Пров. № 6/202/570/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2013 року
Індустріальний районний суду м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
- Шклярука Д.С.,

при секретарі -
Кривич О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
подання в.о. начальника
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Міхіної
Ольги Іванівни про вирішення питання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

В.о. начальника Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Міхіна О.І.
звернулася до Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська із
поданням в якому ставиться на
вирішення питання про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України з
вилученням у нього документів які
засвідчують вищезазначеного
громадянина, або при в'їзді в України
провести ті ж самі дії. Разом із тим
державний виконавець також просить
заборонити територіальному підрозділу
ДМС України видачу боржнику
паспорта/проїзного документа.

В обґрунтування вимоги зазначено, що
ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання
перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» на суму
341147,37 грн. присуджених до стягнення з
нього рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська, виконавчий
документ видано судом 04.11.2011 року.
Поважних причин невиконання судового
рішення не встановлено. В ході
виконавчого провадження боржник
неодноразово викликався в
Індустріальний відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, але
виклики державного виконавця
проігнорував та переховується від
представників стягувача та виконавчої
служби. Встановити місцезнаходження
боржника виявилося неможливим, про що
було складено відповідний акт. В ході
проведення виконавчих дій за боржником
не було виявлено будь-яке майно.

Державний виконавець Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, про причини неявки не
повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, проаналізувавши доводи подання,
вивчивши додані до нього документи,
вважає, що зазначене подання слід
залишити без задоволення, оскільки
право державного виконавця на
звернення із поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням суду обов'язків. При
цьому факт ухилення від виконання
зобов'язань боржником має
підтверджуватись сукупністю доказів.

В поданні зазначено про доцільність
вжиття зазначеного обмеження у праві
ОСОБА_2 виїзду за межі України у зв'язку
із ігноруванням останнім рішення суду
та явок до державного виконавця,
переховуванням від представників
стягувача та державного виконавця,
відсутністю у боржника майна, на яке
може бути звернуто стягнення. Однак,
матеріали справи не містять доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_2 взагалі
викликався до державної виконавчої
служби та був належним чином
повідомлений про це.

Разом із тим, подання не достатньо
вмотивовано з огляду на положення ст. 33
Конституції України яка гарантує
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
свободу пересування, вільний вибір
місця проживання та право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В поданні і доданих до нього матеріалах
не зазначені обставини, які на думку
державного виконавця та стягувача
переважують гарантоване Конституцією
України право кожному на свободу
пересування, вільного вибору місця
проживання та право вільно залишати
територію України.

Для прийняття рішення в порядку ст. 377-1
ЦПК України має бути наявна сукупність
обставин та факторів, встановлених
державним виконавцем під час
виконавчого провадження та
підтверджених належними, допустимими
та достатніми доказами, які можуть
свідчити про намір залишити територію
України з метою ухилитися від
виконання судового рішення,
перешкоджанню його виконанню, тощо.

Окрім того відсутність у державного
виконавця на час здійснення
виконавчого провадження відомостей
про фактичне місце проживання
(перебування) боржника не свідчить про
те, що останній умисно ухиляється від
виконання судового рішення, дана
обставина також не є окремою підставою
для застосування заходів, визначених у
ст. 377-1 ЦПК України, також як і
відсутність у боржника будь-якого
майна на яке може бути звернено
стягнення.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець в процесі
виконання судового рішення має право
звертатися до суду із поданням про
розшук боржника - фізичної особи, якщо
місце його проживання (перебування) не
встановлено.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для встановлення обмеження
ОСОБА_2 у гарантованому праві виїзду за
межі України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
210, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання в.о. начальника
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Міхіної
Ольги Іванівни про вирішення питання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України боржника ОСОБА_2, -
залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Д.С. Шклярук