Справа № 521/2462/13-ц
Провадження № 2/521/2462/13-ц
06 листопада 2013 року Малиновський
районний суд м. Одеси
в складі: головуючого судді - Роїка Д.Я.
при секретарі - Чайковській О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Одесі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»
до Першого Малиновського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, ОСОБА_1
про зняття арешту із заставленого
Представник позивача звернувся до суду
із цим позовом посилаючись на те, що
12.02.2013 року АТ «УкрСиббанк» на підставі
витягу з державного реєстру обтяжень
рухомого майна № 39897073 від 12.02.2013 року
стало відомо, що на все рухоме майно
ОСОБА_1, в тому числі і на предмет
застави, а саме транспортний засіб
марки Toyota, модель Corolla, рік випуску 2007,
колір чорний, номери агрегатів: шасі
НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, Першим
Малиновським відділом державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції було накладено
арешт. Таким чином, накладення арешту
на майно, яке перебуває у заставі
позивача порушує права та законні
інтереси АТ «УкрСиббанк». З огляду на
викладене позивач просить звільнити
з-під арешту та зняти заборону
відчуження з майна, належного на праві
власності ОСОБА_1, що знаходиться у
заставі позивача на підставі договору
про надання споживчого кредиту та
від 22.02.2008 року, а саме «Toyota Corolla», 2007
року випуску; а також просить стягнути
з ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі
114,70 грн., сплаченого позивачем при
Представник позивача в судове
засідання не з'явилась, надала заяву
про розгляд справи за її відсутності,
позов підтримала в повному обсязі.
Проти заочного розгляду справи не
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
заставу» заставодержатель має право
звернути стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання забов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконане, якщо
інше не передбачене законом чи
Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.
Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року
між Акціонерним комерційними
інноваційним банком «УкрСиббанк» - з
21.12.2009 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1
укладено Договір про надання
споживчого кредиту та заставу
відповідно до умов Кредитного договору
передано у заставу автомобіль марки
«Toyota Corolla», 2007 року випуску, яким
забезпечується повернення кредитних
коштів із відповідними процентами за
умовами кредитного договору.
Згідно з ст. 19 Закону України «Про
заставу» передбачено, що за рахунок
заставленого майна заставодержатель
має право задовольнити свої вимоги в
повному обсязі, що визначається на
момент задоволення, включити проценти,
відшкодування збитків, завданих
простроченням виконання, а також
витрати на здійснення забезпеченою
Так, 12.02.2013 року Першим Малиновським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
було накладено арешт на рухоме майно
ОСОБА_1 включаючи вказаний
Згідно з приписами ч. 6 ст. 20 Закону
України «Про заставу»
заставодержатель має право звернути
стягнення на предмет застави шляхом
самостійної реалізації заставленого
майна без проведення аукціону (торгів),
яка може здійснюватися
заставодержателем, заставодавцем або
за участю третіх осіб за вибором
заставодержателя та по вартості,
вказаній заставодержателем чи іншим
способом, передбаченим чинним
законодавством, за вибором
В силу приписів ст. 26 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» позивач, як
заставодержатель, до набрання чинності
рішенням суду має право звернути
стягнення на майно боржника.

Відповідно до умов укладеного договору
застави між позивачем і ОСОБА_1,
заставодержатель має право вимагати
від заставодавця вжиття заходів,
необхідних для збереження предмету
застави та його захисту від посягань з
боку будь-якої особи.

Приписами ст. 572 ЦК України передбачено,
що кредитор (заставодержатель) має
право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) забов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 589 ЦК України
передбачено, що за рахунок предмета
застави заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням забов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги.

При цьому, приписами Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що звернення стягнення на
заставлене майно в порядку примусового
виконання допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

При цьому судом взято до уваги, що
правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених з метою
забезпечення виконання забов'язань, а
також правовий режим виникнення,
оприлюднення та реалізації інших прав
юридичних і фізичних осіб стосовно
рухомого майна визначається Законом
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяженням - є
право обтяжувана на рухоме майно
боржника або обмеження права боржника
чи обтяжувала на рухоме майно, що
виникає на підставі закону, договору,
рішення суду або з інших дій фізичних і
юридичних осіб, з якими закон пов'язує
виникнення прав і обов'язків щодо
рухомого майна.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяження
поділяються на публічні та приватні.
Публічним є обтяження рухомого майна,
яке виникає відповідно до закону або
рішення суду.

Відповідно до ст. 14 Законом України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет як над
незареєстрованим обтяженням, так і над
обтяженнями, зареєстрованими пізніще,
що дає право з вищим пріоритетом
задовольнити свої вимоги за рахунок
реалізації предмета обтяження
переважно перед іншими кредиторами з
нижчим пріоритетом.

Проаналізувавши позовні вимоги
позивача у системному аналізі із
приписами ЦПК України суд вважає за
необхідне зазначити, що способом
захисту цивільних прав та інтересів,
між іншим, може бути припинення дії, яка
порушує право та/або відновлення
становища, яке існувало до порушення.

Крім того, суд також вважає за можливе
стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача
суму судового збору, сплаченого
позивачем при поданні позовної заяви,
оскільки справу вирішено не на користь
останніх.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 218, 224 - 226 ЦПК
України, ст.ст. 526, 530, 572, 589, 610, 612, 623-626, 1050,
1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Звільнити з-під арешту, накладеного
постановою Першим Малиновським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
та зняти заборону на відчуження майна,
що знаходиться у заставі Публічного
акціонерного товариство «УкрСиббанк»,
а саме транспортного засобу марки Toyota,
модель Corolla, рік випуску 2007, колір
чорний, номери агрегатів: шасі НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1, який належить
на праві власності ОСОБА_1,
проживаючому в АДРЕСА_1, ІПННОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» суму сплаченого судового
збору в розмірі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем
шляхом подання апеляційному суду через
суд першої інстанції апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив,за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення з заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції.

Суддя: