Справа № 2/763/615/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2013 року Гагарінський районний
суд м. Севастополя у складі:

головуючого судді Батуріна А.С.

секретаря Рудюк М.Р.

за участі представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Гагарінського
районного суду м. Севастополя цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про визначення порядку
користування житловими приміщення
квартири та за зустрічним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про вселення,
визначення порядку користування
житловими приміщеннями квартири, -

В С Т А Н О В И В :

21.05.2012 року до суду звернуся ОСОБА_4 з
зазначеним позовом, який в подальшому
уточнив в порядку ст. 31 ЦПК України.
Так, позивач посилаючись на проживання
позивача в квартирі та понесення ним
витрат на утримання квартири, в той час
як відповідачі мешкають в окремому
будинку, просить суд визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 та
передати в користування позивача
житлову кімнату № 6 площею 21,0 м2 з
балконом, в користування відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виділити в
користування житлову кімнату № 7
площею 13,2 м2 з лоджією № 8 площею 3,0 м2,
житлову кімнату № 5 площею 17,7 м2, а також
залишити в спільному користуванні
кухню № 4 площею 10,0 м2 з балконом, туалет
№ 2 площею 1,8 м2, ванну кімнату № 3 площею
2,8 м2, коридор № 1 площею 9,7 м2. Правовими
підставами для задоволення позову
визначає положення ч. 3 ст. 358 ЦК України.

03.09.2012 року до суду звернулись ОСОБА_2,
ОСОБА_5 з зустрічним позовом, в якому
посилаючись на чинення їм з боку ОСОБА_4
перешкод в користуванні належними їм
частинами квартири, а також на незгоду
з запропонованим ОСОБА_4 порядком
користування квартирою, просять суд
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 та передати в
користування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 житлову
кімнату № 7 площею 13,2 м2 з лоджією № 8
площею 3,0 м2, житлову кімнату № 6 площею
21,0 м2 з балконом, в користування
відповідача ОСОБА_4 виділити в
користування житлову кімнату № 5
площею 17,7 м2, а також залишити в
спільному користуванні кухню № 4
площею 10,0 м2 з балконом, туалет № 2
площею 1,8 м2, ванну кімнату № 3 площею 2,8
м2, коридор № 1 площею 9,7 м2; зобов'язати
ОСОБА_4 усунути позивачам за зустрічним
позовом перешкоди в користуванні
квартирою шляхом допуску їх до
квартири та передачі їм двох
екземплярів ключів; вселити ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 до квартири АДРЕСА_1 та
зобов'язати ОСОБА_4 не чинити їм
перешкоди в користуванні квартирою.

Ухвалою від 03.09.2012 року зустрічний
позов прийнятий до спільного розгляду
разом з основним позовом.

В судове засідання позивач за основним
позовом не з'явився, в попередніх
судових засіданнях підтримав свої
позовні вимоги та заперечив проти
задоволення зустрічних позовних вимог.
Зазначив, що будь-яких претензій до
відповідача ОСОБА_5 не має, його права
цей відповідач не порушує. Не чинив
перешкод в користуванні квартирою
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Коли ОСОБА_2 приїздила
в лютому 2012 року він її не пустив
внаслідок перебування його матері у
важкому стані з метою усунення
можливості перенесення нею емоційних
переживань.

У судовому засіданні представник
позивача за основним позовом підтримав
уточнені позовні вимоги, заперечує
проти задоволення зустрічного позову в
повному обсязі в зв'язку з
необґрунтованістю позовних вимог.

Відповідач за основним позовом ОСОБА_2
в судовому засіданні заперечила проти
задоволення основного позову з тих
підстав, що будь-яким чином не порушує
прав позивача на користування
квартирою, він сам мешкає в квартирі, в
зв'язку з чим користується нею в
повному обсязі. Щодо зустрічного
позову, який підтримала, зазначає, що в
частині вимог про визначення порядку
користування квартирою її звернення з
позовом викликано необхідністю
активного захисту проти вимог позивача
за первинним позовом, вона бажає
користуватись найменшою кімнатою № 7
площею 13,2 м2 з лоджією № 8 площею 3,0 м2; в
частині вимог про усунення перешкод в
користуванні квартирою шляхом
зобов'язання відповідача не чинити
перешкоди, передачі комплекту ключів,
вселення своє звернення мотивує тим, що
ОСОБА_4 не пускає її в квартиру, в
будинку в якому вона мешкає незручно
проживати в зимовий період, так як
витрати на тверде паливо є
недоцільними. Їх дочка - відповідач
ОСОБА_5 постійно мешкає в м. Мелітополь.

Представник відповідачів за основним
позовом заперечив проти задоволення
основного позову з підстав його
необґрунтованості, так як
відповідачами його права не
порушуються, вимоги зустрічного позову
підтримав в повному обсязі з підстав в
ньому наведених.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, свідчення свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, запрошених за
клопотанням відповідача за основним
позовом, дослідивши письмові матеріали
справи, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні основного
позову та відмовити в задоволенні
зустрічного позову з наступних
підстав.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5 є власниками квартири
АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожний.

Квартира складається з коридору № 1
площею 9,7 м2, туалету № 2 площею 1,8 м2,
ванної кімнати № 3 площею 2,8 м2, кухні № 4
площею 10,0 м2, житлової кімнати № 5
площею 17,7 м2, житлової кімнати № 6
площею 21,0 м2 з балконом, житлової
кімнати № 7 площею 13,2 м2 з лоджією № 8
площею 3,0 м2.

Зазначені обставини підтверджуються
свідоцтвом про право власності,
довідкою КП БТІ ДРОНМ СМР, технічним
паспортом на квартиру.

Фактично, в спірній квартирі проживали
батьки позивача ОСОБА_4, які переїхали з
м. Москва РФ. Сторони в цей час
проживали в АДРЕСА_1. В грудні 2011 року
ОСОБА_4 переїхав мешкати в спірну
квартиру з метою допомоги своїм
батькам, які були похилого віку та
потребували за станом здоров'я
стороннього догляду. Позивач мешкає
самостійно по теперішній час.

Під час переїзду позивача до батьків
між ним та відповідачем ОСОБА_2 виник
конфлікт, на думку позивача внаслідок
ненадання допомоги з боку відповідача
та їх дітей батькам позивача, на думку
відповідача в зв'язку з перебуванням
позивача в секті. При цьому ОСОБА_2
визнає наявність непорозумінь
(складних відносин) з матір'ю позивача -
ОСОБА_9 Ці конфлікти не стосується
порядку користування набутого ними
нерухомого майна та не є предметом
спору.

Зазначені обставини не заперечуються
сторонами та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК
України не підлягають додатковому
доказуванню. Також сторонами не
заперечується факт проживання
відповідача за основним позовом ОСОБА_5
тривалий час в м. Мелітополь
Запорізької області.

Відповідно до свідчень ОСОБА_6, яка
спільно мешкає з братом відповідача
ОСОБА_2 в м. Одесі, вона разом з ним
приїздила до м. Севастополя 08-09 серпня
2012 року. Їм стало відомо про конфлікт,
що виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та вони
вирішили допомогти їм в розв'язанні
конфлікту. Для цього вони поїхали до
спірної квартири, ОСОБА_4 був дома.
Проте він відмовився від розмови та не
пустив їх до квартири мотивуючи тим, що
не бажає розмовляти. Вважає що єдиним
виходом з ситуації, що склалась, є
перемовини між сторонами.

Відповідно до свідчень ОСОБА_7, який є
братом ОСОБА_2, в серпні 2012 року він з
ОСОБА_6 приїздив до сестри та вони
спробували примирити ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
проте це не вдалось, так як ОСОБА_4 їх не
пустив до квартири мотивуючи
небажанням розмовляти. При цьому
свідок зазначає, що у ОСОБА_2 був ключ
від під'їзду. Також свідку відомо зі
слів ОСОБА_2, що ОСОБА_4 не пустив її з
сином ОСОБА_10 до квартири коли вони
приїздили допомогти по догляду з
матір'ю позивача.

Відповідно до свідчень ОСОБА_5, який є
сином ОСОБА_4 та ОСОБА_2, він разом з
матір'ю двічі (початок лютого 2012, 23.02.2012
року) приїздив до квартири, проте
батько до квартири матір до квартири не
пустив, посилаючись на те, що бабуся
перебуває у важкому стані. Свідок до
квартири не бажав заходити та
перебував окремо від них. В другий раз
батьки сиділи у дворі будинку та
розмовляли, в цей раз також мати не
зайшла до квартири. Підтверджує, що між
батьками виник конфлікт з приводу
участі батька в секті. При цьому
зазначає, що й у нього виник конфлікт з
батьком, так як батько навіть не
повідомив про смерть бабусі ОСОБА_9

Відповідно до свідчень свідка ОСОБА_8,
який є сином ОСОБА_4, ОСОБА_2, в грудні 2011
року йому подзвонила мати та
повідомила, що вони посварились та
батько поїхав доглядати своїх батьків.
Через деякий час свідок привозив мати
та сестру ОСОБА_5 до будинку де мешкали
батьки батька, вони привезли речі. Вони
розмовляли з батьком, проте про що йому
невідомо, так як він не підходив до них.
Після розмови вони поїхали додому, речі
завезли назад.

