Справа № 495/8010/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання:
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/8010/13-ц
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк»
про стягнення заборгованості у сумі 22
08.10.2013 року Публічне акціонерне
товариство «Акцент-Банк» (далі по
тексту - позивач) звернулося до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
заборгованості у сумі 22 201,02 грн.
В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що 04.03.2008
року між сторонами було укладено
кредитний договір № АВRRRX08020003,
відповідно до умов якого позивач надав,
а відповідач отримав кредит у розмірі 2
057,75 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Невиконання відповідачем
зобов'язань по укладеному договору
зумовило звернення ПАТ «Акцент-Банк»
до суду із відповідним позовом.
У судові засідання 27.11.2013 року та 27.12.2013
року представник позивача не з'явився,
але його представник подав до суду
заяву, згідно якої просив розглянути
справу за його відсутності та зазначив,
що заявлені позовні вимоги підтримує у
повному обсязі та не заперечує проти
заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_1, відзив або
заперечення на позов ПАТ «Акцент-Банк»
до суду не надав та в судові засідання
27.11.2013 року та 27.12.2013 року не з'явився без
поважних причин, про причини неявки суд
не повідомив, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судових
засідань, що підтверджується
відповідними поштовими повідомленнями
про вручення йому копії позовної заяви
ПАТ «Акцент-Банк» з додатками до неї,
копії ухвали суду про призначення
слухання справи на 27.11.2013 року та
повістки суду про призначення слухання
справи на 27.12.2013 року.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Згідно із ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більше
як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
відповідач в жодне судове засідання не
з'явився, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судових засідань, позивач в
судові засідання не з'явився, але
просив розглянути справу без його
присутності та проти винесення
заочного рішення не заперечував, строк
розгляду справи, відповідно до ст.157
Цивільного процесуального кодексу
України, закінчився і ніхто із сторін
не заявив клопотання про його
подовження, суд вважає за можливе і
необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169,
ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального
кодексу України, розглянути справу без
участі сторін або їх представників, на
підставі наявних та достатніх для
розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до наступних
висновків.

04.03.2008 року ОСОБА_1, ознайомившись з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), просив надати відповідні
послуги, про що ним було підписано
відповідну заяву позичальника №
АВRRRX08020003.

Так, 04.03.2008 року між ПАТ «Акцент-Банк»
(Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було
укладено кредитний договір № АВRRRX08020003,
який складається з заяви позичальника
та умов надання споживчого кредиту
фізичним особам.

Відповідно до умов договору № АВRRRX08020003
від 04.03.2008 року, Банк надає Позичальнику
строковий кредит в сумі 2 057,75 грн. на
строк 24 місяця з 04.03.2008 року по 04.03.2010
року включно, з умовами сплати за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,0 % на місяць, на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 75,11 грн. та
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 329,8
грн. в обмін на зобов'язання
Позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії в
зазначені в Заяві та Умовах строки.

Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «
25» по « 30» число кожного місяця
Позичальник повинен надавати банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 172,14 грн. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

Позичальник зобов'язується повернути
суму кредиту, відсотків, винагороди
відповідно до Заяви та Умов.

На виконання умов Договору № АВRRRX08020003
від 04.03.2008 року, ПАТ «Акцент-Банк»
надало ОСОБА_1, а останній отримав
споживчий кредит у розмірі 2 057,75 грн.,
що підтверджується підписаною ОСОБА_1
заявою.

В свою чергу, ОСОБА_1 в порушення умов
Договору № АВRRRX08020003 від 04.03.2008 року не
надавав своєчасно ПАТ «Акцент-Банк»
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами,
що підтверджується відповідними
розрахунками, у зв'язку з чим станом на
26.07.2013 року у ОСОБА_1 перед ПАТ
«Акцент-Банк» виникла заборгованість
по Договору № АВRRRX08020003 від 04.03.2008 року
на загальну суму 22 201,02 грн., яка
складається з:

- 1 809,42 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 87,37 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

- 976,43 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом;

- 17 794,42 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1 033,38 грн. - штраф (процентна складова).

В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу
та непогашену заборгованість по
Договору № АВRRRX08020003 від 04.03.2008 року на
загальну суму 22 201,02 не погасив.

Невиконання відповідачем своїх
зобов'язань по вищезазначеному
договору зумовило звернення ПАТ
«Акцент-Банк» до суду із відповідним
позовом.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами виникли правовідносини, що
витікають з кредитного договору, які
регулюються нормами Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави
(Позика), якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. Кредитний
договір укладається у письмовій формі
(ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу
(ч.2 ст.1050 ЦК України).

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_1 в порушення умов Договору
№АВRRRX08020003 від 04.03.2008 року та зазначених
вище норм чинного законодавства не
надавав своєчасно ПАТ «Акцент-Банк»
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами,
тобто свої зобов'язання, визначені цим
договором, виконував несвоєчасно та не
в повному обсязі, у зв'язку з чим станом
на 26.07.2013 року у ОСОБА_1 перед ПАТ
«Акцент-Банк» виникла та залишається і
наданий час непогашеною
заборгованість по Договору № АВRRRX08020003
від 04.03.2008 року на загальну суму 22 201,02
грн., яка складається з:

- 1 809,42 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 87,37 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

- 976,43 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом;

- 17 794,42 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1 033,38 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України, позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
визначено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України).

Частиною п'ятою статті 261 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до статті 267 Цивільного
кодексу України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленого до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

У відповідності до п.31 Постанови
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
з урахуванням положення пункту 7
частини тринадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв`язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Згідно із абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», якщо кредитодавець у
позасудовому порядку або до судового
провадження звертається з вимогою про
повернення споживчого кредиту або
погашення іншого боргового
зобов'язання споживача, кредитодавець
не може у будь-який спосіб вимагати
будь-якої плати або винагороди від
споживача за таке звернення. При цьому
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Так, з матеріалів даної справи
вбачається, що ПАТ «Акцент-Банк» було
подано до Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
позов до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у сумі 22 201,02 грн. лише
08.10.2013 року, а кредитний договір №
АВRRRX08020003 між сторонами укладено ще
04.03.2008 року, при цьому даний договір
укладений на строк 24 місяці, з 04.03.2008
року по 04.03.2010 року включно.

Вказані обставини свідчать про те, що
ПАТ «Акцент-Банк» було відомо про
наявність кредитної заборгованості у
ОСОБА_1, однак, як вбачається з
матеріалів справи, до 08.10.2013 року,
позивачем не було вжито заходів щодо
погашення заборгованості по кредиту
відповідачем.

Також, у своїй позовній заяві ПАТ
«Акцент-Банк» не ставило питання про
поновлення пропущеного строку
позовної давності, поважних причин
пропуску строку не зазначило.

Згідно із ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства,
розглянувши справу в межах заявлених
вимог та наданих сторонами доказів, які
оцінені судом в їх сукупності, суд
приходить до висновку про те, що у
задоволенні заявлених позовних вимог
ПАТ «Акцент-Банк» слід відмовити у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Керуючись ст.ст. 256-258, 261, 267, 509, 510, 525, 526,
530, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055
Цивільного кодексу України, п.31
Постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 157, 197, 208,
209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у сумі 22 201,02 грн. -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Мишко