Категорія 30 Головуючий у 1 інстанції
Доповідач: Будулуца М.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2013 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого - судді: Маширо О.П.

суддів: Мірути О.А., Будулуци М.С.

при секретарі Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління
державної Казначейської служби у м.
Артемівську Донецької області, треті
особи: відділ Державної виконавчої
служби Артемівського міськрайонного
управління юстиції, ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, спричиненої діями державного
органу,

за апеляційною скаргою Управління
Державної казначейської служби
України у м. Артемівську Донецької
області та Артемівського міжрайонного
прокурора на рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 02 вересня 2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року, позивач звернувся з
позовом до Управління державної
Казначейської служби у м. Артемівську
Донецької області, треті особи: відділ
Державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції, ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди спричиненої діями державного
органу мотивуючи позовні вимоги
наступними обставинами.

В провадженні відділу Державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
(далі - ВДВС Артемівського
міськрайонного управління юстиції)
знаходився виконавчий лист, виданий
апеляційним судом Донецької області
від 17 жовтня 2005 року про стягнення з
позивача на користь ОСОБА_2 аліментів
на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 1/8 частини заробітку, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Стягнення
аліментів проводилося з порушенням
рішення суду.

Дії ВДВС Артемівського міськрайонного
управління юстиції були оскаржені до
суді та ухвалою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 26 грудня 2012 року визнані
неправомірними, а загальна сума, яка
була надмірно нарахована на користь
ОСОБА_2, яка складає 6403,23 грн.

На підставі викладеного, позивач
просив суд стягнути з Управління
державної Казначейської служби у м.
Артемівську Донецької області в
рахунок компенсації матеріальної
шкоди, спричиненої йому неправомірними
діями ВДВС Артемівського
міськрайонного управління юстиції, в
розмірі 6403,23 грн. і моральної шкоди в
сумі 1000,00 грн. та компенсувати йому
судові витрати.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 02 вересня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Державної казначейської
служби у м. Артемівську Донецької
області, треті особи: відділ Державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції,
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди спричиненої діями
державного органу - задоволено.

Стягнуто з Управління Державної
казначейської служби у м. Артемівську
Донецької області на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, матеріальну шкоду у
розмірі 6403,23грн., моральну шкоду в сумі
1000,00 грн. та судовий збір - 114,70 грн.

Не погодившись з рішенням суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, Управління
Державної казначейської служби у м.
Артемівську Донецької області та
Артемівський міжрайонний прокурор
(останній діяв в інтересах Держави в
особі: Управління державної
Казначейської служби у м. Артемівську
Донецької області) подали апеляційні
скарги, в яких просили рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1

В обґрунтування доводів скарги
Управління Державної казначейської
служби у м. Артемівську Донецької
області посилалось на те, що відповідно
до ст. 96 ЦК України юридична особа
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями, але Управління
Державної казначейської служби у м.
Артемівську Донецької області жодним
чином не порушувало права та свободи
позивача. А оскільки шкоду позивачу
завдано діями ВДВС Артемівського
міськрайонного управління юстиції, то
шкоду має відшкодовувати
відповідальна особа.

Артемівський міжрайонний прокурор,
який діє в інтересах Держави в особі
Державної казначейської служби
України у м. Артемівську Донецької
області, обґрунтовував доводи своєї
апеляційної скарги посилаючись на те,
що суд першої інстанції повинен був
залучити до участі у справі в якості
відповідача ВДВС Артемівського
міськрайонного управління юстиції., а
не в якості третьої особи, оскільки при
розгляді зазначеної справи зачіпались
права та обов'язки зазначеного
державного органу. Крім того, суд не
врахував вимоги ст. 1167 ЦК України,
згідно з якої моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності вини.

Судом першої інстанції в частині
задоволення позову про стягнення
моральної шкоди не з'ясовано та не
встановлено наявність такої шкоди, як і
причинного зв'язку між шкодою та
протиправними діями, і те, якими
доказами це підтверджується.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник Прокуратури Донецької
області - Гайфулін О.О. та представник
Державної казначейської служби
України у м. Артемівську Донецької
області - Порошиста О.С., кожний окремо,
доводи апеляційних скарг підтримали та
просили скаргу задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат
ОСОБА_6 заперечувала проти доводів
апеляційних скарг, просила скарги
відхилити, а рішення суду - залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, прокурора,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
апеляційний суд вважає, що апеляційні
скарги Управління державної
Казначейської служби у м. Артемівську
Донецької області та Артемівського
міжрайонного прокурора підлягають
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні вказаного позову, виходячи
з наступного.

Як зазначено в ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення, відповідно
до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Частиною 2 ст. 309 ЦПК України
передбачено, що норми матеріального
права вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не поширюється
на ці правовідносини, або не
застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
порушення норм процесуального права
може бути підставою для скасування або
зміни рішення, якщо це порушення
привело до неправильного вирішення
справи.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд встановив та виходив з того, що
згідно ухвали Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 26 грудня 2012 року, яка була залишена
без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 05 лютого 2013 року,
дії ВДВС Артемівського міськрайонного
управління юстиції в частині
нарахування та стягнення з ОСОБА_1
грошової суми 6 403,23 грн. визнані
неправомірними.

Суд посилався на те, що відповідно до
ст. 56 Конституції України, кожен має
право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
осіб при здійсненні ними своїх
повноважень, а таким чином за
неправомірні дії ВДВС Артемівського
міськрайонного управління юстиції
відповідальність зобов'язана нести
держава в особі управління Державної
казначейської служби у м. Артемівську
Донецької області, а тому з відповідача
- Управління Державної казначейської
служби у м. Артемівську Донецької
області слід стягнути матеріальну та
моральну шкоду на користь позивача.

Однак, погодитись з рішенням суду
неможна, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть учать у
справі.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України,
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач. Частиною 2 цієї ж
статті зазначено, що позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні і
юридичні особи, а також держава.

Як встановлено судом і це
підтверджується матеріалами справи,
позов заявлено до Управління Державної
казначейської служби у м. Артемівську
Донецької області.

Відповідно до ч.2 ст. 87 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606 - ХІV зі змінами від 04.11.2010 року
№ 2677-VI збитки, завдані державним
виконавцем фізичним чи юридичним
особам під час проведення виконавчого
провадження, підлягають відшкодування
в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про
державну виконавчу службу» від 24
березня 1998 року № 202/98-ВР, шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом за рахунок держави.

Як роз'яснено в п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року № 14 «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»,
при розгляді позовів фізичних і
юридичних осіб про відшкодування шкоди
(збитків), заподіяної діями
(бездіяльністю) державного виконавця,
суди повинні виходити з положень ст. 11
Закону № 202/98 - ВР, ст. 86 Закону № 606 - ХIV і
враховувати, що в таких справах
відповідачами можуть бути відповідні
відділи державної виконавчої служби, в
яких працюють державні виконавці, та
відповідні територіальні органи
Державного казначейства України.

З матеріалів справи вбачається, що
Управління Державної казначейської
служби у м. Артемівську Донецької
області залучено відповідачем у
справі, а ВДВС Артемівського
міськрайонного управління юстиції
залучено третьою особою, а не
відповідачем, що суперечить вказаному
роз'ясненню постанови Пленуму
Верховного Суду України.

У відповідності з Додатком № 3 до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» (Розподіл видатків
Державного бюджету України на 2013 рік),
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду, відшкодування
громадянинові вартості конфіскованого
та безхазяйного майна стягнутого в
дохід держави, відшкодування шкоди,
завданої фізичній чи юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органів державної влади,
їх посадових і службових осіб
відшкодовується за рахунок Державної
казначейської служби України, а тому в
якості співвідповідача, на думку
апеляційного суду, слід було залучити
саме Державну казначейську службу
України.

Виходячи з цього, апеляційний суд
приходе до висновку, що по даній справі
позов заявлено до неналежних
відповідачів.

Оскільки суд апеляційної інстанції
позбавлений можливості провести
заміну відповідача, а позивачем ОСОБА_1
заявлено позов до неналежного
відповідача - Управління державної
Казначейської служби у м. Артемівську
Донецької області, не залучено
належних відповідачів, апеляційний суд
приходе до висновку, що рішення суду
першої інстанції слід скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача,
частково задовольнивши апеляційні
скарги Управління державної
Казначейської служби у м. Артемівську
Донецької області та Артемівського
міжрайонного прокурора, який діє в
інтересах держави.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд ,-

ВИРІШИВ:

Апеляційні скарги Управління
державної Казначейської служби у м.
Артемівську Донецької області та
Артемівського міжрайонного прокурора
задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 02 вересня 2013
року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління державної Казначейської
служби у м. Артемівську Донецької
області про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої діями
державного органу, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді: