Справа № 749/831/13-ц
Номер провадження 2/749/206/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2013 р. Щорський районний
суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді
Валевача М. М.,

за участю секретаря
Заіки Т.В.

представника позивача
Тоцького Ю.М.

відповідачки
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Щорс
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року ПАТ КБ
"ПриватБанк" звернулось з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по
кредитному договору у розмірі 12411,43
грн., мотивуючи свої вимоги тим, що
20.09.2005 року відповідачці був наданий
кредит у розмірі 5000грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48%
на рік на суму залишку заборгованості з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. У зв'язку
з порушенням зобов'язань за кредитним
договором станом на 29.07.2013 року
відповідач має заборгованість у сумі
12411 грн.43 коп., яка складається з :
11344грн.22 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 500
грн. штраф( фіксована частина); 567 грн. 21
коп.- штраф ( процентна складова).

В судовому засіданні представник
позивача Тоцький Ю.М. позовні вимоги
підтримав та пояснив, що відповідачка
уклала з банком договір про надання
кредиту, який їй був банком наданий.
Відповідачка належним чином не виконує
умови договору внаслідок чого
утворилась заборгованість, яку він і
просить стягнути. Дійсно судовим
наказом по даному договору стягувалась
заборгованість у 2007 році, судовий наказ
був виконаний, але в зв'язку з тим, що
договір не був розірваний на суму
залишку нараховувались відсотки та
накладувались суми штрафу за
прострочення виконання договору, що і
склали таку суму. Наголошує на тому, що
останній платіж відповідачкою був
здійснений 04 серпня 2010 року.

В судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнала та пояснила, що вона дійсно
брала споживчий кредит, але відповідно
до судового наказу з неї була стягнута
сума заборгованості в повному обсязі,
крім того просить застосувати строк
позовної давності.

Суд, вислухавши сторін,
оцінивши зібрані по справі докази,
приходить до наступного.

За клопотанням відповідачки до
матеріалів справи приєднано справу
2-Н-19/2007 року про видачу судового наказу
про стягнення заборгованості з ОСОБА_2

Встановлено, що відповідно до
Умов і правил надання банківських
послуг ( Умов) між "ПриватБанк" та
відповідачкою ОСОБА_2 20.09.2005 року
укладений договір про надання
банківських послуг, відповідно до яких
відповідачка отримала кредит у розмірі
5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідно до розрахунків
заборгованості за договором наданих
банком станом на 29 липня 2013 року
загальна заборгованість за процентами
становить 11344,22грн.

Аналізуючи Умови і правила
надання банківських послуг, які "
ПриватБанком" надані до заяви про
стягнення з ОСОБА_2заборгованості за
кредитом в сумі 7733, 11 грн.( цивільна
справа № 2-н-19/2007 р, а.с.4-6) та Умови і
правила надання банківських послуг,
які "ПриватБанком" надані до даної
цивільної справи ( а.с.) вбачається, що
відповідачці ОСОБА_2.20.09.2005 року наданий
споживчий кредит у розмірі 5000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 4,00% у місяць( чи 48% на
рік) на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає терміну
картки.

Відповідно до п.9.11 " Інші умови" Умов
і правил надання банківських послуг (
а.с.5 справи № 2-н-/19/2007р) вказано, що "
договір діє до моменту належного
виконання сторонами зобов'язань". В
умовах, які надані позивачем до даної
справи і які, як вказує позивач
укладені між даними сторонами, в
розділі "Інші умови" в п.9.12 вказано"
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна з сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк., а пункт 9.11 містить вже інший
зміст.

Крім того, ці ж умови містять ще й

інші
пункти, які відсутні у Умовах в справі
№ 2-н-19/2007.

Також проаналізувавши розділи "
Обов'язки банку" у вказаних Умовах,
вбачається, що розділи в справі про
видачу судового наказу ( № 2-н-19/2007) та в
даній справі також мають різницю, а
саме: в Умовах, наданих позивачем до
даної справи, більше пунктів, є пункти
10,11. Зокрема в п.11 прописано: " клієнт,
який допустив порушення виконання
більш одного кредитного зобов'язання
перед банком, доручає приймати та
розподіляти гроші для погашення
простроченої кредитної заборгованості
за черговістю, яку визначає самостійно
банк, с пріоритетом погашення
беззалогових кредитних зобов'язань,
для чого клієнт доручає сформувати і
надати на підпис необхідні касові
документи.

Також різняться розділи
Відповідальність сторін, так умова, що
мається в справі про видачу судового
наказу містить в собі п'ять пунктів
відповідальності. Справа за якою
розглядається даний спір містить вже 6
пунктів відповідальності.

Таким чином, виходячи з
проаналізованих укладених Умов і
наданих для підтвердження своїх вимог
"ПриватБанком" встановлено, що
"ПриватБанк" самостійно суттєво змінив
Умови надання банківських послуг,
змінив момент закінчення дії договору
та в односторонньому порядку збільшив
обсяг відповідальності не повідомивши
про це відповідачку.

Судом встановлено, що судовим
наказом Щорського районного суду від
21.05.2007 року за заявою " ПриватБанк" з
відповідачки ОСОБА_2 у відповідності з
умовами кредитного договору від 20.09.2005
року, стягнута заборгованість за
кредитом, заборгованість по процентам
за користування кредитом в розмірі 7733
грн.11 коп., та судовий збір в сумі 25
грн.50 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи - 15 грн. Судовий наказ
набрав чинності 13.06.2007 року.

Крім того, відповідно до відміток
про виконання судового наказу, станом
на 24.12.2009 року залишок боргу складав 872
грн.56 коп. і був направлений для
подальшого виконання до Управління МВС
України ПЗЗ ( цивільан справа № 2-Н-19/2007
року).

Відповідно до листа - відповіді
ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві
судовий наказ із сумою боргу 872 грн. 56
коп. виконано фактично та в повному
обсязі, грошові кошти стягнуто та
перераховано на рахунок стягувача.
Відповідно до довідки № 37/8-10716 виданої
Управлінням МВС України
Південно-Західній залізниці з
грошового забезпечення ОСОБА_2 дійно
було проведено утримання боргу за
користування кредитом, та перераховано
на користь ЗАТ "ПриватБанк" , що
підтверджується платіжними
дорученнями :№ 223 від 18 березня 2010 року
на користь 310 грн. 45 коп., № 300 від 19
квітня 2010 року на суму 312 грн. 54 коп. та №
373 від 21 травня 2010 року на суму 249 грн. 57
коп.

Тобто останній платіж був
перерахований 21 травня 2010 року яким
було повністю погашена заборгованість
за кредитним договором по виданиму
судовому наказу, тобто 21 травня 2010 року
в зв"язку з повним виконанням
зобов"язання відповідачкою є моментом
припинення дії договору відповідно до
Умов і правил надання банківських
послуг ( а.с. 4 справа № 2-Н-19/2007 року).

Позивачка заборгованість не
визнає та наголошує, що належну суму за
кредитним договором нею виконано в
травні 2010 року та просить застосувати
строк позовної давності.

Як зазначено в п. 31 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" № 5 від 30
березня 2012 року, враховуючи положення
п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист
прав споживачів", суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення вищезазначеної статті
застосовуються й до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст. 267 ЦК позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі зробленою до
винесення ним рішення.

За таких обставин в задоволенні
позовних вимог слід відмовити
застосувавши до даних правовідносин
наслідки спливу позовної давності.

Керуючись: ст.267 ЦК України, ст.11
Закону України "Про захист прав
споживачів", ст.ст. 3-6, 10-11, 15, 31, 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Чернігівської області через суд, який
постановив рішення.

Суддя- М.М.Валевач