Справа №475/845/13-ц 26.12.2013 26.12.2013 26.12.2013
Провадження №22-ц/784/4147/13
провадження № 22ц/784/4147/2013
Головуючий у першій інстанції: Єгорова
Доповідач в апеляційній інстанції:
У Х В А Л А

іменем України

26 грудня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В. та
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання
Богатирьовій В.А.,

за участю: позивачки ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Доманівського районного
суду Миколаївської області від 22
листопада 2013 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа
приватний нотаріус ОСОБА_6, про
визнання договору купівлі-продажу в
частині покупця недійсним, визнання
права власності,

в с т а н о в и л а:

В червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу в
частині покупця недійсним та визнання
права власності.

Позивачка зазначала, що в травні 2009
року придбала квартиру АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_5 При цьому грошові
кошти в розмірі 1500 грн. передала ОСОБА_7,
яка усно домовлялась з власником.
Нотаріально договір посвідчено не
було. В серпні 2010 року вона дозволила
проживати в спірній квартирі ОСОБА_4

Згодом дізналась, що 16 червня 2011 року
було укладено договір купівлі-продажу
вказаної квартири, в якому покупцем
зазначено ОСОБА_4

Посилаючись на те, що спірна квартира
була придбана шляхом обману та за її
кошти, позивачка просила суд визнати
зазначений договір купівлі-продажу
недійсним в частині покупця та
передачі грошей, а також визнати її
покупцем вказаної квартири та визнати
за нею право власності.

Рішенням Доманівського районного суду
Миколаївської області від 22 листопада
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просила
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з пояснень сторін,
вартість спірної квартири складала 1500
грн. Вперше гроші за квартиру власнику
передавала ОСОБА_7, яка в подальшому
перепродала цю ж квартиру ОСОБА_8, яка в
свою чергу перепродала квартиру ОСОБА_3
за усною домовленістю.

Із матеріалів справи вбачається, що 16
червня 2011 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_5
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1.

Позивачка поставила питання про
визнання спірного договору недійсним в
частині покупця, посилаючись на те, що
саме вона виконала всі обов'язки
покупця за цим договором, а ОСОБА_4
обманула продавця, видавши себе за неї,
при цьому гроші продавцю не
передавались.

За статтею 230 ЦК України правочин
визнається судом недійсним якщо одна
із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення.

Отже, для визнання правочину недійсним
за правилами статті 230 ЦК України, обман
стосуються однієї із сторін правочину.

Встановивши, що позивачка не була
стороною спірного правочину, а особи,
які укладали зазначений договір не
ставлять питання про його недійсність,
суд правильно відмовив у визнанні
недійсним спірного договору за ст. 230 ЦК
України.

Також немає підстав для визнання угоди
недійсною в частині покупця.

Як вбачається із змісту статті 236 ЦК,
для визнання договору купівлі-продажу
недійсним в частині покупця, позивач
має довести в сукупності дві обставини,
що майно було придбано для нього та за
його кошти.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
домовлялась про купівлю спірної
квартири з ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які не є
власниками даної квартири та не мали
відповідних повноважень для цього. При
цьому, грошові кошти в розмірі 1500 грн.
позивачка також передала ОСОБА_8

Належних і допустимих доказів того, що
спірна квартира придбана для неї за її
кошти, позивачка суду не надала, хоча це
є її обов'язком відповідно до вимог
ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Таким чином, позивачка не довела того,
що саме вона є дійсним покупцем спірної
квартири, а тому підстави, зазначені
позивачкою для визнання вказаного
договору недійсним, відсутні.

За таких обставин, основний висновок
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні позову, є правильним.

Доводів, які б спростували висновки
суду чи доводили б порушення ним вимог
матеріального та процесуального права,
апеляційна скарга не містить, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Доманівського районного суду
Миколаївської області від 22 листопада
2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: