АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий 1 інстанції - Волкова С.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва у складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 17 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Служба у справах дітей Печерської
районної в м. Києві державної
адміністрації про усунення перешкод
щодо участі у вихованні та вільного
спілкування з дитиною батьком, який
проживає окремо від неї, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до Печерського районного
суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 третя
особа: Служба у справах дітей
Печерської РДА в м. Києві, в якому
просив зобов'язати відповідача не
перешкоджати йому брати участь у
вихованні та вільному спілкуванні з
донькою, в тому числі по телефону;
зобов'язати відповідача не
перешкоджати відвідувати доньку у
навчально-виховних закладах, секціях,
гуртках; встановити час та дні для
зустрічей з донькою без присутності
відповідачки по: непарним вихідним (два
повні дні) кожного місяця, з 09:00 год.
суботи до 21:00 год. неділі; 1 будній день
на тиждень з 17:00 год. і до 20:00 год.; кожен
непарний день народження доньки
святкувати з ним; кожен його день
народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 святкувати з
ним з 09:00 год. по 21:00 год. з можливим
зміщенням дати на найближчий вихідний
день у суботу; проводити разом святкові
дні, затверджені Кабінетом Міністрів
України кожного парного року: Новий
Рік, Великдень, Трійцю, День
Конституції, День Незалежності, з 09:00
год. першого дня по 21:00 год. останнього
дня вихідних; дозволити йому
оздоровляти доньку шляхом виїзду з нею
в зони відпочинку в межах України без
участі відповідачки в період зимових
та літніх канікул - 10 днів взимку та 30
днів влітку; зобов'язати відповідача не
чинити у цьому перешкод.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 17 жовтня 2013 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: Служба у справах дітей
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації про усунення
перешкод щодо участі у вихованні та
вільного спілкування з дитиною
батьком, який проживає окремо від неї.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Печерського
районного суду м.Києва від 17 жовтня 2013
року та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити заявлені позовні вимоги в
повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, суд першої інстанції не в повній
мірі з'ясував обставини, що мають
істотне значення для справи. Зазначає,
що відповідач не виконує розпорядження
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації № 181 від 19
березня 2013 року та не дає можливості
батьку спілкуватись з донькою.

В судовому засіданні апеляційного суду
позивач ОСОБА_2 підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити з
наведених у ній доводів.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної
скарги заперечувала, вважаючи рішення
суду першої інстанції законним та
обґрунтованим.

Третя особа Служба у справах дітей
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації у судове
засідання не з'явилась, про дату, час
місце розгляду справи повідомлена
належним чином, колегія суддів вважає
можливим розглядати справу у
відсутності третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача та представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06
червня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають
доньку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 14 лютого 2013 року шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Донька ОСОБА_8 проживає разом з матір'ю
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням Печерської районної в
м. Києві державної адміністрації № 181
від 19 березня 2013 року визначено участь
ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки
ОСОБА_8 наступним чином: друга та
четверта неділя кожного місяця з 12:00
год. до 14:00 год.; вівторок та четвер
кожного тижня з 11:00 год. до 14:00 год.
Місцем зустрічі визначено місце
фактичного проживання батька за
адресою: АДРЕСА_2.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача суперечать інтересам
дитини, позивачем не доведено, що
ОСОБА_3 чинить перешкоди у спілкуванні
з дитиною. Крім того, на думку суду
першої інстанції, визначені
розпорядженням Печерської районної у
м. Києві державної адміністрації № 181
від 19 березня 2013 року способи участі
батька у вихованні малолітньої доньки
забезпечують рівність батьків у
здійсненні своїх прав та обов'язків.

Проте, колегія суддів з таким висновком
суду першої інстанції не погоджується
з наступних підстав.

Статтею 141 СК України визначено, що
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, а розірвання
шлюбу між батьками, проживання їх
окремо від дитини не впливає на обсяг
їхніх прав і не звільняє від обов'язків
щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

Згідно з вимогами ч.1 ст.12 Закону
України «Про охорону дитинства» на
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, що їх замінюють, мають
право і зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Статтею 153 СК України визначено, що
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Згідно з приписами ч.ч.1-3 ст.157 СК
України питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той з батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_2, виходив з
того, що позивачем не доведено тієї
обставини, що ОСОБА_3 чинить позивачу
перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Проте, такі висновки суду першої
інстанції не в повній мірі
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам.

Так, відповідно до Акту Печерського
РЦСССДМ від 26 березня 2013 року (а.с.10-12)
ОСОБА_2 об 11 год. 26 березня 2013 року був
присутній за адресою: АДРЕСА_3, де мала
відбутися його зустріч з малолітньою
донькою ОСОБА_8, що передбачено
розпорядженням Печерської районної в
м. Києві державної адміністрації № 181
від 19 березня 2013 року.

Як вбачається зі вказаного Акту, бабуся
ОСОБА_8 - ОСОБА_9 всіляко намагалась
перешкодити ОСОБА_2 зустрітися з
донькою. Зазначала, що дана зустріч є
неправомірною, що мати ОСОБА_8 - ОСОБА_3
змусили погодитись на умови, визначені
в розпорядженні Печерської районної в
м. Києві державної адміністрації в м.
Києві № 181 від 19 березня 2013року.

Згідно з Актом Печерського РЦСССДМ від
28 березня 2013 року (а.с.13) ОСОБА_2 об 11:00
год. 28 березня 2013 року був присутній за
адресою: АДРЕСА_3, де мала відбутися
його зустріч з малолітньою донькою
ОСОБА_8, що передбачено розпорядженням
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації № 181 від 19
березня 2013 року ОСОБА_2 декілька разів
дзвонив у дзвінок, але двері не
відчинили, у зв'язку з чим дана зустріч
закінчилась об 11:10 год.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що
позивач ОСОБА_2 приходив на побачення з
донькою у дні та час, визначені
розпорядженням Печерської районної в
м. Києві державної адміністрації № 181
від 19 березня 2013 року, проте останньому
чинились перешкоди у проведенні таких
зустрічей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.15 Закону
України «Про охорону дитинства»
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Разом з тим орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення в
основному керувався розпорядженням
Печерської районної у місті Києві
державної адміністрації № 181 від 19
березня 2013 року, але не врахував усі
обставини по справі.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд
може не погодитись з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, як принципове положення
визначила, що дитина повинна зростати в
умовах турботи.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права
дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

На думку колегії суддів, при вирішенні
спору судом першої інстанції не взято
до уваги те, що графік зустрічей ОСОБА_2
з донькою ОСОБА_8, визначений
розпорядженням Печерської районної в
м. Києві державної адміністрації № 181
від 19 березня 2013 року, не в повній мірі
відповідає режиму та розпорядку дня
дитини відповідного віку. Також суд
першої інстанції не взяв до уваги, те,
що ОСОБА_2 працює і даний графік
фактично обмежує ОСОБА_2 у нормальному
спілкуванні з донькою ОСОБА_8

Зазначене має суттєве значення при
визначенні способу участі батька
дитини в спілкуванні та вихованні, а
тому рішення Печерського районного
суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, про зобов'язання
відповідача не чинити позивачу
перешкод у спілкуванні з малолітньою
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити участь батька у вихованні
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі
спілкування з донькою: другу та
четверту неділю кожного місяця з 11:00
год. до 19:00 год., кожну середу місяця з
14:00 год. до 19:00 год., місцем зустрічі
визначити місце фактичного проживання
батька за адресою: АДРЕСА_2, без
супроводу матері.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати в
сумі 57,35 грн. пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

В решті позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 17 жовтня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, не чинити ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
перешкод у спілкуванні з малолітньою
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити участь батька ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у
вихованні малолітньої ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі спілкування з
донькою: другу та четверту неділю
кожного місяця з 11:00 год. до 19:00 год.,
кожну середу місяця з 14:00 год. до 19:00
год., місцем зустрічі визначити місце
фактичного проживання батька за
адресою: АДРЕСА_2, без супроводу матері.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судові
витрати в розмірі 57 грн. 35 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: