Справа №327/331/13-ц
Провадження №2/327/142/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2013
року

смт. Розівка

Розівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового
засідання Захаренко А.В.,

за участі прокурора Редьки
М.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі Розівського
районного суду Запорізької області
цивільну справу за позовом прокурора
Куйбишевської міжрайонної прокуратури
Запорізької області (далі – прокурор) в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Вишнюватської сільської ради
Розівського району Запорізької
області (далі – Вишнюватська сільська
рада) про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку
спадкування, третя особа без
самостійних вимог – відділ Державного
земельного агентства у Куйбишевському
районі Запорізької області (далі –
відділ Держземагентства), -

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2013 року прокурор в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1, яка перебуває в
Комунальному закладі «Бердянська
загальноосвітня школа-інтернат 1-3
ступенів» Запорізької обласної ради на
повному державному забезпеченні з 27
жовтня 2010 року, звернувся із
зазначеним позовом до суду, в якому
вказав, що 12 грудня 2007 року помер батько
неповнолітньої – ОСОБА_2, після смерті
якого залишилося спадкове майно у
вигляді земельної ділянки площею 7,03 га,
розташованої на території
Вишнюватської сільської ради
Розівського району Запорізької
області. Неповнолітня ОСОБА_1 у
встановленому законом порядку
звернулась до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті батька, однак нотаріус
відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а
саме у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на спірну земельну
ділянку через відсутність
правовстановлюючого документа, а саме,
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку, який за
життя померлим ОСОБА_2 було втрачено, а
також через відсутність витягів з
Державного земельного кадастру та з
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земельної ділянки.
Посилаючись на відсутність можливості
отримати дублікат державного акту,
прокурор прохає суд визнати за ОСОБА_1
право власності на 1/3 частку спірної
земельної ділянки в порядку
спадкування.

В судовому засіданні прокурор Редька
М.В. підтримав вимоги, заявлені в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 по тих
підставах, які були викладені в
позовній заяві, надавши відповідні
пояснення, позов прохав задовольнити.

Представник Вишнюватської сільської
ради, як відповідача у справі, надав до
суду письмове клопотання з проханням
розглянути справу без його участі. Крім
того, представник відповідача
письмово повідомив судові про те, що
сільська рада позов визнає та не
заперечує проти його задоволення.

Виходячи з наведеного, а також положень
ч.2 ст.158 Цивільного процесуального
кодексу України (далі – ЦПК України),
суд вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні судового
засідання за відсутності представника
відповідача –Вишнюватської сільської
ради.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Представник третьої особи без
самостійних вимог - відділу
Держземагентства був повідомлений
належним чином про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з’явився,
причини своєї неявки судові не
повідомив, клопотань про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
без його участі не заявив. За таких
обставин розгляд справи проведено
судом за відсутності представника
третьої особи, що не суперечить
положенням статті 169 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення прокурора,
з’ясувавши позицію відповідача по
справі, дослідивши наявні в матеріалах
справи дані та докази, надавши їм
належну оцінку, вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини
у справі та відповідні їм
правовідносини.

Неповнолітня ОСОБА_1 народилась 07
жовтня 1998 року в с Листвянка
Розівського району Запорізької
області, про що в Книзі реєстрації
народжень зроблено відповідний
актовий запис № 10 від 20 жовтня 1998 року.
Вказані відомості підтверджуються
свідоцтвом про її народження серії I-ЖС
№ 139789, в якому батьком ОСОБА_1 вказаний
ОСОБА_2.

З 27 жовтня 2010 року неповнолітня ОСОБА_1
перебуває у Комунальному закладі
«Бердянська загальноосвітня
школа-інтернат 1-3 ступенів»
Запорізької обласної ради на повному
державному забезпеченні.

13 серпня 2001 року на підставі рішення
Вишнюватської сільської ради народних
депутатів Розівського району
Запорізької області від 25 січня 2001 року
№ 4 ОСОБА_2 було видано державний акт
серії II-ЗП № 035534 на право приватної
власності на землю та передано у
власність земельну ділянку № 412 площею
7,03 гектарів, що розташована на
території Вишнюватської сільської
ради Розівського району Запорізької
області та призначена для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Державний акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 83.

ОСОБА_2 помер 12 грудня 2007 року в с
Підвиноградів Виноградівського району
Закарпатської області, про що в Книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис № 373 від 18
грудня 2007 року. Вказані відомості
підтверджуються свідоцтвом про його
смерть серії I-ФМ № 053347.

Згідно матеріалів спадкової справи №
96/2011, заведеної Розівською державною
нотаріальною конторою Запорізької
області до майна померлого 12 грудня 2007
року ОСОБА_2, право на спадкування
відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу
України (далі – ЦК України) мають по ?
частці:

- дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає
в ІНФОРМАЦІЯ_2;

- дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце
знаходження якої не відоме;

- дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце
знаходження якої не відоме;

- дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, що
перебуває в Комунальному закладі
«Бердянська загальноосвітня
школа-інтернат 1-3 ступенів»
Запорізької обласної ради.

ОСОБА_4 відповідно до інформації №
222/01-16 від 05 квітня 2013 року до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини не зверталась, тому
вважається такою, що не прийняла
спадщину.

Відповідно до чч.1,2 ст.1275 ЦК
України якщо від прийняття спадщини
відмовився один із спадкоємців за
заповітом чи за законом з тієї ж черги,
який має право на спадкування, частка
у спадщині, яку він мав право прийняти,
переходить до інших спадкоємців за
заповітом чи до інших спадкоємців за
законом тієї ж черги і розподіляється
між ними порівну.

Згідно ст.1268 ЦК України малолітня,
неповнолітня, недієздатна особа, а
також особа, цивільна дієздатність
якої обмежена, вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків
встановлених частинами 2-4 статті 1273
цього Кодексу.

А тому, частка у спадщині, яку мала
право прийняти ОСОБА_4, переходить до
інших спадкоємців тієї ж черги, які
прийняли спадщину, і розподіляється
між ними порівну.

В матеріалах спадкової справи відсутні
дані про усунення спадкоємців
померлого від права на спадкування.

Таким чином спадкоємцями померлого
ОСОБА_2 по 1/3 частці кожна є: ОСОБА_3, яка
прийняла спадщину відповідно до ч.1
ст.1269 ЦК України шляхом подачі заяви
про прийняття спадщини, ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, які прийняли спадщину
відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України,
оскільки на час відкриття спадщини
були малолітніми.

Постановою державного нотаріуса від 15
квітня 2013 року неповнолітній ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на частку
земельної ділянки, призначену для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Вишнюватської сільської ради
Розівського району Запорізької
області, яка залишилась після
померлого 12 грудня 2007 року ОСОБА_2.
Державний нотаріус роз’яснив, що
ОСОБА_1 може отримати свідоцтво про
право на спадщину на частку
вищевказаної земельної ділянки лише за
умови надання правовстановлюючого
документа на спірну земельну ділянку
та витягів з Державного земельного
кадастру та з технічної документації з
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов’язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено,
що право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обтяження цих прав,
їх виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

З матеріалів справи та з пояснень
прокурора вбачається, що померлим
ОСОБА_2 за життя було втрачено оригінал
державного акту серії II-ЗП № 035534 на
право приватної власності на землю.

Разом з тим, виготовлення, видача та
реєстрація державних актів
(дублікатів) з 01 січня 2013 року не
передбачена.

Згідно статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов’язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України
визначено, що право власності на землю
(земельну ділянку) набувається і
здійснюється відповідно до закону.

За правилами частини 1 ст.125, ст.126
Земельного кодексу України (далі – ЗК
України) право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документу,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Спірна земельна ділянка належала
померлому ОСОБА_2 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії II-ЗП №035534,
виданого 13 серпня 2001 року. Зазначений
державний акт зареєстровано в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 83.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов’язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим, суд враховує те, що
свідоцтво про право на спадщину – це
процесуальний нотаріальний документ,
який посвідчує перехід права власності
на майно спадкодавця до спадкоємців.

За таких обставин, неможливість
отримання дубліката державного акта
замість втраченого не позбавляє
спадкоємця ОСОБА_1 права на спадщину.

Встановлені обставини у справі сторони
визнали, їх не оспорювали, а тому згідно
з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не
підлягають доказуванню.

Беручи до уваги те, що у неповнолітньої
ОСОБА_1 виникли труднощі із оформленням
в установленому законом порядку свого
права на спадщину після смерті батька
ОСОБА_2, суд прийшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Визнання відповідачем пред’явленого
до нього позову не суперечить закону,
не порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат
позивачем не порушувалось.

Керуючись стст.182, 373, 1216, 1297 ЦК України,
стст.125, 126 ЗК України, стст.10, 11, 60, 88, 174,
209, 212-215 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позов прокурора
Куйбишевської міжрайонної прокуратури
Запорізької області в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Вишнюватської сільської ради
Розівського району Запорізької
області про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування, третя особа без
самостійних вимог – відділ Державного
земельного агентства у Куйбишевському
районі Запорізької області, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилась 07
жовтня 1998 року, в порядку спадкування
за законом право власності на спадкове
майно – на 1/3 частку земельної ділянки
№412, площею 7,03 гектарів, розташованої
на території Вишнюватської сільської
ради Розівського району Запорізької
області та призначеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що залишилась після
померлого 12 грудня 2007 року ОСОБА_2, яка
належала йому на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії II-ЗП №035534, зареєстрованого
в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю за
№83 від 13 серпня 2001 року.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції – Розівський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Т.М. Кущ

23.10.2013