Справа № 408 /1327/13-ц
№ 2/408/387/13
25 грудня 2013 року
Біловодський районний суд
Луганської області в складі:
головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
смт. Біловодськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Біловодської
селищної ради Луганської області,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку спадкування за законом ,-
Позивачка звернулася до суду з
позовом, в якому просила визнати за нею
право власності на 1/2 частку жилого
будинку АДРЕСА_1 на підставі ст. 22 КпШС
України, та на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом, оскільки є спадкоємцем
першої черги після смерті чоловіка
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і був
власником будинку, придбаного під час
шлюбу в 1983 році. В Біловодській
державній нотаріальній конторі
позивачці було відмовлено в оформлені
спадщини та рекомендовано звернутися
до органів нотаріату за місцем
останнього проживання померлого
В судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги, які прохає суд
Відповідачі - представник Біловодської
селищної ради Луганської області
Іванович Р.П., ОСОБА_3, ОСОБА_2 в суді
позов визнали. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не
заперечують, щоб мати стала власником
Вислухавши пояснення сторін ,
дослідивши матеріали справи суд вважає
за необхідне позов задовольнити з
Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦПК України сторони
та інші особи, які приймають участь у
справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ст.. 22 КпШС (1969р)
майно, яке нажито подружжям під час
шлюбу, є їх спільною сумісною
власністю, що узгоджується з вимогами
Згідно до ст.529, 549 ЦК України( 1963р) у
першу чергу право на спадкування за
законом мають дружина та діти
спадкодавця. Визнається, що
спадкоємець прийняв спадок, якщо він
фактично вступив в управління
В суді встановлено,що згідно свідоцтва
про укладання шлюбу від 11.03.1969 року,
позивачка була дружиною ОСОБА_4 , який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть. 31 березня 1983
року позивачка та ОСОБА_4 придбали за
договором купівлі-продажу житловий
будинок в АДРЕСА_1, жилою площею 25 кв.м.
Договір був нотаріально посвідчений та
зареєстрований в Старобільській
виробничій групі Лисичанського
міжміського бюро технічної
інвентаризації. Всі правовстановлюючі
документи на житловий будинок,у тому
числі і технічний паспорт, були
виготовлені на ім'я ОСОБА_4
У 1987 році ОСОБА_3 поїхав до
Краснодарського краю (Росія) на
заробітки і зв'язок з ним припинився. У
квітні 2013 року позивачка із переписки
зі знайомою, яка проживає у Росії ,
дізналася, що її чоловік ОСОБА_4 помер.
Позивачка написала листа до органу
ЗАГС Усть-Лабінского району
Краснодарського краю з проханням
видати свідоцтво про смерть гр. ОСОБА_4,
яке у вересні 2013 року отримала. Із
свідоцтва довідалась, що чоловік помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 у станиці Кірпільськая
Усть-Лабінского району
Краснодарського краю(Росія).
На час смерті спадкоємцями по закону
також були донька (відповідачка) ОСОБА_2
та син (відповідач) ОСОБА_3, які не
виявили наміру прийняти спадщину. Всі
вони проживають окремо від батьків і
мають своє житло. Позивачка прийняла
спадщину шляхом вступу в управління та
володіння житловим будинком, оскільки
з 1983 року постійно проживає у даному
14 листопада 2013 року позивачка
звернулася до Біловодської державної
нотаріальної контори з питанням
оформлення спадщини після смерті
чоловіка,але їй було відмовлено та
рекомендовано звернутися до органів
нотаріату за місцем останнього
проживання померлого чоловіка. У
зв'язку з тим, що позивачці останнє
місце проживання померлого чоловіка
невідомо,вона правомірно звернулася до
суду з даним позовом.
Оскільки позивачка має право на 12
частки жилого будинку нарівні з
чоловіком, ОСОБА_4, який помер у 2003 році,
є спадкоємицею на 12 частку спадкового
майна жилого будинку АДРЕСА_1,
відповідачі не заперечують визнати за
позивачкою право власності на 12
частку жилого будинку, в порядку
спільної сумісної власності подружжя
та на 1/2 частку в порядку спадкування
за законом, суд вважає за можливе
визнати позов ОСОБА_1 таким, що
підлягає задоволенню.
На виконання вимог ст.88 ЦПК України
позивачка просить не стягувати з
відповідачів судові витрати, понесені
нею при здачі позову до суду.
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10,11,60,88, 212-215 ЦПК України, ст.529,549 ЦК
України (1963р), ст..22 КпШС(1969р), ст..60 СК
України ,суд-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 в праві спільної
сумісної власності подружжя, з
подальшою її державною реєстрацією.
Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2,яка мала місце
11.04.2003 року, з подальшою її державною
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Біловодський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя

В.А.Карягіна