Номер провадження № 22-ц/785/1420/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Горнова А.О.

розглянувши цивільну справу за позовом
прокурора Овідіопольського району в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Овідіопольської селищної ради, ТОВ
«Україна 2010» про визнання незаконними
та скасування розпоряджень
Овідіопольської селищної ради,
визнання недійсним та скасування
свідоцтв на право власності за
апеляційною скаргою представника ТОВ
«Україна 2010» - Осипенко Ганни
Вікторівни на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 03 вересня 2013 року,
-

встановила:

Прокурор Овідіопольського району в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся з
позовом до Овідіопольської селищної
ради, «ТОВ Україна-2010» в якому, з
урахуванням уточнень, просив:

Визнати незаконним та
скасувати рішення виконкому
Овідіопольської селищної ради
Одеської області № 174 від 28 липня 2011
року.

Визнати незаконним та
скасувати рішення виконкому
Овідіопольської селищної ради
Одеської області № 365 від 26 липня 2012
року.

Визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що розташовані
за адресою АДРЕСА_1 і записано в
реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 324
від 18.09.2002.

Визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії САС № 920623 від
05.09.2011.

Визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії САЕ № 348944 від
14.08.2012.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор зазначив, що прокуратурою
Овідіопольського району проведено
перевірку за зверненням ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 додержання діючого
законодавства України органами
місцевого самоврядування при винесені
рішень щодо оформлення права власності
на нерухоме майно.

Перевіркою встановлено, що 29 серпня 2002
року виконкомом Овідіопольської
селищної ради Одеської області було
винесено рішення №95 про видачу
свідоцтва про право власності на ЗАТ
«Україна» на будинок АДРЕСА_1 загальною
площею 365 кв.м. На підставі вказаного
рішення було видано свідоцтво на право
власності що записано в реєстрову
книгу № 3 за реєстровим № 324 від 18.09.2002
року.

На зазначене рішення ради прокуратурою
району 24.02.11 внесено протест, який
рішенням сесії Овідіопольської
селищної ради № 116 від 24.03.11 задоволено,
рішення виконкому скасоване.

Виконавчим комітетом Овідіопольскої
селищної ради винесено рішення № 174 від
28 липня 2011 року, у відповідності до
якого оформлено право власності ТОВ
«Україна 2010» не нерухоме майно -
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що складається
в цілому з літер вказаних у плані
технічного паспорту, а саме: А,а -
житловий будинок загальною площею 401, 6
кв. метра, житловою площею 219,8 кв. метра;
Б - підсобна будівля загальною площею
57,1 кв. метра; Г - підсобна будівля
загальною площею 13,2 кв. метра; Д -
вбиральня загальною площею 2 кв. метра;
Е - вбиральня загальною площею 1,6 кв.
метра; Ж - сарай загальною площею 14,7 кв.
метра; З - прибудова загальною площею 22,8
кв. метра; К - вбиральня загальною
площею 3,7 кв. метра; 1-3 споруди,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1
Овідіопольського району Одеської
області, про що видано свідоцтво про
право власності ТОВ «України 2010» на
вказане нерухоме майно.

На підставі вказаного рішення ТОВ
«України 2010» отримало свідоцтво про
право власності на вищезазначене
нерухоме майно серії САС № 920623 від
05.09.2011.

В подальшому, виконавчим комітетом
Овідіопольскої селищної ради винесено
рішення № 365 від 26 липня 2012 року, у
відповідності до якого оформлено право
власності ТОВ «Україна 2010» не нерухоме
майно - житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що складається в цілому з літер
вказаних у плані технічного паспорту, а
саме: А,а - житловий будинок загальною
площею 401, 6 кв. метра, житловою площею
219,8 кв. метра; Б - підсобна будівля
загальною площею 57,1 кв. метра; Г -
підсобна будівля загальною площею 13,2
кв. метра; Д - вбиральня загальною
площею 2 кв. метра; Е - вбиральня
загальною площею 1,6 кв. метра; Ж - сарай
загальною площею 14,7 кв. метра; З -
прибудова загальною площею 22,8 кв.
метра; К - вбиральня загальною площею 3,7
кв. метра; Л - сарай загальною площею 17,7
кв. метра; М - сарай загальною площею 15,5
кв. метра; Н - сарай загальною площею 6,3
кв. метра; О - вбиральня загальною
площею 1,2 кв. метра; П - душ загальною
площею 1 кв. метр; Р - вбиральня
загальною площею 2 кв. метра; 1-3 споруди,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1
Овідіопольського району Одеської
області, про що видано свідоцтво про
право власності ТОВ «України 2010» на
вказане нерухоме майно.

На підставі вказаного рішення ТОВ
«України 2010» отримало свідоцтво про
право власності на вищезазначене
нерухоме майно серії САЕ № 348944 від
14.08.2012.

Вищевказане рішення виконкомом
Овідіопольської селищної ради
Одеської області винесено в порушення
діючого законодавства України по
наступним підставам.

Згідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Статтею 328 вищевказаного законодавчого
акту, передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересів. Способом
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути визнання права.

У відповідності до п.6.1 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України №7/5 від
07.02.2002 року, оформлення права власності
на об'єкти нерухомого майна
проводиться з видачею свідоцтва про
право власності місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування:

- фізичним особам та юридичним особам
на новозбудовані, перебудовані або
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна за наявності акта про право
власності на землю або рішення про
відведення земельної ділянки для цієї
мети та за наявності акта комісії про
прийняття об'єкта і введення його в
експлуатацію;

- власникам спільних будівель, які на
законних підставах зробили перебудову,
прибудову, унаслідок чого змінилися
належні їм частки. У разі, якщо
співвласники не згодні змінити частки
добровільно, це питання вирішується в
судовому порядку;

- членам житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу,
товариства або об'єднання, які повністю
внесли свої пайові внески;

- юридичним особам у разі внесення до
статутного фонду об'єктів нерухомого
майна їх засновниками;

- фізичним особам та юридичним особам,
які в разі ліквідації (реорганізації)
підприємства, об'єднання, організації
отримали у власність у встановленому
законодавством порядку нерухоме майно
підприємства, об'єднання, організації,
що ліквідовується;

- фізичним особам та юридичним особам,
що вийшли зі складу засновників
підприємства і за рішенням засновників
(власників) отримали у власність об'єкт
нерухомого майна, переданий їм за актом
приймання-передавання;

- інвесторам, які у встановленому
законодавством України порядку
отримали у власність об'єкти
нерухомого майна або його частини,
побудовані за їх кошти, за наявності
відповідного рішення місцевого органу
виконавчої влади, органу місцевого
самоврядування, акта
приймання-передавання об'єкта (частини)
інвестору;

- реабілітованим громадянам, яким
повернуто у власність належні їм
об'єкти нерухомого майна з
представленням рішень комісій з
реабілітації про повернення цього
майна;

- у разі виділення окремого будинку зі
складу об'єкта нерухомого майна, що
складається із двох або більше
будинків (будівель);

- фізичним та юридичним особам при
представленні договору про пайову
участь у будівництві об'єкта
нерухомого майна, акта про прийняття
об'єкта в експлуатацію та акта
приймання-передавання цього об'єкта;

- фізичним та юридичним особам на
об'єкти нерухомого майна, які в
установленому порядку переведені із
житлових у нежитлові і навпаки, при
наданні рішення відповідного органу;

- фізичним та юридичним особам на
підставі документів, установлених
законодавством, які підтверджують їх
право власності на об'єкти нерухомого
майна, крім правовстановлювальних
документів, передбачених у додатку 1 до
пункту 2.1 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно.

В порушення вищевказаних норм діючого
законодавства України, а також Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», яким не передбачено
повноваження органів місцевого
самоврядування, щодо визнання права
власності на побудовані об'єкти
нерухомого майна, в тому числі і
самочинні, що відноситься до
компетенції судових інстанцій
виконкомом Овідіопольської селищної
ради було винесено рішення про видачу
свідоцтва на право власності ЗАТ
«Україна» без наявності
правовстановлюючих документів та акту
вводу в експлуатацію на дану будівлю.

Крім цього, винесеним вищевказаним
рішенням виконкомом Овідіопольської
селищної ради порушено норми
Конституції України, а саме: ст.8
Конституції України, якою передбачено,
що в Україні визнається і діє принцип
верховенства права; ст.140, якою
передбачено, що місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування.

Згідно ст.4 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», одним із
принципів місцевого самоврядування є
принцип законності, який припускає
винесення рішень та виконання дій у
відповідності з діючим законодавством
України.

У відповідності до ст.55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожен
має право будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань.

Вищевказані рішення Овідіопольської
селищної ради Одеської області
порушують права гр-н ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
які постійно, на протязі тривалого часу
прописані та проживають за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнання права власності на зазначений
об'єкт нерухомості проведено с
порушенням вимог діючого
законодавства України, та фактично
статус зазначеного житла не
визначений, виникає порушення прав гр-н
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, закріплені приписами
ст. ст. 9, 31, 34 Житлового кодексу
Української РСР та Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», у відповідності до яких
громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду або на
одержання за їх бажанням грошової
компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених
законом, або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.
Громадяни мають право на приватизацію
квартир (будинків) державного
житлового фонду, житлових приміщень у
гуртожитках, які перебувають у
власності територіальних громад, або
придбання їх у житлових кооперативах,
на біржових торгах, шляхом
індивідуального житлового будівництва
чи одержання у власність на інших
підставах, передбачених законом. Ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом. Житлові
права охороняються законом, за
винятком випадків, коли вони
здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій. Громадяни,
які потребують поліпшення житлових
умов, мають право на одержання у
користування жилого приміщення в
будинках державного або
громадського житлового фонду
в порядку, передбаченому
законодавством Союзу РСР, цим Кодексом
та іншими актами законодавства
Української РСР. Жилі приміщення
надаються зазначеним громадянам, які
постійно проживають у даному
населеному пункті (якщо інше не
встановлено законодавством Союзу РСР і
Української РСР), як правило, у вигляді
окремої квартири на сім'ю. До об'єктів
приватизації належать квартири
багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки, житлові
приміщення у гуртожитках (житлові
кімнати, житлові блоки (секції), кімнати
у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів (далі - квартири (будинки), які
використовуються громадянами на
умовах найму. Державний житловий фонд,
який знаходиться у повному
господарському віданні або
оперативному управлінні державних
підприємств, організацій та
установ, за їх бажанням може
передаватись у комунальну власність за
місцем розташування будинків з
наступним здійсненням їх приватизації
органами місцевої державної
адміністрації та місцевого
самоврядування згідно з вимогами цього
Закону. У разі банкрутства підприємств,
зміни форми власності, злиття,
приєднання, поділу, перетворення,
виділу або ліквідації підприємств,
установ, організацій, у повному
господарському віданні яких перебуває
державний житловий фонд, останній (у
тому числі гуртожитки) одночасно
передається у комунальну власність
відповідних міських, селищних,
сільських рад.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 03 вересня 2013
року позов задоволений в повному
обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду представник ТОВ «Україна 2010»
подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, сторони,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції погодився
з позовними вимогами прокурора.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
порушення судом норм процесуального
права при розгляді справи, а саме
зазначається, що прокурор не надав
належних доказів відповідно до
положень ч.2 ст. 45 ЦПК України на
підтвердження необхідності
представництва інтересів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в суді, а також підвідомчість
розгляду справи, оскільки на думку
апелянта справа відноситься до
розгляду судів адміністративної
юрисдикції.

Доводи апеляційної скарги є
помилковими.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції
України на прокуратуру покладається
представництво інтересів громадян або
держави в суді у випадках, визначених
законом.

Такі випадки передбачені, зокрема, ст.
ст. 20, 33, 36-1 Закону України «Про
прокуратуру», ч. ч. 1, 2 ст. 45 ЦПК,
відповідно до якої прокурор може
звертатися до суду із заявами про
захист прав, свобод та інтересів інших
осіб, або державних чи суспільних
інтересів та брати участь у цих
справах, прокурор здійснює у суді
представництво інтересів громадянина
або держави в порядку, встановленому
цим Кодексом та іншими законами, і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії цивільного процесу.

З огляду на зазначені положення закону,
прокурору надано право самостійно
визначати підстави для представництва
в судах, форму його здійснення, а також
здійснювати представництво в будь-якій
стадії судочинства в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та
статті 2 КАС, не є публічно-правовим і
розглядається у порядку цивільного
судочинства спір між органом державної
влади та/або органом місцевого
самоврядування (суб'єктом владних
повноважень) як суб'єктом публічного
права та суб'єктом приватного права -
фізичною особою, в якому управлінські
дії суб'єкта владних повноважень
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав фізичної
особи. У такому випадку це спір про
право цивільне, незважаючи на те, що у
спорі бере участь суб'єкт публічного
права, а спірні правовідносини
врегульовано нормами цивільного та
адміністративного права.

В апеляційній скарзі відсутні
посилання на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права при
ухваленні рішення.

На підставі наведеного колегія вважає,
що відсутні підстави для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні заявлених прокурором
вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ТОВ
«Україна 2010» - Осипенко Ганни
Вікторівни відхилити. Рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 03 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
О.Д.
Варикаша

В.А. Станкевич