Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/3361/13
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Бойко С.М., Гірник Т.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника ЛКП
«Старий Сихів» Рапової М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 18 лютого 2013 у справі за
позовом ОСОБА_3 до Львівського
комунального підприємства (далі ЛКП)
«Старий Сихів» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 18 лютого 2013 року у
задоволені вказаному вище позові
відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить
його скасувати й ухвалити нове, яким
задовольнити його вимоги, посилаючись
на те, що таке винесене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Апелянт, зокрема, посилається на
те, що суд за його клопотанням не
залучив до розгляду справи в якості
третьої особи органу захисту прав
споживачів щодо захисту його прав; при
вирішенні позову суд не врахував того,
що відповідач порушив його право
власності та зламав двері та замок на
дверях комірки, чим спричинив
матеріальну та моральну шкоду;
внаслідок прориву на 9-му поверсі
будинку труби, по якій подається вода,
стався витік види та була затоплена
стеля у ванній кімнаті його квартири.
Крім того, апелянт зазначає, що ним були
надані необхідні докази на ствердження
того, що внаслідок подання
відповідачем неналежної якості води
(із ржавчиною) був пошкоджений його
одяг.

Апелянт в судове засідання не з`явився,
хоча належним чином був повідомлений
про час та місце розгляду справи, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення щодо часу та місця
розгляду справи. Подав заяву про
слухання справи у його відсутності.

За таких обставин, у відповідності до
ч.2 ст.305 ЦПК України, його неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу на заперечення апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

В листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до ЛКП «Старий Сихів»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. На обґрунтування
своїх вимог позивач посилався на те, що
через брудну ржаву воду, що текла з
крану, під час прання був знищений одяг
на суму 2 410 грн. Внаслідок приймання
душу та використання зазначеної води
для приготування їжі погіршився його
стан здоров'я. Крім того, позивач
посилався на те, що відповідач не
виконує своїх обов'язків по наданню
комунальних послуг та безпідставно
пошкодив двері кладовки та замок в
дверях, а відтак спричинив матеріальну
шкоду на суму 800 грн. А внаслідок
прориву водяної труби було затоплено
стелю ванни його квартири, чим
спричинено матеріальну шкоду на 2 000
грн. Посилаючись на викладене та те, що
внаслідок порушень з боку відповідача
йому спричинено моральну шкоду на суму
2 000 грн., просив задовольнити його
вимоги.

Відмовляючи у задоволенні вимог
районний суд вірно виходив з того, що
позивачем не представлено до суду
жодних доказів в підтвердження своїх
вимог та обставин.

Так, встановлено, що позивач є
співвласником квартири АДРЕСА_1.
Будинок перебуває на обслуговуванні у
відповідача, а відтак позивач є
споживачем послуг, які надає
відповідач.

Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.212 ЦПК суд оцінює докази за
своїх внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Суд аналізує і оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін.

Статтею 57 ЦПК передбачено, що доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експерта.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» у разі
порушення виконавцем умов договору
споживач має право викликати його
представника для складання та
підписання акта-претензії споживача, в
якому зазначаються строки, види,
показники порушень тощо. Акт-претензія
складається споживачем та
представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника виконавця в
погоджений умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі.

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи апелянт не надав ні до районного
суду, ні до апеляційної інстанції
докази, передбачені Законом України
«Про житлово-комунальні послуги», які б
свідчили про ненадання послуг або
надання таких позивачем неналежної
якості.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Позивачем не представлено суду доказів
про спричинення йому матеріальних
збитків, а саме: порушенням права
власності - злом дверей та замка на
дверях комірки, належності йому
комірки, вартості спричинення шкоди;
доказів затоплення стелі у ванній
кімнаті та вартості заподіяної шкоди;
знищенням одягу, його вартості;
ушкодженням здоров'я та причинного
зв'язку між діями, бездіяльністю
відповідача та ушкодженням здоров'я.

Оскільки висновки суду можуть
ґрунтуються лише на належних та
допустимих доказах, що характеризує їх
суть для справи, а, оскільки, крім
пояснень позивача інших достовірних та
належних доказів у справі немає, суд
вірно відмовив у задоволенні вимог
позивача. При цьому районний суд
врахував, що ознаками судових доказів є
їх достовірність і достатність.

Достовірність доказів - це їх якість,
точність і правильність відображення
обставин, що входять у предмет
доказування. А достатність - це
сукупність доказів, яка дозволяє
вирішити справу.

Відтак, доводи відповідача, викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків суду, а тому не можуть бути
підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 18 лютого 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Бойко С.М.

Гірник Т.А.