Справа № 361/5609/13-ц Головуючий у І
інстанції Маценко Н.П.Провадження №
22-ц/780/7062/13 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 49
УХВАЛА

Іменем України

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С.,
Волохова Л.А.,

при секретарі: Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 28 жовтня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Броварської міської ради
Київської області, про позбавлення
батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
позбавлення її батьківських прав
відносно їхнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що вони
з відповідачем проживали однією сім»єю
без реєстрації шлюбу з 2000 року по
серпень 2010 року. Після припинення
сімейно-шлюбних відносин між сторонами
син залишився проживати з матір»ю в
квартирі її батьків у АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 не займається вихованням
неповнолітнього сина, зловживає
спиртними напоями та веде непристойний
спосіб життя, що негативно
позначається на психічному стані
дитини. Вихованням та матеріальним
забезпеченням дитини замість матері
займаються її батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
бабуся та дідусь дитини.

05.09.2010 року відповідач напоїла
малолітнього сина сторін спиртними
напоями, внаслідок чого останній
отримав гостре отруєння алкоголем
тяжкого ступеня, що підтверджується
записами в медичній картці хворого.

Влітку 2012 року ОСОБА_2 разом з дитиною
переїхала на проживання до свого
співмешканця ОСОБА_6 за адресою:
АДРЕСА_2, де ще більше стала зловживати
спиртними напоями та залишати дитину
без нагляду і належного піклування.

Враховуючи викладене, на підставі
п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України ОСОБА_1
просив суд ухвалити рішення про
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач ОСОБА_1 подав на нього
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити по справі нове рішення про
задоволення його позову.

Заслухавши доповідь доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду є законним, якщо суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Рішення є обґрунтованим, якщо
воно ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено,
що сторони по справі проживали однією
сім»єю без реєстрації шлюбу з 2000 року
по серпень 2010 року.

Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1
року в них народився син ОСОБА_3, який
згідно довідки форми №3 зареєстрований
разом з матір»ю за адресою: АДРЕСА_1

Згідно акту обстеження умов
проживання дитини від 07.08.2012 року умови
проживання малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в
квартирі АДРЕСА_1, належні, він має
окрему кімнату, місце для навчання та
відпочинку, всі необхідні речі,
забезпечений продуктами харчування.

Рішенням виконавчого комітету
Броварської міської ради Київської
області від 21.09.2012 року за №441 визначено
місце проживання малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, разом з
батьком ОСОБА_1 за місцем фактичного
проживання в АДРЕСА_3, де на даний час і
проживає дитина.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з його недоведеності
і колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 СК України
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.

Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно їх утримують та інше), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Безспірних доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов»язків по вихованню дитини, ОСОБА_1
суду надано не було, що є його
обов»язком в силу вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, відповідно до якої кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Законним та обґрунтованим в зв»язку
з цим є висновок суду про відмову в
задоволенні позову, зважаючи на
відсутність у справі достатніх доказів
ухилення ОСОБА_2 від виконання
обов»язків по вихованню дитини, та
беручи до уваги те, що позбавлення
батьківських прав є виключною мірою,
яка тягне за собою серйозні правові
наслідки як для батька (матері), так і
для дитини, і може бути застосована в
разі, коли змінити поведінку батьків в
кращу сторону неможливо, за умови
наявності в їх діях вини.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2
зловживає спиртними напоями і
проходила у 2012 році лікування від
алкогольної залежності, як на підставу
для позбавлення її батьківських прав,
колегією суддів відхиляються, оскільки
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо він, вона
є хронічними алкоголіками або
наркоманами, при цьому в справі доказів
того, що ОСОБА_2 є хронічним алкоголіком
немає, а сам по собі факт зловживання
спиртними напоями та проходження
лікування від цього не є підставою для
позбавлення батьківських прав
відповідно до ст. 164 СК України.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставне неврахування судом
першої інстанції висновку виконавчого
комітету Броварської міської ради від
21.09.2012 року за № 2-15/3370 про доцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно малолітнього сина ОСОБА_3
(а.с.10), законності та обґрунтованості
ухваленого судом рішення не
спростовують, оскільки відповідно до ч.
6 ст. 19 СК України суд може не погодитися
з висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо обґрунтованим,
суперечить інтересам дитини. В даному
випадку висновок є недостатньо
обґрунтованим, оскільки з його змісту
вбачається, що він базується в
основному на факті зловживання ОСОБА_2
алкогольними напоями та ведення нею
аморального способу життя, що за умови
відсутності доказів того, що вона є
хронічним алкоголіком, не може бути
підставою для позбавлення її
батьківських прав. Посилання ж у
висновку від 21.09.2012 року на те, що ОСОБА_2
не займається вихованням дитини,
спростовуються наявними в справі
письмовими доказами та показаннями
свідків, які підтверджують факт
належного виконання відповідачем
батьківських обов»язків по вихованню
дитини.

Враховуючи викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відхилення
висновку виконавчого комітету
Броварської міської ради від 21.09.2012
року за № 2-15/3370 про доцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно малолітнього сина ОСОБА_3, як
недостатньо обґрунтованого та такого,
що суперечить інтересам дитини.

Доводи апелянта про порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, як підставу для скасування
судового рішення, колегією суддів
відхиляються, оскільки відповідно до ч.
3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: