Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/6509/13
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів - Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

секретар - Березюк О.З.

з участю ОСОБА_2, представника ТзОВ
«ТРК «Міст ТБ» і ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ОСОБА_2 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 1 серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Міст ТБ», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Західна
інформаційна корпорація», ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про захист честі, гідності і
ділової репутації, спростування
недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
треті особи ОСОБА_3, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Західна
інформаційна корпорація» про захист
честі, гідності, ділової репутації,
зобов»язання принести публічне
вибачення, відшкодування моральної
шкоди та витрат на лікування, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_5 звернувся
в суд з позовом до ТзОВ
«Телерадіокомпанія «Міст ТБ», ТзОВ
«Західна інформаційна корпорація»,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про захист честі,
гідності, ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
та відшкодування моральної шкоди. З
посиланням на ст. 3, 7 Конституції
України, ст.ст. 23, 277, 297, 299, 1167 ЦК України
просив визнати відомості, висловлені
31.10.2012 року в прямому ефірі в
телепередачі «Хто тут живе?», що
транслюється на телеканалі «ZIK», який
належить ТзОВ «Телерадіокомпанія
«Міст ТБ», такими, що не відповідають
дійсності, ганьблять честь, гідність та
порочать його ділову репутацію,
зокрема: «…Це ще неповна інформація
про усі «заслуги» ОСОБА_5; мало з того,
що він був міським головою самих ОСОБА_9
(зараз він голова адміністрації
Пустомитівського району) він ще й
намагався бути депутатом
Пустомитівської райради. Знову ж таки
він дає обіцянку своїм виборцям в
Мостиськах, потім він іде сюди,
зраджуючи усі обіцянки і не виконуючи
їх до кінця, а потім йому в голову
приходить ідея стати депутатом
райради, ще комусь щось пообіцяти і
знову ж таки не виконати»; «...минулого
року жителі Пасік Зубрицьких, їх було
близько 50 чоловік, приїхали до ОСОБА_5, в
райадміністрацію і намагалися здати
заяви, тобто реалізувати своє
конституційне право на отримання
земельних ділянок і роз'яснення щодо
відповідей які мали надіслатись.
ОСОБА_5 не приймав у них ці заяви»; «…А
хочете я вам відкрию секрет, один
маленький, ну ви його напевно знаєте.
Скажіть будь ласка ваші близькі родичі
на митниці працюють?, ОСОБА_5 -
працювала мати. - На митниці? ОСОБА_5:
Так. - Ну вот, я вам відкрив секрет»;
«...Хто ви, як не поплічник тих людей які
порушують закон?!»; «...Ви ж юрист, як
стало ясно, в лапках»; «...Ви ж забираєте
в людей землю...», зобов'язати ТзОВ
«Телерадіокомпанія «Міст ТБ» протягом
місяця з дня набрання чинності рішення
суду законної сили в прямому ефірі
телепередачі «Огляд дня», що
транслюється на телеканалі «ЗIK»
спростувати недостовірну інформацію
вказаного вище зміст, шляхом зачитання
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 резолютивної частини
судового рішення без будь-якого
редагування та коментування,
зобов'язати ТзОВ «Західна інформаційна
корпорація» в місячний термін з часу
набрання рішення суду законної сили
спростувати недостовірну інформацію
вказаного вище змісту, шляхом
розміщення на веб-сайті www.tv.zik.ua
резолютивної частини судового рішення
без будь-якого редагування та
коментувань, стягнути з ТзОВ «Міст ТБ»,
ТзОВ «Західна інформаційна
корпорація», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
користь позивача моральну шкоду в
розмірі 50 000 грн. та судові витрати.

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суд із зустрічним позовом до ОСОБА_5,
третіх осіб ОСОБА_3, ТзОВ «Західна
інформаційна корпорація» та просив
визнати недостовірною інформацію
розповсюджену головою Пустомитівської
районної державної адміністрації
ОСОБА_5, а саме «…Брехливий наклеп…»,
«…я не сплачую людям орендну плату…»,
«…Обріхую ОСОБА_5…», «…Земельний
аферист…» та зобов'язати спростувати
її шляхом публічного виступу ОСОБА_5 в
ефірі на телеканалі «ЗІК», зобов'язати
голову Пустомитівської районної
державної адміністрації ОСОБА_5
публічно вибачитись перед ним за грубе
спілкування та нанесення образ, шляхом
публічного виступу ОСОБА_5 у ефірі на
телеканалі «ЗІК», заборонити голові
Пустомитівської районної держаної
адміністрації ОСОБА_5 вчиняти дії, які
принижують його честь, гідність та
ділову репутацію, що виражається в
грубому спілкуванні з ним та
розповсюдженні недостовірної
інформації про нього, стягнути з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у
розмірі 30 000 грн., 290 грн. 30 коп. витрат на
лікування та судові витрати.

Рішенням Сихівського районного
суду м. Львова від 1 серпня 2013 року у
задоволенні позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_2
відмовлено.

Рішення суду оскаржили
представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та
позивач ОСОБА_2 Вважають рішення не
законним, прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи.

Представник ОСОБА_6 просить
рішення суду в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_5 скасувати та
ухвалити нове про задоволення його
вимог в повному обсязі. Свої вимоги
мотивує тим, що у відповідачів відсутні
будь-які законні підстави для таких
вислювювань в прямому ефірі на
місцевому телеканалі. Відповідачами не
було наведено жодних фактів, які б
вказували на його відступ
морально-етичного вектору необхідної
позитивної поведінки, як і не було
наведено жодного факту невиконання ним
публічних чи іншого роду обіцянок.

Відмовляючи в спростуванні
зазначених висловлювань, суд не
врахував, що інформація, що звучала в
прямому ефірі є неправдивою, та в ній
використані образливі вирази для
позивача, що порушують його законне
право на непорушність честі та
гідності. Крім того суттєво підривають
його ділову репутацію, оскільки
висловлюють його ім»я та прізвище з
негативним змістом. Наведена вище
недостовірна інформація доведена до
невизначеного кола осіб - громадян
України, що завдало шкоди авторитету
позивача у суспільстві та негативно
вплинуло на громадську думку щодо його
особи як громадського діяча,
державного службовця та просто людини.
Вважає необґрунтованою відмову у
задоволенні моральної шкоди.

ОСОБА_2 просить рішення суду в
частині відмови у задоволенні його
зустрічного позову скасувати та
ухвалити нове, яким позов задоволити.
Мотивує тим, що суд не переглянув усіх
епізодів відеозапису телепрограми
«Хто тут живе?» та порушив його право на
доказування та судовий захист. Факт
образ на його адресу було встановлено,
але судом неправильно надано оцінку
словам та словосполученням у
зазначених фразах та останні визнані
як оціночні судження.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що у зв'язку з ушкодженням
здоров»я та запобігання подальшому
його ускладненню, за скеруванням
лікарів змушений був перебувати на
стаціонарному лікуванні з 04.12.2012 по
17.12.2012 року, про що до справи долучена
відповідна довідка.

У відповідності до вимог ст. 5 Закону
України «Про державну службу»
державний службовець повинен, зокрема
шанобливо ставитись до громадян та
дотримуватись високої культури
спілкування. Згідно Наказу
Національного агентства з питань
держслужби, яким внесено зміни до
Загальних правил поведінки державного
службовця, держслужбовці мають
додержуватися загальновизнаних
етичних норм поведінки, культури
спілкування /уникати нецензурної
лексики, не допускати використання
підвищеної інтонації під час
спілкування/. Таким чином, всі
образливі вирази, які собі дозволив
заявити в прямому ефірі голова
Пустомитівської районної державної
адміністрації, який є публічною особою
принижують його честь, гідність та
ділову репутацію. Завдяки відповідачу
цю недостовірну інформацію почули не
одна особа, а декілька мільйонів
громадян. Вважає, що голова
Пустомитівської РДА - ОСОБА_5
зобов'язаний спростувати усю
неправдиву інформацію, а також
відшкодувати моральну та матеріальну
шкоду, яка полягає у душевних
стражданнях, та виражаються в тому, що
внаслідок безпідставного та
незаконного звинувачення його
фактично у шахрайстві, безпідставно
звинуватив його у брехні, що є прямою
образою, що спричинило відчуття
постійного неспокою та стресу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що скарги
задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду відповідає таким
вимогам.

В судовому засідання та матеріалами
справи встановлено, і не заперечується
сторонами, що 31.10.2012 року у прямому
ефірі телеканалу «ЗІК», який належить
ТОВ «Телерадіокомпанія «Міст ТБ», та на
веб-сайті www.tv.zik.ua, що належить ТОВ
«Західна інформаційна корпорація»,
відбулась трансляція програми із
назвою «Хто тут живе?» разом із ведучим
програми ОСОБА_3 за участі голови
Пустомитівської районної державної
адміністрації - ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_8
та автором цієї телепередачі - ОСОБА_3
вжито висловлювання на адресу ОСОБА_5
та ОСОБА_2 зазначені в позовних заявах
сторін.

Дані вислови, як недостовірні та такі,
що принижують честь, гідність та ділову
репутацію, позивачі по справі просять
спростувати та стягнути за її
поширення моральну шкоду.

Аналізуючи слова та словосполучення у
зазначених вище фразах, на які є
посилання в позовних заявах та які
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вважають
недостовірними та такими, що порочать
їх честь, гідність та ділову репутацію
- судом вірно застосовано правові
норми, які врегульовують
правовідносини сторін.

Зокрема враховано, що у
відповідності до ст. 68 Конституції
України кожен зобов»язаний неухильно
додержуватися Конституції та законів
України, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей. Праву на
свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань
відповідає обов»язок не поширювати
про особу недостовірну інформацію та
таку, що ганьбить її гідність, честь чи
ділову репутацію.

Виходячи із змісту ст. 277 ЦК
України, фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та /або/
членів її сім»ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу вважається недостовірною, якщо
особа яка її поширила, не доведе
протилежного.

Згідно з положеннями вказаної
статті та статті 10 ЦПК України
обов»язок довести, що поширена
інформація є достовірною,
покладається на відповідача, проте
позивач має право подати докази
недостовірності поширеної інформації.
Позивач повинен довести факт
поширення інформації відповідачем, а
також те, що внаслідок цього було
порушено його особисті немайнові
права.

Суд вірно врахував положення
вказаних норм та спірним
правовідносинам дав належну правову
оцінку з їх врахуванням та в
сукупності з нормами прямої дії,
закріпленими у Конституції України,
міжнародними правовими актами та
іншими нормативними актами
вітчизняного законодавства.

Вирішуючи спір, суд вірно врахував
Конституційні положення та
постановляючи рішення забезпечив
баланс між конституційним правом на
свободу думки і слова, правом на вільне
вираження своїх поглядів та
переконань відповідачами та правом
на повагу до людської гідності,
конституційними гарантіями
невтручання в особисте і сімейне життя
позивачів, що відповідає роз»ясненням
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» / Далі Постанова № 1/.

За змістом роз»яснень зазначеної
постанови - негативною слід вважати
інформацію, в якій стверджується про
порушення особою, зокрема норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій /наприклад порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи
політичному житті тощо/ і яка, на думку
позивача порушує його право на повагу
до гідності, честі чи ділової репутації

П. 19 Постанови № 1 роз»яснено, що
вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначити характер такої
інформації та з»ясовувати , чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

Відповідно до вимог Закону
України «Про інформацію» оціночними
судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню
та доведенню їх правдивості. Саме до
оціночного судження судом віднесено
вислови, які містять мовно -стилістичні
засоби, які не містять негативної
інформації, висловленій у принизливій
чи такій такій, що ганьбить честь і
гість позивача. Із даних висловлювань
не убачається категоричного
твердження відповідачів ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 про конкретно вчинене
протиправне діяння, не убачається
приниження відповідачами ділової
репутації.

Як роз»яснив Пленум Верховного
Суду України у п. 26 абз.2 Постанови №1
суд не вправі зобов»язувати
відповідача вибачитися перед
позивачем у тій чи іншій формі,
оскільки примусове вибачення як спосіб
судового захисту гідності, честі чи
ділової репутації за поширення
недостовірної інформації не
передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Суд вірно врахував, п. 21
зазначеної вище Постанови Пленуму
Верховного Суду України, зокрема
роз»яснень, що інформація стосовно
приватного життя публічних осіб,
приниження їх ділової репутації має
свої особливості. З посиланням на
Декларацію про свободу політичних
дебатів у засобах масової інформації,
схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му
засіданні Комітету Міністрів Ради
Європи, а також рекомендації, що
містяться у Резолюції 1165/1998/
Парламентської Асамблеї Ради Європи
про право на недоторканість
приватного життя - зокрема, у названій
Резолюції зазначається, що публічними
фігурами є особи, які обіймають
державні посади /або/ користуються
державними ресурсами, а також усі ті,
хто відіграє певну роль у суспільному
житті. Оскільки за змістом ст. 3, 4, :
Декларації - політичні діячі та
посадові особи, які обіймають публічні
посади або здійснюють публічну владу
на місцевому, регіональному,
національному чи міжнародному рівнях,
вирішили апелювати до довіри
громадськості та погодились
«виставити» себе на публічне
політичне обговорювання, то вони
підлягають ретельному громадському
контролю і потенційно можуть зазнати
гострої та сильної громадської критики
у засобах масової інформації з
приводу того, як вони виконували або
виконують свої функції. У зв»язку з
цим, межа допустимої критики щодо
політичного діяча чи іншої публічної
особи є значно ширшою, ніж окремої
пересічної особи. Публічні особи
неминуче відкриваються для
прискіпливого висвітлення їх слів та
вчинків і повинні це освідомлювати.

Враховуючи вищезазначені
положення, суд дійшов вірного висновку
про безпідставність вимог в цілому, в
тому числі і про відшкодування
моральної шкоди, оскільки
неправомірності дій відповідачів не
встановлено і позивачами не доведено.

Виходячи з мотивів рішення, судом
проаналізовано всі докази, подані
сторонами в тому числі на предмет їх
належності та допустимості.

Інші доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду .

А відтак колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційних
скарг та скасування рішення суду .

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
п.1 ч.1 ст.314, ст. 315, ст. 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 1 серпня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Шандра М.М.

Судді:
Шумська Н.Л.

Струс Л.Б.