Справа № 462/7186/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30 грудня 2013 року Залізничний
районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді - ОСОБА_1

при секретарі -
Гіряк С.І.

за участю позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
відділу громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Залізничного
РВ ГУ МВСУ у Львівській області про
визнання таким, що втратив право на
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом, в
якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право на користування жилим
приміщенням – квартирою № 51 на вул.
Патона, 4/1 в м. Львові та зняти його з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою. Свої вимоги мотивує тим, що
вона являється власником даної
квартири, разом з нею проживає та
зареєстрований її чоловік ОСОБА_4,
дочка ОСОБА_5, внук ОСОБА_6, крім них в
квартирі зареєстрований
відповідач, колишній чоловік її дочки,
з яким шлюб було розірвано 16.11.2012 р.
Відповідач у спірній квартирі ніколи
не проживав, комунальних послуг не
оплачував, його речей там ніколи не
було. Факт непроживання відповідача
підтверджується актами, письмовими
доказами. Знятись з реєстраційного
обліку добровільно відповідач не
бажає, оскільки періодично знаходиться
на роботі за кордоном. Реєстрація
відповідача у вказаній квартирі
породжує для неї численні незручності,
зокрема створює перешкоди у реалізації
права приватної власності на квартиру
в частині володіння, користування та
розпорядження належним майном,
призводить до додаткових матеріальних
витрат, тому просить позов
задовольнити.

Позивач допитана за її згодою, як
свідок в судовому засіданні позов
підтримала, пояснення надала
аналогічні наведеним у фабулі позовної
заяви доповнила, що відповідач
колишній чоловік її дочки ОСОБА_5, проте
згідно рішення суду від 16.11.2012 року шлюб
між ними розірвано, крім того,
відповідач жодного дня від моменту
реєстрації не проживав у спірній
квартирі, а фактично проживав за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, перешкод у
проживанні йому ніхто не чинив. Просить
позов задовольнити.

Відповідач викликався в суд через
оголошення в пресу (газета "Високий
Замок" за 25 листопада 2013 року), проте в
судове засідання не з'явився, з
опублікуванням оголошення про виклик
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи, про причини
неявки суд не повідомив і від нього не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності, тому зі згоди
позивача, на підставі ст. 224 ЦПК
України проведено заочний розгляд
справи за відсутності відповідача на
підставі наявних у справі доказів.

Третя особа - Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Залізничного РВ ГУ
УМВС України у Львівській області
будучи належним чином повідомленим про
час розгляду справи, не скерував свого
представника і суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
такого.

Заслухавши пояснення позивача, як
свідка, з'ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши зібрані по справі
докази у їх сукупності, вирішуючи спір
в межах заявлених позовних вимог, на
підставі наданих доказів, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних мотивів та передбачених
законом підстав.

Чинним законодавством права
власника житлового будинку (квартири)
визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК
Української РСР, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім"ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власності можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української
РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім"ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Статтею 405 ЦК України визначено,
що члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається
його власником. Член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником
житла або законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на квартиру від 21.07.1999
року.

З довідки ДЖКП ДК «ЛОРТА»
від 28.05.2013 року вбачається, що в
квартирі АДРЕСА_1 прописано п’ятеро
осіб: власник - ОСОБА_2, ОСОБА_4 – чоловік
позивачки, ОСОБА_5 – дочка позивачки,
ОСОБА_6 – внук позивачки та зять –
ОСОБА_3.

Актами складеними комісією ДЖКП
ДК «ЛОРТА» від 28.03.2013 р., 28.04.2013 р., 28.05.2013
р., підтверджується, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_3, але за вказаною не
проживає з 2010 року.

З копії рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 16.11.2012 року
вбачається, що шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 розірвано.

Крім того, з відповіді Гусятинського
районного управління юстиції ВДВС ГУЮ
у Тернопільській області вбачається,
що там відкрито виконавче провадження
з виконання виконавчого листа про
стягнення з ОСОБА_3, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_5 аліменти
на утримання дитини – ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та по вказаному
провадженню боржником здійснюється
перерахунок аліментів поштовим
переказом.

Виходячи з вищевикладеного,
аналізуючи зібрані по справі докази,
суд приходить до переконання, що
відповідач ОСОБА_7 не належить до
числа осіб - членів сім'ї
позивача-власника, не проживає в
спірній квартирі понад встановлені
законом строки, поважних причин його
відсутності, а також вчинення дій, які б
свідчили про намір зберегти право на
користування жилим приміщенням –
квартирою № 51 на вул. Патона, 4/1 в м.
Львові судом не встановлено та не
здобуто жодних доказів того, що позивач
чинила перешкоди відповідачу в
користуванні вказаною квартирою, а
тому наявні правові підстави для
визнання його таким, що втратив право
користування вказаним жилим
приміщенням.

Згідно зі ст.7 Закону України
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі заяви особи,
запиту органу реєстрації за новим
місцем проживання особи, остаточного
рішення суду (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть. Враховуючи те,
що згідно вимог ст. 7 вищезазначеного
Закону наявність судового рішення про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщення є
підставою для зняття такої особи з
реєстрації, відтак додаткового
правового вирішення дана позовна
вимога не потребує.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209,
212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 383,
391,405 ЦК України, Законом України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", суд, -

в и р і ш и
в:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 таким, що
втратив право на користування жилим
приміщенням квартирою № 51 на вул.
Патона, 4/1 в м. Львові.

В решті заявлених позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 189,70
грн. (сто вісісмдесят девять гривень 70
коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача про його перегляд,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання копії вказаного рішення.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через районний суд.

Суддя: (підпис)

ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя:

Б.М.Гедз