Дата документу 13.12.2013
Справа № 320/8624/13-ц
Провадження № 2/320/3122/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року
м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

при секретарі: Бєгушевій Л. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що 05 січня 2012 року
між ним та відповідачем ОСОБА_2, було
укладено договір позики грошових
коштів у сумі 10 000,00 грн. (десять тисяч
гривень) 00 коп., які відповідач
зобов'язався повернути до 05 січня 2013
року, що підтверджується розпискою,
наданою відповідачем, яка засвідчує
факт передання відповідачеві позики. У
вищевказаний строк, а саме 05 січня 2013 р.
відповідач на порушення своїх
договірних зобов'язань позику не
повернув. На його прохання про
добровільну сплату заборгованості
ніяким чином не прореагував, в усній
формі відмовився сплатити
заборгованість, мотивуючи тим, що на
даний час не має такої суми грошових
коштів. До сьогоднішнього часу
відповідач ухиляється від повернення
суми боргу, чим порушив взяті на себе
зобов'язання. Відповідно до умов
договору позики, однією з умов
повернення суми позики є передача
позикодавцю рівного за вартістю майна,
визначеного за попередньою згодою
сторін, а саме гаража, що належить на
праві власності позичальнику ОСОБА_2,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.
Тому позивач просить суд визнати за
ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на гараж, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3, в рахунок погашення
боргу в сумі 10000,00 грн. за договором
позики, та стягнути з відповідача
судові витрати, понесені ним при
зверненні до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але надав заяву про розгляд справи у
його відсутності, позов підтримує в
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, але надав заяву про розгляд
справи у його відсутності, позовні
вимоги визнає в повному обсязі та
відмовляється від права власності на
гараж, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3 на користь позивача ОСОБА_1
відповідно до ст. 347 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з
урахуванням заяв сторін про слухання
справи за їхньої відсутності,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом зокрема із
правочинів.

Згідно п.2 ч.1 ст.346 ЦК України, право
власності припиняється у разі відмови
власника від права власності.

Згідно ч.1, 3 ст.347 ЦК України, особа може
відмовитися від права власності на
майно,

заявивши про це або вчинивши інші дії,
які свідчать про її відмову від права
власності. У разі відмови від права
власності на майно, права на яке
підлягають державній реєстрації,
право власності на нього
припиняється з моменту внесення за
заявою власника відповідного запису до
державного реєстру.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як встановлено у судовому засіданні, 05
січня 2012 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2, було укладено
договір позики грошових коштів у сумі 10
000,00 грн. (десять тисяч гривень) 00 коп.,
які відповідач зобов'язався повернути
до 05 січня 2013 року, що підтверджується
розпискою наданою відповідачем, та яка
засвідчує факт передання
відповідачеві позики (а.с.5-7).

У вищевказаний строк, а саме 05 січня 2013
р. відповідач на порушення своїх
договірних зобов'язань позику не
повернув. До сьогоднішнього часу
відповідач ухиляється від повернення
суми боргу мотивуючи тим, що на даний
час не має такої суми грошових коштів,
чим порушив взяті на себе зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1052 ЦК України, у разі
невиконання позичальником обов'язків,
встановлених

договором позики, щодо забезпечення
повернення позики, а також у разі
втрати забезпечення виконання
зобов'язання або погіршення його
умов за обставин, за які
позикодавець не несе

відповідальності, позикодавець має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення позики та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу,
якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з умов договору позики,
однією з умов повернення суми позики є
передача позикодавцю, ОСОБА_1, рівного
за вартістю майна, визначеного за
попередньою згодою сторін, а саме
гаража, що належить на праві власності
позичальнику ОСОБА_2, який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_3.

Враховуючи вищевикладене, той факт що
відповідач в повному обсязі визнає
позовні вимоги та відмовляється від
права власності на гараж, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на
користь позивача ОСОБА_1, суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі та згідно ст. 79,88 ЦПК
України стягнути з відповідача
понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 109, 118, 119, 212, 213,
214 ЦПК України, ст. ст. 11, 328, 346, 347, 526, 625,
1046, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на гараж, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3, в рахунок погашення
боргу в сумі 10000,00 грн. за договором
позики.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_1), який
мешкає: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1
(і.н.НОМЕР_2), який мешкає: АДРЕСА_2,
судовий збір в розмірі 229,41 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду
О. В. Іваненко