Справа № 195/361/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2013 року смт.
Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -Кондус Л.А., при
секретарі -Горват Н.Є.,

за участю представника позивача.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
смт.Томаківка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом, після смерті ОСОБА_4, при
цьому, за клопотанням представника
позивача, судом було залучено до
участі у даній справі в якості
співвідповідача ОСОБА_3, яка є дружиною
померлого.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
28 вересня 2010 року він звернувся до
державної Томаківської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області для
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку, розташовану на території
Михайлівської сільської ради
Томаківського району
Дніпропетровської області, належну
ОСОБА_4, який доводився йому батьком та
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач зазначає, що у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на зазначене нерухоме майно
державним нотаріусом йому було
відмовлено, так як не здійснена
державна реєстрація зазначеного
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, і запропонував
звернутися до суду для вирішення цього
питання.

За позовом ОСОБА_1 до відділу
Держкомзему у Томаківському районі
Апеляційний суд Дніпропетровської
області своїм рішенням від 21 березня 2012
року (яке набуло законної сили і діє), в
абзаці 5 резолютивної частини
зобов'язав відділ Держкомзему у
Томаківському районі
Дніпропетровської області провести
реєстрацію Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 977135 від 25 червня 2008 року, передану
ОСОБА_4 для ведення особистого
селянського господарства розміром 0,7998
гектарів, розташованої на території
Михайлівської сільської ради
Томаківського району
Дніпропетровської області. При цьому в
абзацах 19-21 мотивувальної частини
рішення зазначено, що Держкомземом
виготовлено та видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку,
але сама обставина не здійснення
державної реєстрації на право
власності на земельну ділянку не
свідчить про те, що ОСОБА_4 не отримав
права власності на передану йому для
ведення особистого селянського
господарства земельну ділянку, тому
спірна земельна ділянка увійшла до
складу спадщини після смерті ОСОБА_4

Позивач також зазначає, що з невідомих
йому причин, рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21
березня 2012 року відділом Держкомзему
та його правонаступником -
Держземагенством у Томаківському
районі Дніпропетровської області до
теперішнього часу не виконано.

Відділ Держземагенства у
Томаківському районі
Дніпропетровської області повідомив,
що зареєструвати Державний акт на
зазначену земельну ділянку не можливо
у зв'язку з припиненням з 01.01.2013 року
повноважень територільних органів
Держземагенства у частині реєстрації
державних актів на право власності на
земельну ділянку.

На момент видачі Державного акта на
земельну ділянку, а саме 25 червня 2008
року, діяв Наказ № 43 Державного
комітету України по земельних ресурсах
від N 43 від 04.05.1999 року (зі змінами та
доповненнями), яким затверджено
Інструкцію про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної
власності на землю, право власності на
землю і право постійного користування
землею, договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі, згідно до змісту якого: частини
1.1. «Право власності на землю і право
постійного користування землею
посвідчується державним актом: на
право власності на земельну
ділянку;…»; частини 1.21. «Реєстрація
землеволодінь та землекористувань -
це складова частина автоматизованої
системи державного земельного
кадастру, яка складається з
комп'ютерної бази даних, що містить
відомості про складання та видачу
державних актів на право власності
на земельну ділянку та право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди
землі, порядок, функціонування і
ведення якої встановлює Держкомзем
України». По причинам незалежним від
волевиявлення його батька ОСОБА_4
органом Держкомзему України не було
внесено відомості до комп'ютерної бази
даних автоматизованої системи
державного земельного кадастру про
видачу йому Державного акта на
земельну ділянку і відповідно не
відбулася, в технічному розумінні,
державна реєстрація земельної ділянки.
Відповідно до діючого на той час
законодавства на особу, якій
надавалась у власність земельна
ділянка, не покладався обов'язок
державної реєстрації земельної
ділянки.

Позивач вважає щодо зазначених
правовідносин, виходячи зі змісту
положень частини 1.1. зазначеного
Наказу, сам факт видачі Державного акта
на земельну ділянку підтверджує
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній
день він користується зазначеною
земельною ділянкою як спадкоємець,
який прийняв спадщину. Його володіння
земельною ділянкою не суперечить
суспільним інтересам та не порушує
прав інших осіб.

Позивач подав письмову заяву про
розгляд справи за його відсутності, при
цьому позивач наполягає на позовних
вимогах.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги
позивача, при цьому надав суду заяву
про уточнення позовних вимог та
доповнив кадастровий номер земельної
ділянки.

Відповідачі у судове
засідання не з'явилися, але подали до
суду також заяви про розгляд справи за
їх відсутності, при цьому зазначили, що
проти позову не заперечують.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову, суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представника позивача, суд вважає, що
даний позов підлягає задоволенню, так
як знайшов своє підтвердження
матеріалами справи, що підтверджують
вказані факти та викладені
правовідносини.

З копії свідоцтва про смерть /серії
НОМЕР_1/, виданого Михайлівською
сільською радою вбачається, що
спадкодавець ОСОБА_4 дійсно помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року / актовий запис №14/.
Спадкодавець є батьком позивача у
справі, що підтверджується свідоцтвом
про народження позивача /серії НОМЕР_2,
виданого 19.03.1977 року Михайлівською
сільською радою.

З матеріалів справи також вбачається,
що у позивача виникла необхідність в
оформленні частини спадщини, що
залишилась після смерті його батька
ОСОБА_4., а саме: земельної ділянки
площею 0.7998 га, розташованої на
території Михайлівської сільської
ради Томаківського району.

