РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року Підволочиський
районний суд Тернопільської області у
складі

головуючого

- судді Могачевська В.Й.

за участю секретаря судового засідання
- Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням, -

встановив:

Позивач звернулася з даним позовом
вказавши, що вона є власником житлового
будинку №6 по просп. Шевченка, в м.
Скалат, Підволочиського району,
Тернопільської області, який належить
їй на підставі договору дарування
житлового будинку, зареєстрованого в
реєстрі за №213 від 31.01.2008 року. В даному
житловому будинку зареєстровані крім
неї її батько ОСОБА_6 та її родичі:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
Відповідачі по справі вже понад 10 років
не проживають в даному будинку, не
сплачують комунальні платежі, не
отримують кореспонденцію за даною
адресою, їхніх особистих речей в
будинку немає, що створює позивачу
незручності, порушує її право
власності та законні права на житло.
Враховуючи наведене, відповідно до
ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України,
ст. 405 Цивільного кодексу України
позивач просить визнати відповідачів
такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином
повідомленою про дату і час розгляду
справи, в судове засідання не
з’явилася, подала заяву з проханням
справу слухати у її відсутності, позов
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
розгляду справи,про що свідчать
повідомлення про вручення поштових
відправлень №№872, 899,
864, 902, в судове засідання не
з’явилися, причини неявки суду не
повідомили.

Враховуючи заяву позивача про розгляд
справи у її відсутності, позовні вимоги
задовольнити, дослідивши та оцінивши
докази по справі, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення, виходячи з таких
міркувань.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Як вбачається з положень ст. 1 Протоколу
1 Конвенції про захист прав людини та
основних свобод, яка відповідно до ч. 1
ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17
Закону України «Про міжнародні
договори України» є частиною
національного законодавства, а ст. 41
Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334
ЦК України, кожна фізична особа має
право мирно володіти своїм майном,
право власності набувається із підстав
не заборонених законом, зокрема
правочинів. Добросовісний набувач
набуває право власності на майно,
навіть в тих випадках, коли воно
відчужене особою, яка немала на це
право. Право власності у набувача майна
за договором виникає з моменту
передання майна. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений в його здійсненні крім у
випадках і в порядку, встановлених
законом. Право приватної власності є
непорушним.

Положення п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» №2 від 12.04.1985 року зазначають,
що при розгляді спорів, що не
урегульовані житловим законодавством,
суд застосовує норми цивільного
законодавства.

Положення ч. 2 п. 15 постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 01.11.1996
року «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя»
зазначають, що наявність прописки (на
даний час реєстрації) сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала.

Відповідно до договору дарування
житлового будинку від 31 січня 2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Підволочиського районного
нотаріального округу Тернопільської
області ОСОБА_7, зареєстрованого в
реєстрі за №213, ОСОБА_1 прийняла в дар
житловий будинок з надвірними
будівлями №6 по проспекту Шевченка в м.
Скалат Підволочиського району
Тернопільської області від ОСОБА_6.

Таким чином позивач ОСОБА_1 являється
власником житлового будинку з
надвірними будівлями №6 по проспекту
Шевченка в м. Скалат Підволочиського
району Тернопільської області.

Положенням ст. 391 ЦК України
передбачено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до Будинкової книги для
прописки громадян, що мешкають у
будинку №6 по проспекту Шевченка в м.
Скалат Підволочиського району
Тернопільської області ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 прибули для постійного
проживання за вищевказаною адресою.

З актів обстеження №665 від 01.07.2013
року,№889 від 13.09.2013 року та№991 від 25
жовтня 2013 року вбачається, що за
адресою м. Скалат, пр.. Шевченка,6, на
момент обстеження проживають: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.
Інші зареєстровані: ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_7; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8;
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_10 на момент обстеження за
вказаною адресою не проживають.

Факт відсутності відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3В за місцем
реєстрації, по просп.. Шевченка,6, в м.
Скалат Підволочиського району,
підтверджується також довідкою №1025
від 08 листопада 2013 року, виданою
виконавчим комітетом Скалатської
міської ради Підволочиського району,
згідно якої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11
проживає за вищевказаною адресою разом
із батьком – ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_12.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім’ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім’ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Стаття 3 Сімейного кодексу України
визнає сім’єю спільне проживанню осіб,
що пов’язані спільним побутом та мають
взаємні права та обов’язки.

В даному випадку суд вважає, що
відповідачі не є членами сім’ї
позивача, не проживають за
вищезазначеною адресою більше одного
року без поважних причин, а тому їх слід
визнати втратившими право на
користування житловим приміщенням з
цих підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст.1
Протоколу 1 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод, ч. 1 ст.9
Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону
України «Про міжнародні договори
України», ст.41 Конституції України, ч.2
п.15 постанови Пленуму Верховного суду
України № 9 від 1.11.1996 року «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», п.5 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» № 2 від 12.04.1985 року, ст.72 ЖК
України, 321, 328, ст.405 ЦК України, ст.ст. 10,
57, 64, 209, 212, 213, 215,224 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що
втратили право користування житловим
будинком №6 по проспекту Шевченка, в м.
Скалат, Підволочиського району
Тернопільської області.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії

Рішення оскаржується в загальному
порядку.

Суддя