Головуючий суду 1 інстанції - Васільєва
Доповідач - Украінцева Л.Д.
Справа № 435/487/13-ц
Провадження № 22ц/782/4919/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області у складі:

Головуючого - Украінцевої Л.Д.

Суддів: Фарятьєва С.О., Іванової
І.П.

при секретарі: Вербицькому І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 01 листопада 2013 р.

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу, зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
фіктивним та недійсним договору
позики,-

встановила:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 01.11.2013р. позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
суму боргу за договором позики у
розмірі 8000,00 грн., судовий збір у
розмірі 229грн. 40 коп., а всього 8229 грн. 40
коп.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
фіктивним та недійсним договору
позики - відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі, представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позовні вимоги ОСОБА_4 залишити
без задоволеня, а зустрічний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
фіктивним та недійсним договору позики
задовольнити.

Вирішуючи питання про можливість
розгляду справи за відсутністю ОСОБА_2
та її представника, колегія суддів
приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є представником ОСОБА_2, він же
звертався з апеляційною скаргою
(а.с.19,39,44,55,63). Відповідно до
повідомлення про вручення поштового
відправлення ОСОБА_3 був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
апеляційної скарги двічі - 13.12.2013 р. та
19.12.2013 р.

Згідно зі ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення
поштової повістки представникові
особи, яка бере участь у справі,
вважається врученням повістки і цій
особі.

Таким чином, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином
ОСОБА_2 та її представник.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України у
разі неповідомлення суду про причини
неявки, вважається, що сторони та інші
особи, яки беруть участь у справі, не
з'явилися до суду без поважних причин.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за можливим розглянути справу
за відсутністю ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за наступне

Задовольняючи позов ОСОБА_4., суд першої
інстанції виходив із того, що розписка
є належним доказом та одночасним
документом, що свідчить про й укладення
сторонами договору позики й передачу
грошей позикодавцем позичальнику,
оскільки ОСОБА_2 отримав позику, а
зобов'язання за договором позики не
виконала, борг вчасно не повернула, то з
неї підлягає стягненню борг у розмірі 8
000 грн, судові витрати.

Зазначений висновок грунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду має бути законним та
обґрунтованим, що означає, що судом
повно та всебічно встановлено
правовідносини між сторонами на
підставі наданих сторонами доказів,
досліджених у встановленому порядку
судом у судовому засіданні, до
встановлених правовідносин
застосовано ті норми матеріального
права, які їх регулюють

Судом першої інстанції вказані вимоги
закону додержано, у відповідності до
вимог ст.ст. 212, 231 ЦПК України були повно
і всебічно досліджені обставини справи
та дана належна оцінка доказам, на які
сторони посилалися в суді першої
інстанції, суд правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Правовідносини між сторонами виникли з
договору позики.

Позикові відносини регулюються
параграфом 1 Глави 71 Цивільного кодексу
України.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем ОСОБА_4 та відповідачкою
ОСОБА_2 11.04.2012 року було укладено
договір позики, відповідно до якого
відповідачка отримала від позивача
грошові кошти в сумі 8000,00 грн. грн.
строком до 12.08.2012р., про що видала
розписку у присутності двох свідків
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 /а.с.8/.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається. Відповідачка
невиконанням зобов'язання порушила
майнові права позивача, і ці права
підлягають судовому захисту. Є
підстави для стягнення з відповідача
всієї суми заборгованості на користь
позивача. Підстав для звільнення
відповідачки від обов'язку за
договором в даному випадку не
встановлено.

Відповідно до ст. 631 ЦК України договір
набирає чинності з моменту його
укладання.

У статті 1046 ЦК України вказано, що за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів або таку кількість речей то ж
роду та такої ж якості. Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками.

Згідно зі ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ..

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позичальником) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до тексту розписки
ОСОБА_2отримала від ОСОБА_4..8 000грн. цей
письмовий договір підписаний
позичальником і відповідає вимогам
закону про письмову форму грошового
договору.

Тобто зі змісту цього договору
вбачається, що ОСОБА_2 отримала ці кошти
в борг і зобов'язалася їх повернути, а
також у договорі вказано в який строк і
в якому порядку вона зобов'язалася
повернути борг.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції, що розписка є належним
доказом та одночасним документом, що
свідчить про й укладення сторонами
договору позики й передачу грошей
позикодавцем позичальнику, й отримання
ОСОБА_2 позики, є обґрунтованим.

Вищезазначене також свідчить про те, що
відсутні підстави для задоволення
зустрічного позову про визнання
фіктивним та недійсним договору
позики, до такого ж висновку
обґрунтовано дійшов і суд першої
інстанції.

На підставі зазначеного не заслуговує
на увагу твердження апелянта про те, що
вона не отримувала кошти від позивача,
а ця розписка є лише підтвердженням
зобов'язань перед фізичною особою
підприємцем.

Доказів тому, що ОСОБА_2 не надавала та
не підписувала розписку ними не надано,
як того вимагають приписи ст.ст.60 ЦПК
України, також ОСОБА_2 не було заявлено
клопотання про проведення
почеркознавчої експертизи.

Не є підставою для скасування рішення
посилання апелянта на ту обставину, що
справа була розглянута за відсутності
позивача, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи, справа була
розглянута за участю представника
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_10, що відповідає
вимогам ст. 38 ЦПК України, в який
вказано, що сторона може брати участь
у цивільній справі особисто або через
свого представника.

Також необґрунтовано твердження
апелянта про те, що первісна позовна
заява не підписано позивачем, оскільки
з тексту позовної заяви вбачається, що
вона підписана ОСОБА_4 (а.с.4).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержання вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Доводи в апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не дають
підстав вважати, що судом при розгляді
справи порушені, або неправильно
застосовані норми матеріального чи
процесуального права. Рішення суду
відповідає вимогам закону, порушень
процесуального законодавства при
розгляді справи та прийнятті рішення
не встановлено, тому підстав для
скасування рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315
ЦПК України судова колегія ,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 01.11.2013р. залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: