позивачу санаторно-курортну путівку.
Що стосується заміни водопровідної
системи та встановлення огорожі, шахта
обіцяє це зробити з матеріалів сім’ї,
але позивачу не подобається якість
виконання шахтою робіт. У зв’язку з
наведеним позивач просить звільнити
шахту від обов’язку сприяти у
встановленні огорожі та заміні системи
водопостачання, стягнувши з ДП
«Макіїїввугілля» на її користь 10000
гривень та 10000 гривень відповідно,
звільнити шахту від обов’язку надати
санаторно-курортну путівку на стягнути
з ДП «Макіїїввугілля» 200000 гривень на її
користь, звільнити шахту від обов’язку
сприяти в ремонті допоміжного
приміщення та стягнути на її користь з
ДП «Макіїїввугілля» 30000 гривень.

23.07.13 року позивач
звернулась до суду із
уточненим позовом до ФССН
Червоногвардійського району м.
Макіївки та ДП «Макіїввугілля «
,де прохала стягнути з відповідача
ФСС Червоногвардійського району
м. Макіївки 300 гр. за обід після
поховання чоловіка у грудні 2002
року, а також з ДП
«Макіївугілля» 26618 гр. на її
санаторно-курортне лікування
згідно домовленості за Протоколом
після загибелі чоловіка , 28390,75 гр.
стягнення матеріальної шкоди на
придбання їй необхідних ліків
після смерті чоловіка , 50000 гр.
моральної шкоди у зв*язку із
неналежним виконанням з боку ДП
«Макіївугілля» Протоколом
домовленостей між шахтою та
сім*єю загиблого ОСОБА_1 ,а також
82302 гр. з зв*язку із неналежним
виконанням зобов*язань з боку
шахти щодо ремонту її будинку
та підсобних приміщень ,
водопроводу, паркану у
домоволодінні

В судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала заявлені позовні вимоги,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві і уточненні до
позову, просила їх задовольнити, також
пояснила, що у зв’язку зі смертю
чоловіка ОСОБА_5, яка настала при
виконанні трудових обов’язків на
шахті «Бутовська», вона перенесла
моральні страждання, сильний нервовий
стрес. Просила суд стягнути з ФССН
моральну шкоду в розмірі 500000 гривень,
завданий в результаті загибелі
чоловіка, а також 100000 гривень на ремонт
трьох кімнат в будинку в якому вона
мешкає. Що стосується взятих
зобов’язань шахтою «Бутовською»,
пояснила, що незначну частину
матеріалів для встановлення огорожі
вона придбала, інші матеріали у неї
відсутні. Розмір компенсації за не
проведений ремонт будинку,
паркану та водопроводу сягає 82
302 гр. Позивач не бажає , щоб роботи
виконував відповідач ДП
«Макіїввугілля « , тому що ремонт
робиться повільно і неякісно, з
великим розходом матеріалів
сім*ї. В 2003 році їй шахтою була
надана путівка в санаторій «Святі
гори» та вона пройшла лікування, але
Позивач вважає, що шахта повинна
щорічно, безстроково і постійно
надавити їй санаторно-курортну
путівку, але більше путівки їй не
надавались. Просила звільнити шахту
від обов’язку надавати
санаторно-курортну путівку та стягнути
з ДП «Макіїїввугілля» 200000 гривень на її
користь , тому що вона зверталася
у турагенство для надання
путівок для лікування у 2011-2012
роках, де їй розрахували
вартість лікування у сумі 26618 гр.

Представник позивача -
ОСОБА_2, що діяв на підставі договору…,у
судовому засіданні підтримав
заявлені вимоги .

Представник відповідача
ФССН - ОСОБА_3, позов не визнала та
пояснила, що заявлені позовні вимоги
необґрунтовані, не відповідають
діючому законодавству України та
просила відмовити в їх задоволенні з
наступних підстав:

Виходячи з даних, наведених
у позовній заяві, 16.12.2002 р. чоловік
позивачки ОСОБА_5 був смертельно
травмований, про що свідчить АКТ № 68 по
формі Н-1 від 18.02.2002 р. Відділенням
відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" № 1105
від 23.09.1999 року (далі - ЗУ №1105) сім'ї
померлого було виплачено одноразову
допомогу в разі смерті потерпілого в
сумі 27 813,60 грн. Позивач ОСОБА_1 після
смерті чоловіка звернулася до
відділення із заявою про призначення
їй та сину пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві.
Відповідно до ст. 33 ЗУ № 1105 відділенням
було призначено пенсію синові
померлого, а позивачу відмовлено у
призначенні страхових виплат за
відсутності у неї такого права. У
позовній заяві позивач стверджує, що
має право на щомісячні страхові
виплати, оскільки 5 років находилась на
повному утриманні свого чоловіка у
зв'язку із поганим самопочуттям, але
ніяких доказів з цього приводу не
наводить крім красномовних слів.

Стосовно вимоги ОСОБА_1 щодо
визнання її такою, що на момент смерті
чоловіка (16.12.2002 р.) має право на
призначення та виплату щомісячних
страхових виплат та виплату
одноразової допомоги у зв'язку зі
втратою годувальника, оскільки
находилась на його утриманні та
фактично була інвалідом.

У своїй позовній заяві
позивач спирається на норми Цивільного
Кодексу України. Цивільний кодекс
України набув чинності 011.01.2004 року. У
прикінцевих положеннях кодексу
визначається, щодо відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
Кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Виходячи з норми ст 999
Цивільного кодексу України, до
відносин, що випливають із
обов'язкового страхування,
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства. Таким
чином при розгляді справи по суті
пріоритет мають спеціальні закони, що
регулюють правовідносини по
загальнообов'язковому соціальному
страхуванню, а саме страхування від
нещасного випадку на виробництві. За
таких обставин питання про
встановлення права позивача на
отримання щомісячних страхових виплат
та одноразової допомоги у зв'язку із
втратою годувальника повинно
розглядатися у рамках Закону України №
1105.

З 01.04.2001 року набрав чинності
ЗУ № 1105. ОСОБА_6, відповідно до
Конституції України та основ
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві.
Відповідно до ст. 33 ЗУ № 1105 разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) мають непрацездатні
особи, які перебували на уЗ триманні
померлого або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина померлого, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після його
смерті.

Такими непрацездатними
особами є: - діти, які не досягли 16 років;
діти з 16 до 18 років, які не працюють, або
старші за цей вік, але через вади
фізичного чи розумового розвитку самі
не спроможні заробляти; діти, які є
учнями, студентами (курсантами,
слухачами, стажистами) денної форми
навчання — до закінчення навчання, але
не більш як до досягнення ними 23 років;

- жінки, які досягли 55
років, і чоловіки, які досягли 60 років,
якщо вони не працюють;

- інваліди — члени сім'ї
потерпілого на час інвалідності;

- неповнолітні діти, на
утримання яких померлий виплачував або
був зобов'язаний виплачувати аліменти;

- непрацездатні особи,
які не перебували на утриманні
померлого, але мають на це право. Право
на одержання страхових виплат у разі
смерті померлого мають також дружина
(чоловік) або один з батьків померлого
чи інший член сім'ї, якщо він не працює
та доглядає дітей, братів, сестер або
онуків потерпілого, які не досягли
8-річного віку.

Пенсія у разі смерті
годувальника призначається і
виплачується згідно із законодавством.

Отже в даному випадку згідно
норм ЗУ № 1105 ОСОБА_1 на момент смерті
потерпілого була працездатна, не
досягла 55-річного віку та не доглядали
дітей, братів, сестер чи онуків
потерпілого, які не досягли 8-річного
віку. Факт непрацездатності був
встановлений вже після смерті
чоловіка, а саме 11.02.2003 р., на що вказує і
сама позивачка у своєму позові. Саме
тому також вважаємо проведення
судово-медичної експертизи для
встановлення стану здоров'я позивача
на 16.12.2002 року недоцільним. Таким чином
також не має права позивача і на
отримання одноразової допомоги у
зв'язку з втратою годувальника. Така
одноразова допомога відділенням була
надана сім'ї загиблого, згідно ч. 7 ст. 34
та ст 33 ЗУ № 1105.

Стосовно вимоги позивача
щодо відшкодування моральної шкоди в
розмірі 500000 грн. у зв'язку зі смертю
чоловіка. Законом України № 717 від
23.02.2007 року "Про внесення змін до Закону
України про загальнообов'язкове
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
20 березня 2007 року, виключено дію абзацу
четвертого статті 1 (в частині
відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей,
підпункту "е" пункту 1 частини першої
статті 21, частини третьої статті 28 та
частини третьої статті 34 Закону № 1105
Саме виключені статті цього Закону
регламентували порядок відшкодування
потерпілим на виробництві сум
моральної шкоди. Тобто з моменту
набрання чинності Закону "Про внесення
змін до Закону України про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" немає правових підстав
для стягнення суми моральної шкоди з
Фонду ССНВ на підставі Закону № 1105

Рішенням Конституційного
Суду України від 08 10.2008р. у справі щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень Закону
України № 717, якими скасовується право
потерпілих на виробництві громадян на
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди за рахунок Фонду, встановлено, що
саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено. Оскільки статтею 1167
Цивільного кодексу України та статтею
2371 Кодексу законів про працю України їм
надано право відшкодовувати моральну
шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця). Встановлений
законодавцем розподіл обов'язків щодо
відшкодування моральної шкоди
потерпілим на виробництві від
нещасного випадку та професійних
захворювань не суперечить вимогам
статті 22 Конституції України.

Відповідно до ст.21 редакції
Закону № 1105, що діяла на момент
загибелі чоловіка позивачки (саме
момент загибелі і є моментом зазнання
позивачкою моральної шкоди) Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків здійснюються,
відшкодовуються соціальні послуги та
виплати. У разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку.
Згідно ч.І ст.21 Закону № 1105 своєчасно та
в повному обсязі відшкодовується
шкода, заподіяна працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я або
в разі його смерті, виплачується йому
або особам, які перебували на його
утриманні. Одним із видів таких виплат
є грошова сума за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому. Розмір такої моральної
шкоди встановлюється в судовому
порядку відповідно до втрати відсотку
професійної працездатності
потерпілим. За моральну шкоду родичам у
зв'язку із загибелю потерпілого не
йдеться. Також ст. 28 Закону № 1105
регламентувала порядок виплати
моральної шкоди у такому контексті; "За
наявності факту заподіяння моральної
шкоди потерпілому провадиться
страхова виплата за моральну шкоду". Ч.З
ст.34 Закону № 1105 вказує, що моральна
(немайнова) шкода, заподіяна умовами
виробництва, яка не спричинила втрати
потерпілим професійної
працездатності, відшкодовується
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків за заявою
потерпілого з викладом характеру
заподіяної моральної (немайнової)
шкоди та за поданням відповідного
висновку медичних органів. Відповідно
ч.7 ст.34 Закону № 1105 у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання
виплачується одноразова допомога сім'ї
померлого, відшкодовауються витрати на
поховання, призначаються щомісячні
страхові виплати особам, що мають таке
право. Вказаний перелік виплат та
послуг є вичерпним. Закон № 1105 в
жодному разі не регламентував та не
регламентує на даний момент виплату
моральної шкоди родичам померлих.

Крім того позивач не мала
права на отримання такої страхової
виплати згідно ст. 33 ЗУ №
1105.

Що стосується вимоги
позивача про стягнення грошових коштів
з відділення на користь ОСОБА_1 в
розмірі 100 000 грн. для закінчення
ремонту у 3-х кімнатах будинку
померлого чоловіка. Розділ III ЗУ № 1105
встановлює обов'язки Фонду. Перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
визначений у ст. 21 ЗУ № 1105 є вичерпним,
стосується соціальних послуг, які
потребує сам потерпілий на
виробництві, та страхових виплат
потерпілому та особам, які мають на це
права відповідно до ст. 33 ЗУ № 1105. Не має
жодної норми закону, яка б
регламентувала обов'язок та порядок
відшкодування Фондом збитків на ремонт
оселі особам сім'ї, де людина померла на
виробництві.

Що стосується вимоги
позивача про відшкодування витрат на
проведення обіду після
поховання загиблого чоловіка з
відділення на користь ОСОБА_1 в розмірі
300,00 грн. - у задоволенні даної
вимоги слід відмовити . Рішенням
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки від 12.05.2005 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення ВД ФССНВ в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки та ДП "Макіїввугілля" про
стягнення страхових сум, стягнення
витрат на проведення поховального
обіду, стягнення моральної шкоди було
відмовлено у повному обсязі. Таке
рішення набрало законної сили.

На підставі
вищевикладеного, зважаючи на повну
необґрунтованість позовних вимог
необхідно відмовити у задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі

Представник ДП
«Макіїввугілля» - ОСОБА_4 в судовому
засіданні визнала ті обставини, що
після загибелі ОСОБА_5 при виконанні
трудових обов’язків на шахті
«Бутовська», шахта взяла на себе
зобов’язання по матеріальній
допомозі сім*ї загиблого працівника
шахти - електрослюсаря ОСОБА_5
згідно Протоколу засідання
спеціальної комісії, а саме: сприяти в
ремонті допоміжного приміщення,
розташованого за адресою: м.Макіївка-13,
вул.Гризодубової, 5, сприяти у
встановленні огорожі довжиною 150
метрів довкола будинку, розташованого
за адресою: м.Макіївка-13, вул.
Гризодубової, 5 з матеріалів сім’ї,
сприяти в заміні системи
водопостачання довжиною 20 метрів до
будинку загиблого, розташованого за
адресою: м.Макіївка-13, вул.
Гризодубовох, 5 з матеріалів сім’ї, а
також сумісно з профспілковим
комітетом розглянути питання про
санаторно-курортне лікування дружини
загиблого ОСОБА_1 в порядку визначеному
діючим законодавством України при
наданні відповідних медичних
документів. Представник відповідача
в судовому засіданні пояснила, що

ремонт системи водопостачання та
встановлення огорожі виконано
частково , оскільки Позивачем не
виконані необхідні умови – не надані
матеріали. У випадку надання
необхідних матеріалів ці зобов’язання
будуть виконані силами підприємства.
Вирішення питання, щодо надання
санаторно-курортного лікування було
розглянуто, та Позивачу була надана
путівка в санаторій «Святі гори» , яка
нею була використана в 2003 році.
Поточний ремонт допоміжного
приміщення у домоволодінні сім*ї
проводився шахтою, а саме ремонт даху,
штукатурка та затірка стін, виклеєні
шпалери у житлових приміщеннях ,
але Позивачка наполягає на
капітальному ремонті будинку , що є
безпідставним. Тому представник
позивача просила в задоволенні позову
відмовити, оскільки вимоги
безпідставні , не ґрунтуються на
вимогах закону, а крім того - розмір
компенсації не доведені належними
доказами.

Вислухавши пояснення сторін
та їх представників, вивчивши
матеріали справи та дослідивши надані
докази, суд у межах заявлених позовних
вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив
наступне.

Рішенням
Червоногвардійського районного суду
м.Макіївки від 12 травня 2005 року
встановлено, що 16 грудня 2002 року при
виконанні трудових обов’язків на
шахті «Бутовська» ДХК «Макіїввугілля»
в результаті нещасного випадку загинув
ОСОБА_5, з яким Позивач перебувала у
зареєстрованому шлюбі. За результатами
розслідування був складений акт Н-1 №68
від 18.12.2002 року. Згідно постанови №30н
від 21.01.2003р. (а.с.76-78).

Законом України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999р. №1105
відшкодування Фондом моральної шкоди
членам сім’ї загиблого на виробництві
та сум на ремонт будинку не
передбачено. Таким, чином вимоги
позивача, щодо стягнення моральної
шкоди у розмірі 500000 гр. , завданої у
зв’язку зі смертю чоловіка ОСОБА_5 та
коштів на ремонт будинку у розмірі
10000 гр. з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі міста
Макіївки Донецької області не
ґрунтуються на вимогах закону та
задоволенню не підлягають.

Згідно п.2.3, 2.4, 2.6, 2.9
Протоколу засідання комісії по
матеріальному забезпеченню сім’ї
загиблого 16.12.2002р. працівника шахти
«Бутовська» ДП ДХК «Макіїввугілля»
ОСОБА_5 від 25.12.2002р. адміністрація шахти
зобов’язалась сприяти в ремонті
допоміжного приміщення
домоволодіння, розташованого за
адресою: м.Макіївка-13, вул.Гризодубової,
5, сприяти у встановленні огорожі
довжиною 150 метрів довкола будинку,
розташованого за адресою: м.Макіївка-13,
вул. Гризодубової, 5 з матеріалів
сім’ї, сприяти в заміні системи
водопостачання довжиною 20 метрів до
будинку загиблого, розташованого за
адресою: м.Макіївка-13, вул.
Гризодубовох, 5 з матеріалів сім’ї, а
також сумісно з профспілковим
комітетом розглянути питання про
санаторно-курортне лікування дружини
загиблого ОСОБА_1 в порядку визначеному
діючим законодавством України при
наданні відповідних медичних
документів.

Відповідно до ст.509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Ст. 526, 610 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.613, 614, 621 ЦК України
кредитор вважається таким, що
прострочив, якщо він не вчинив дій, що
випливають із суті зобов'язання, до
вчинення яких боржник не міг виконати
свого обов'язку. Якщо кредитор не
вчинив дії, до вчинення яких боржник не
міг виконати свій обов'язок, виконання
зобов'язання може бути відстрочене на
час прострочення кредитора. Особа є
невинуватою, якщо вона доведе, що вжила
всіх залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. У разі
невиконання боржником для кредитора
певної роботи кредитор має право
виконати цю роботу власними силами або
доручити її виконання третій особі і
вимагати від боржника відшкодування
збитків, якщо інше не встановлено
договором, актами цивільного
законодавства або не випливає із суті
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК
України, обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Ст. 59 ч.2
ЦПК України встановлено, що обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Зобов’язання ДП
«Макіїввугілля» сприяти у
встановленні огорожі довкола будинку
та у заміні системи водопостачання до
будинку загиблого, розташованого за
адресою: м.Макіївка-13, вул.
Гризодубової , 5 з матеріалів сім’ї
невиконанні, оскільки Позивачем не
надані будівельні матеріали, що
позивач і підтвердила у судовому
засіданні. Власними силами Позивача
ця робота не виконана та її виконання
не доручалось третім особам. Наведені
обставини визнані сторонами в судовому
засіданні.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що відповідач ДП
«Макіїввугілля» не міг виконати свого
обов’язку, щодо сприяння у
встановленні огорожі довкола будинку
та у заміні системи водопостачання до
придбання будівельних матеріалів
Позивачем, тобто не порушував цих
зобов’язань, Позивачем не надано
доказів, що ця робота виконана саме
Позивачем чи третіми особами, крім того
не доведений розмір збитків, а тому
позовні вимоги в частині звільнення
шахти від обов’язку сприяти у
встановленні огорожі та заміні системи
водопостачання, стягнувши з ДП
«Макіїїввугілля» на користь Позивача
10000 гривень та 10000 гривень відповідно
задоволенню не підлягають, як такі, що
не ґрунтуються на вимогах закону, а
крім того, не доведені належними
доказами.

.Напроти , у судовому
засіданні на підставі акту від
30.09.13 року шахтної комісії,а
також показань свідка ОСОБА_7,яка
була начальником
будівельного цеху шахти
«Бутовська», - встановлено ,що силами
працівників шахти у підсобному
приміщенні домобудування ОСОБА_1
проведена зміна покрівлі у
підсобному приміщенні, проведена
штукатурка фасада стін , покраска
стін, дверей з матеріалів шахти ,
проведена покраска паркана ,
викрашені опори і труби газоводу
, проведена відмостка вкруг
будівлі по вул.. Гризодубової ,5 у
м. Макіївці , все ж проведена заміна
труби водоводу від центральної
труби до вводу у будинок з
матеріалу шахти , але будівля не
підключена до водопостачання , як
це повинна була виконати сама
позивачка , проведена зміна обоїв у
двох-етажному будинку, проведена
покраска дверей та вікон у
будинку , у котельні будинку
проведена заміна кахлів , а також
окраска вікон , дверей та
долівки .

Тож позивачем не надано
доказів порушення відповідачем ДП
«Макіїїввугілля» зобов’язання, щодо
сприяння в ремонті допоміжного
приміщення, тому позовні вимоги
звільнити шахту від обов’язку сприяти
в ремонті допоміжного приміщення та
стягнути на з ДП «Макіїїввугілля» 30000
гривень задоволенню не підлягають

По тим же підставам
слід відмовити у стягненні з ДП
«Макіїввугілля» 82302 гр. за
невиконання зобов*язання щодо
ремонту допоміжного приміщення,
будинку, водоводу, паркану .

Також сторонами визнана та
обставина, що в 2003 році ОСОБА_1
проходила лікування в санаторії «Святі
гори» по санаторно-курортній путівці
наданої ДП «Макіїввугілля». Доводи
Позивача, з приводу того, що
санаторно-курортне лікування повинно
надаватись ОСОБА_1 щомісячно та
безстроково, суд не приймає до уваги,
оскільки ця обставина не була доведена
позивачем у судовому засіданні.
Таким чином, позовні вимоги про
звільнення шахти від обов’язку надати
санаторно-курортну путівку на стягнути
з ДП «Макіїїввугілля» 100000 гривень і
26618 гривень на користь Позивача не
випливають із суті зобов’язання, не
відповідають вимогам закону, а також не
доведені належними доказами.

У судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 також прохала
стягнути з ДП «Макіївугілля « 28390,75
гр. у зв*язку із її лікуванням,
її здоров*я стало зовсім поганим
після смерті чоловіка ,у загибелі
якого винне підприємство шахті
«Бутовська «, вона стала інвалідом
2 гр. безстроково у зв*язку із
психічним захворюванням . Але
суд відмовляє у задоволенні
даної частини позовних вимог ,
тому що у судовому засіданні
не встановлено причинного зв*язку
між винними діями шахти, смертю
ОСОБА_5 і встановленням його
дружині спочатку 3 гр.
інвалідності 11.02.03 року ,а затим 2
гр. інвалідності 22.06.05 року у
зв*язку із психічним
захворюванням . Крім того ,
позивач надала до суду чеки для
придбання ліків на суму 28390 ,75 гр.
, але не довела необхідність
вживання цих ліків,а також факт
призначення вказаного лікування
саме лікарями від певного
захворювання, виникнення якого б
знаходилося у прямому
причинному зв*язку із смерт ю
чоловіка та діями шахти . Тому у
даній частині позову слід
відмовити .

Крім того , позивач
ОСОБА_5 С, Б. звернулася у суд із
позовом про стягнення 50000 гр. з
ДП «Макіїввугілля» у зв*язку із
невиконанням з боку підприємства
шахти «Бутовською» зобов*язань
згідно Протоколу спеціальної
комісії у зв*язку із смертю
чоловіка. Але у судовому засіданні
з боку позивача не доведений
самий факт невиконання з боку
шахти своїх зобов*язань , не
доведений розмір моральної шкоди
та факт її спричинення . Самі
загальні і психічні захворювання
позивача ще не є підставою для
стягнення вказаної моральної
шкоди і не знаходяться у
причинному зв*язку із невиконання
зобов*язань з боку шахти .

Що стосується вимоги
позивача про відшкодування витрат на
проведення обіду після
поховання загиблого чоловіка з
відділення на користь ОСОБА_1 в розмірі
300,00 грн. - у задоволенні даної
вимоги слід відмовити . Рішенням
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки від 12.05.2005 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення ВД ФССНВ в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки та ДП "Макіїввугілля" про
стягнення страхових сум, стягнення
витрат на проведення поховального
обіду, стягнення моральної шкоди було
відмовлено у повному обсязі. Таке
рішення набрало законної сили. Щодо
теперішніх - як суд вважає –
тотожних позовних вимог - то
позивач їх не обґрунтувала , не
вказала з яких конкретних витрат
вони складаються , на що саме
витрачені кошти . Крім того ,
позивач не надає жодних доказів витрат
на проведення даного обіду (розрахунок,
чеки, тощо). Відповідно до п.23 ч.І ст.205
ЦПК України провадження у справі в
частині, стосовно якої набрали
законної сили рішення суду,
постановлені з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав закривається.

На підставі
вищевикладеного, зважаючи на повну
необґрунтованість інших позовних
вимог необхідно відмовити у
задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 у
повному обсязі

ОСОБА_1 є інвалідом 2
групи. (а.с.12,13), тому судові витрати
відповідно до ст.88 ЦПК України
відносяться на рахунок держави.

На підставі
вищевикладеного, керуючись ст. ст. 23,
509 , 526, 610 , 613, 614, 621 Цивільного
кодексу України, ст.. 5,10,60,212-215 ЦПК
України , суд,

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області, Державного
підприємства «Макіїввугілля» « про
стягнення сум за обід після
поховання чоловіка, про стягнення
моральної шкоди, сум на
санаторно-курортне лікування , сум
матеріальної шкоди , сум на
проведення ремонту, звільнення від
обов’язку та стягнення збитків
завданих порушенням зобов’язання,
»– відмовити.

Провадження за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області « про
стягнення сум за обід після
поховання чоловіка » - закрити .

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

СУДДЯ