Окрім свідчень зазначених свідків
стороною відповідача за основним
позовом надано лист від 05.10.2012 року на
адресу прокурора щодо відмови у
допуску позивачем її в квартиру, а
також лист прокуратури від 11.12.2012 року,
яким прокурор надав рекомендації
звернення до суду. Суд приходить до
висновку, що зазначені докази є
неналежними відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК
України, так як зустрічний позов
поданий 03.09.2012 року - тобто раніше ніж
звернення до прокуратури, а тому є
штучно створеними для підтвердження
обґрунтувань позову.

Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст. 15
ЦК України кожна особа має право на
звернення до суду з метою захисту своїх
цивільних прав, свобод чи інтересів у
разі їх порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних або юридичних
осіб в межах заявлених позовних і на
підставі доказів наданих сторонами.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог (п.1 ст. 60 ЦПК)

З урахуванням зазначених положень,
аналізуючи надані докази в їх
сукупності, з урахуванням визнаних
сторонами обставин, суд приходить до
наступних висновків.

Позивачем за первісним позовом в
порушення ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
не надано доказів, які б підтвердили
будь які дії заявлених відповідачів, з
яких би вбачалось порушення,
невизнання або оспорювання прав та
законних інтересів позивача щодо
користування спірним житлом. Напроти,
сторонами визнано, та підтверджено
свідченнями свідків, що позивач мешкає
в квартирі один та самостійно
користується квартирою в цілому. Також,
позивачем за первинним позовом
зазначається, що будь-яких претензій до
відповідача ОСОБА_5 він не має. За таких
обставин підстав для захисту прав
позивача в порядку ст. 15 ЦК України та
ст. 3 ЦПК України у спосіб передбачений
ч. 3 ст. 358 ЦК України не вбачається.
Також, позивачем за первинним позовом
не надано належних та допустимих
доказів, які б підтвердили заявлений
ним порядок користування квартирою
таким, що відповідає його частині у
спільній сумісній власності.

Крім того, як вбачається з визнаних
сторонами обставин, позивач вважає, що
відповідачу ОСОБА_2 слід виділити в
користування житлову кімнату № 7
площею 13,2 м2 з лоджією № 8 площею 3,0 м2.
Така ж сама позиція по визначенню
порядку користування заявлена і в
зустрічному позові ОСОБА_2, тобто між
ними спору щодо порядку користування
квартирою не виникло, що також
унеможливлює задоволення її
зустрічного позову в цій частині.

В частині вимог про усунення перешкод в
користуванні власністю, зобов'язання
відповідача не чинити перешкод,
передати комплект ключів, вселення
позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2
не надано належних та допустимих
доказів чинення відповідачем таких
перешкод. Напроти, з визнаних сторонами
обставин та свідчень свідків
вбачається, що ОСОБА_4 не пустив ОСОБА_2
до квартири двічі в лютому 2012 року з
підстав необхідності уникнення
емоційних переживань його хворої
матері - ОСОБА_9, яка перебувала у
важкому стані та мешкала на той час в
квартирі, які могли виникнути
внаслідок складних відносин з ОСОБА_2; в
серпні 2012 року не пустив ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в зв'язку з небажанням
розмовляти з ними щодо конфлікту,
виниклого між ним та ОСОБА_2 Зазначені
обставини були ситуативними та, на
думку суду, не підтверджують чинення
перешкод в користуванні ОСОБА_2
квартирою.

З підстав недоведеності порушення,
оспорювання чи невизнання права
позивача на користування квартирою,
чинення відповідачем перешкод в
користуванні квартирою, а також
ненадання доказів, які б підтвердили
відповідність частки позивача
заявленим вимогам, також не підлягає
задоволенню зустрічний позов ОСОБА_5
про усунення перешкод в користуванні
квартирою, зобов'язання вчинити певні
дії, вселення, визначення порядку
користування квартирою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати по справі покладаються на
сторін в сплаченому розмірі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 15, 27, 31, 57-60, 209, 213-215 ЦПК
України, ст. 13, 15, 16, 391, 358 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про визначення порядку
користування житловими приміщення
квартири - відмовити

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
вселення, визначення порядку
користування житловими приміщеннями
квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржено у 10-денний
строк з дня оголошення рішення шляхом
поданням через Гагарінській районний
суд м. Севастополя апеляційної скарги
до Апеляційного суду м. Севастополя, а
для учасників процесу, що не були
присутні при його оголошенні - протягом
10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Гагарінського районного

суду м. Севастополь
/підпис/ Батурін А.С.

З оригіналом згідно. Рішення не набрало
чинності.

Суддя Гагарінського районного

суду м. Севастополь
Батурін А.С.

27.10.2013