Батько позивача, ОСОБА_4 дійсно був
власником спадкового майна
вищевказаної земельної ділянки, що
підтверджується копією Державного
акту на право власності на земельну
ділянку, виданого на ім'я батька
позивача на підставі розпорядження
голови Томаківської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області від 05.11.2007
року за № 468-р. Державному акту
присвоєна серія ЯЕ та № 977135, визначений
також кадастровий номер земельної
ділянки -01-001-0130.

Відповідно до доданої позивачем
довідки відділу Держземагенства у
Томаківському районі
Дніпропетровської області від 11.09.2013
року за вих. № 1-08/1412 вартість спадкової
земельної ділянки становить 19 218,00 грн.

З повідомлення відділу
Держземагенства у Томаківському
районі від 11.09.2013 року за вих. № 1-08/1412,
наданого на запит суду, вбачається, що
зареєструвати Державний акт на
зазначену земельну ділянку не можливо
у зв'язку з припиненням з 01.01.2013 року
повноважень територільних органів
Держземагенства у частині реєстрації
державних актів на право власності на
земельну ділянку, нормативно - грошова
оцінка зазначеної земельної ділянки
становить 19 218,00 грн.

ОСОБА_4 дійсно передано у власність
зазначену земельну ділянку та видано
Державний акт на право власності на
землю, що підтверджується Технічною
документацією із землеустрою, в т.ч.:
розпорядженням Голови районної
державної адміністрації від 05.11.2007 року
за № 468-р; висновком про передачу
земельної ділянки у власність ОСОБА_4,
наданого в.о. начальника районного
відділу земельних ресурсів; висновком
про погодження передачі земельної
ділянки ОСОБА_4 для ведення особистого
селянського господарства, наданого
головним архітектором - начальником
відділу містобудуваннч, архітектури та
ЖКГ райдержадміністрації; актом
встановлення зовнішніх меж земельної
ділянки, що передається у приватну
власність; копією рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21 березня 2012 року, яким
визнано недійсним рішення відділу
Держкомзему у Томаківському районі
щодо відмови в реєстрації Державного
акту на право приватної власності
/серії ЯЕ № 977135 від 25.06.2008 р., зобов'язано
відділу Держкомзему провести
реєстрацію Державного акту,
зобов'язано відділ Держкомзему надати
довідку Томаківській державній
нотаріальній конторі про реєстрацію
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 977135) та Державним актом на право
власності на земельну ділянку площею
0.7998га / серії ЯЕ № 977135/.

Томаківська державна нотаріальна
контора відмовила позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на зазначене нерухоме майно,
так як не здійснена державна
реєстрація зазначеного Державного
акту на право власності на земельну
ділянку.

В.о. державного нотаріуса Томаківської
державної нотаріальної контори надав
до суду письмове повідомлення від
22.10.2013 р. за вих. № 798/01-16 разом з
Інформаційною довідкою зі Спадкового
реєстру, з якого вбачається, що після
смерті ОСОБА_4, була заведена спадкова
справа № 06/2010 від 16.01.2010 року та видані
свідоцтва про право на спадщину від
02.12.2010 року за №№ 2028, 2016, 2026,,2014, 2030, 2018,
2020, 2032, 2034, 2036, 2024, 2022.

У відповідності до ст.ст.1216 та 1218 ЦК
України після смерті спадкодавця,
якому на праві приватної власності
належала земельна ділянка, до
спадкоємців переходить право на
отримання у спадщину цього спадкового
майна.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК
України право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення. Визнання права
власності на земельну ділянку за
позивачем не оспорюється
відповідачами та не порушує прав чи
інтересів інших осіб.

Згідно п. "г"ч.1 ст. 81 Земельного Кодексу
України, громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки на
підставі прийняття спадщини.

У відповідності з пунктом 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 вiд
30 травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» - справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб
та (або) за наявності інших спадкоємців
і спору між ними.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності виникає на підставах, не
заборонених законом, і вважається
придбаним правомірно, якщо інше прямо
не випливає із закону або незаконність
придбання права власності не
встановлена судом.

Викладені обставини та письмові докази
свідчать про те, що ОСОБА_4 являвся
власником земельної ділянки площею 0,7998
гектарів відповідно до Державного акта
на земельну ділянку серії ЯЕ № 977135, яка
розташована на території
Михайлівської сільської ради
Томаківського району, а після його
смерті позивач має право на отримання
спадщини за законом навіть при тих
обставинах, що відсутня державна
реєстрація Державного акта на
зазначену земельну ділянку.

Таким чином, до позивача, як до
спадкоємця за законом першої черги,
який прийняв спадщину, перейшло право
на отримання у спадщину вищевказаного
нерухомого майна, фактичним власником
якого являвся померлий ОСОБА_4

Тобто інші спадкоємці, які б
заявляли свої права на спадкове майно
відсутні, тому суд має підстави для
визнання права власності на спадкове
майно.

Виходячи із наведеного,
враховуючи ту обставину, що ніхто, крім
позивача не претендує на спадщину
після смерті батька ОСОБА_4, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог і має
підстави для задоволення позову в
повному обсязі.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60, 88, 212, 215 ЦПК
України, ст. ст. 392, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1296
ЦК України", Наказом № 43 Державного
комітету України по земельних ресурсах
від N 43 від 04.05.1999 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за
законом першої черги після смерті
ОСОБА_4, право власності в порядку
спадкування, на земельну ділянку
площею 0,7998 гектарів відповідно до
Державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 977135,
кадастровий номер земельної ділянки
-01-001-0130, яка розташована на
території Михайлівської сільської
ради Томаківського району
Дніпропетровської області і належала
ОСОБА_4.

Рішення суду може бути
оскаржене до апеляційного суду
Дніпропетровської області. Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Томаківський районний суд.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Л. А. Кондус