Справа №521/9860/13-ц
Провадження №2/521/5141/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2013 року

місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого судді -
Плавича І.В.,

при секретарі -
Бабаєвій З.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Другого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про скасування
арешту, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні вказаного складу суду
наразі знаходиться на розгляді
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
Другого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про
скасування арешту.

В обґрунтування власної позиції та
пояснюючи підстави звернення в суд
сторона позивача вказувала, що ОСОБА_1 в
2000 році було засуджено до позбавлення
волі із конфіскацією майна.

У зв'язку з цим, державною виконавчої
службою Іллічівського районного
управління юстиції в місті Одесі було
накладено арешт на майно, що належить
ОСОБА_1, а саме на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

За станом на теперішній час, виконавче
провадження по виконанню відповідного
виконавчого документу закрите,
матеріали виконавчого провадження
знищено відповідно до порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби.

Однак при цьому органами ДВС не
вирішено питання про скасування арешту
вказаного майна. У зв'язку з викладеним
ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до
суду, в якому сторона просила суд
скасувати постанову №В-8/343 районного
відділу Державної виконавчої служби
Іллічівського районного управління
юстиції в місті Одесі від 18 грудня 2000
року про накладення арешту на майно за
записом №1634674, що належить ОСОБА_1, а
саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та
про заборону на здійснення відчуження
майна.

Представник ОСОБА_1 у відкрите судове
засідання з'явилась, від імені та в
інтересах особи заявлені вимоги
підтримала, просила суд позов
задовольнити.

Представник Другого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
у відкрите судове засідання не
з'явився, відділ повідомлявся судом про
розгляд даної цивільної справи,
причини неявки суду не відомі, але від
начальника відділу надійшла заява про
розгляд справи за відсутності сторони
в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши до уваги виниклі
обставини та пояснення сторін за суттю
спору і підставами звернення в суд,
надавши належну юридичну оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами по справі, проаналізувавши
представлені письмові докази, суд
приходить до висновку про задоволення
заявленого позову - виходячи з
наступного.

Під час судового розгляду справи було
встановлено, що 17 січня 2000 року
Іллічівським районним судом міста
Одеси по кримінальній справі №1-104/00
було постановлено вирок про
позбавлення волі ОСОБА_1 із
конфіскацією особистого майна
засудженого.

18 грудня 2000 року постановою №В-8/343
державного виконавця Шелкової Н.П.
районного відділу Державної
виконавчої служби Іллічівського
районного управління юстиції в місті
Одесі було накладено арешт на майно, що
належить ОСОБА_1, а саме на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до листа Другого
Малиновського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції, виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа №1-104/2000, виданого 17 січня 2000 року
Іллічівським районним судом міста
Одеси про конфіскацію усього майна
ОСОБА_1 на користь держави, знищено
відповідно до порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №6139677 від 12
липня 2013 року, 1/2 ідеальна частка
квартири АДРЕСА_1 дійсно належить
ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Як свідчить витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно №6319992
від 17 липня 2013 року, квартира АДРЕСА_1
обтяжена арештом на підставі постанови
Іллічівського РВ ДВС управління
юстиції у місті Одесі.

В силу ст. 80 ч.ч.1,2 КК України, особа
звільняється від відбування покарання,
якщо з дня набрання чинності
обвинувальним вироком його не було
виконано зокрема в такі строки: 1) два
роки - у разі засудження до покарання
менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три
роки - у разі засудження до покарання у
виді обмеження волі або позбавлення
волі за злочин невеликої тяжкості; 3)
п'ять років - у разі засудження до
покарання у виді позбавлення волі за
злочин середньої тяжкості, а також при
засудженні до позбавлення волі на
строк не більше п'яти років за тяжкий
злочин. Строки давності щодо
додаткових покарань визначаються
основним покаранням, призначеним за
вироком суду.

Згідно ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом. У разі якщо у виконавчому
провадженні державним виконавцем
накладено арешт на майно боржника, у
постанові про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, державний виконавець
зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника. За
заявою боржника державний виконавець
видає йому додаткові копії постанови,
зазначеної в частині другій цієї
статті, для їх пред'явлення до органів,
що здійснюють реєстрацію майна або
ведуть реєстр заборони на його
відчуження, для зняття арешту,
накладеного на майно. У разі закінчення
виконавчого провадження внаслідок
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
виконавчі документи можуть бути
повторно пред'явлені до виконання у
визначені статтею 22 цього Закону
строки, якщо у зв'язку із припиненням
провадження у справі про банкрутство
вимоги, підтверджені такими
документами, не були задоволені
повністю або частково та не вважаються
погашеними (списаними, прощеними)
відповідно до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Таким чином, суд приходить до висновку
про задоволення даного позову та
скасування постанови про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Другого Малиновського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про скасування арешту - задовольнити.

Скасувати постанову №В-8/343 районного
відділу Державної виконавчої служби
Іллічівського районного управління
юстиції в місті Одесі від 18 грудня 2000
року про накладення арешту 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 та заборону на
здійснення відчуження майна (запис про
обтяження №1634674), що належить ОСОБА_1 на
праві приватної власності.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: