АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/7786/13
Головуючий І інстанції -
Справа: № 645/9501/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Міненкової Н.О.,
Колтунової А.І.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 31 жовтня 2013 року у
цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на
постанову державного виконавця
Фрунзенського відділу Державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, -

в с т а н о в и л а

ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в
якій просила скасувати постанову
державного виконавця Фрунзенського
ВДВС Харківського МУЮ про закінчення
виконавчого провадження, поновити
виконавчий лист. В обґрунтування
скарги посилалася на те, що рішенням
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 11 лютого 2011 року було
зобов'язано ОСОБА_3 ліквідувати стік
атмосферних опадів з території
загального подвір'я та відвести його на
АДРЕСА_1, проте рішення суду в даній
частині було виконано не в повному
обсязі, а саме не було відведено стік
атмосферних опадів на вул.
Алма-Атинську.

Державний виконавець заперечував
проти скарги, пояснивши, що 13 квітня 2011
року з метою виконання боржником вимог
за виконавчим документом, державним
виконавцем Комар Г.В. здійснено виїзд
за адресою проведення виконавчих дій, а
саме: АДРЕСА_1 та за результатами
перевірки, встановлено, що вимоги
виконавчого документа про зобов'язання
ОСОБА_3 ліквідувати стік атмосферних
опадів з території спільного подвір'я
та відвести його на вул. Алма-Атинську
виконано боржником у повному обсязі,
про що було складено акт, скріплено
підписами державного виконавця,
стягувача, боржника та двох понятих. 15
квітня 2011 року у зв'язку з повним
виконанням рішення суду було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 31 жовтня 2013 року було
поновлено ОСОБА_2 строк звернення до
суду зі скаргою, а у задоволенні скарги
ОСОБА_2 на постанову державного
виконавця Фрунзенського відділу
Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції було відмовлено.

Скаржницею було подано апеляційну
скаргу на зазначену ухвалу, в якій вона
посилається на те, що акт від 13.04.2011 був
підписаний нею помилково, боржником
фактично не виконані необхідні дії з
ліквідації стоку атмосферних опадів, а
державним виконавцем не проводились
перевірки стану виконання рішення суду
від 11.02.2013.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як установлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, 18 березня 2011 року державним
виконавцем було відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом № 2-3/11
від 16 березня 2011 року щодо зобов'язання
ОСОБА_3 ліквідувати стік атмосферних
опадів з території спільного подвір'я
та відвести його на АДРЕСА_1, які
належать ОСОБА_3

Державним виконавцем було здійснено
вихід за місцем здійснення виконавчих
дій в результаті чого складено акт від
13 квітня 2011 року, в якому зафіксовано,
що при виїзді за адресою: АДРЕСА_1,
встановлено, що вимоги виконавчого
документа виконано в повному обсязі, а
саме: стік атмосферних опадів з
території спільного подвір'я
ліквідовано та його відведено на
АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_3.). В акті
зазначалося, що заяв та зауважень під
час виконання не надходило.

Судом першої інстанції також
встановлено, що при складанні
вищевказаного акту були присутні
ОСОБА_3, ОСОБА_2 та поняті, які
розписалися у вищевказаному акті.
Зауважень та заяв при складанні акту
від учасників не надходило. Зазначений
факт підтверджений наявними у справі
доказами та сторонами не
заперечується.

Відмовляючи у задоволенні вимог
ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що
остання не надала доказів в
підтвердження факту невиконання
рішення суду в повному обсязі, а
питання про визнання дій державного
виконавця неправомірними скаржницею
не ставилось.

При цьому, суд першої інстанції також
керувався вимогами ст.ст. 51, 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон), та відповідними нормами
ЦПК України.

Колегія погоджується з висновками суду
і вважає, що вони відповідають
фактичним обставинам справи, наданим
доказам і нормам матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст. 49 Закону,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом. Про закінчення
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову з
обов'язковим мотивуванням підстав її
винесення, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований.

Згідно ст. 75 Закону, державний
виконавець під час виконання
доводить до відома боржника
резолютивну частину такого рішення,
про що складає відповідний акт. Після
складення акта виноситься постанова
про закінчення виконавчого
провадження.

Таким чином, суд першої інстанції
обгрунтовано дійшов висновку про те, що
будь-які підстави для скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження відсутні.

Погоджується судова колегія також і з
висновком районного суду в частині
відмови у поновленні виконавчого
провадження, оскільки вважає, що він
відповідає фактичним обставинам
справи, наданим доказам і нормам
матеріального і процесуального права.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

Відповідно до ст.312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційні скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 31 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -