ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 листопада 2013 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді: Бутенка В.О.

при секретарі: Никоненко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, штрафних санкцій,
процентів за договором позики та
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просить ухвалити
рішення, яким стягнути з відповідача на
його користь суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за час
прострочення в сумі 2164,93 грн., три
процента річних від простроченої суми
за весь час прострочення в сумі 721,64
грн., штрафні санкції передбачені
договором в сумі 4390 грн. та моральну
шкоду в сумі 3000 грн. Позовні вимоги
обґрунтовує тим,що згідно договору
позики від 04 серпня 2011 року він позичив
ОСОБА_2 20000 грн. строком на один рік,
тобто до 04 серпня 2012 року. У
встановлений договором строк
відповідач борг не повернув
посилаючись на те, що не зміг продати
своє підприємство (станція технічного
обслуговування авто) та житловий
будинок. На прохання відповідача
позивач продовжив йому термін позики
ще на один рік, а саме до 04 серпня 2013
року, про, що відповідач власноруч
написав розписку, проте свої
зобов'язання знову не виконав та не
повернув борг. Вказані обставини
змусили ОСОБА_1 звернутись до суду за
захистом своїх прав. Також позивач
просить врахувати той факт, що у зв'язку
з небажанням відповідача виконати свої
зобов'язання згідно договору, він
зазнав моральної шкоди. Моральну шкоду
позивач оцінює в 3000 грн.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, просив його задовольнити в
повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) у разі повторної неявки в
судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Також згідно зі статтею 224 Цивільного
процесуального кодексу України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, про розгляд справи
повідомлявся належним чином. Від імені
відповідача до суду надійшла не
підписана заява про перенесення
справи, яка не може бути визнана судом,
як підстава для перенесення розгляду
справи, а тому скд визнає причини
неявки відповідача неповажними та
вважає за можливе провести розгляд
справи без участі належно
повідомленого відповідача та
винесення заочного рішення.

Позивач проти розгляду справи без
участі відповідача та винесення
заочного рішення не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 10
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно зі змістом частини третьої
статті 213 ЦПК України ухвалене судом
рішення обґрунтовується на підставі
повно і всебічно з`ясованих обставин в
справі, підтверджених тими доказами,
які були дослідженні в судовому
засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного
кодексу України Якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики,
він зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного
кодексу України Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом встановлено, що 04 серпня 2011 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
договір позики відповідно до якового
ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 20000 грн. строком
на один рік, тобто до 04 серпня 2012 року
(а.с.3).

ОСОБА_2 у встановлений договором строк
зазначені кошти не повернув та
домовився з ОСОБА_1 про продовження
терміну позики до 04 серпня 2013 року, про
що власноручно написав розписку (а.с.4).
Згідно розписки від 03 серпня 2013 року
термін позики знову було продовжено до
15 жовтня 2013 року.

Станом на 17 жовтня 2013 року ОСОБА_2 не
повернув ОСОБА_1 кошти згідно договору
позики від 04 серпня 2011 року, а загальна
заборгованість враховуючи індекс
інфляції, три проценти річних від
простроченої суми та штрафних санкцій
згідно договору позики становить 27276,57
грн.

Таким чином, суд приходить до висновку
про доведеність вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 27276 грн. 57 коп.
та її задоволення.

Частиною першою статті 1167 Цивільного
кодексу України визначено, що моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно із п. 3, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Позивачем не надано суду будь-яких
доказів, які б підтверджували факт
заподіяння йому моральних страждань
або втрат немайнового характеру, а тому
суд дійшов до висновку про відмову у
задоволенні вимоги позивача про
стягнення моральної шкоди.

Відповідно до статей 23, 625, 1050, 1167
Цивільного кодексу України, п. 3, 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», керуючись статтями 10, 60, 169, 212-215,
218, 224-233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
серія НОМЕР_1 виданий Фастівським ГРОГУ
МВС України в Київській області 31
жовтня 2001 року, зареєстрованого:
АДРЕСА_1, проживаючого: АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт
серія НОМЕР_2 виданий Фастівським МРВ
ГУ МВС України в Київській області 10
грудня 1996року, зареєстрованого та
проживаючого: АДРЕСА_3 заборгованість в
розмірі 27276 (двадцять сім тисяч двісті
сімдесят шість) грн. 57 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 272,77
грн. сплаченого ним судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Київської області
через Фастівський міськрайонний суд
Київської області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя