АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/472/14
Головуючий 1-ої інст.:
Справа № 644/9217/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Маміної О.В.

суддів - Крилової Т.Г., Борової С.А.

при секретарі - Єндовицькій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення
Орджонікізевського районного суду
міста Харкова від 18 жовтня 2013 року по
справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової шкоди, завданої
працівником ,

в с т а н о в и л а:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із
вказаним позовом.

В обґрунтування вимог зазначав, що
відповідач, ОСОБА_2 працювала
реалізатором продуктів харчування
згідно трудового договору від 15 квітня
2013 року. Отримавши під звіт
товарно-матеріальні цінності, умисно
заподіяла розтрату майна, яке їй було
ввірено. Нестача товарно-матеріальних
цінностей виявлена за результатами
інвентаризації та підтверджена
висновком судово-бухгалтерської
експертизи. Вироком
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 30 липня 2013 року ОСОБА_2
визнано винною у вчиненні злочину,
перебаченого ч. 1 ст. 191 КК України і
призначено покарання у вигляді штрафу.
31 травня 2013 року між потерпілим ОСОБА_1
та підозрюваною ОСОБА_2 укладено угоду
про примирення, згідно якої ОСОБА_2
зобов'язалась відшкодувати
потерпілому збитки в повному обсязі в
сумі 12 090, 26 грн. до 30 листопада 2013 року.
Крім того за результатами
інвентаризації, проведеної 07 травня 2013
року, виявлено також наявність
некондиційного товару, що підлягає
утилізації, на суму 5 686, 55 грн. Тому
просив стягнути з ОСОБА_2 вартість
умисно пошкодженого товару,
переданого їй для реалізації.

Рішенням Орджонікізевського районного
суду міста Харкова від 18 жовтня 2013 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції від 18
жовтня 2013 року скасувати, позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.
Посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що
ОСОБА_2 працювала у ФОП ОСОБА_1
реалізатором продовольчих товарів. За
умовами трудового договору була
матеріально - відповідальною особою.

Згідно акту інвентаризації від 07.05.2013
року (а.с.6) під час перевірки при
перезміні було встановлено нестачу
товаро- матеріальних цінностей за час
роботи ОСОБА_2 та наявність
некондиційного товару, що підлягає
утилізації, на суму 5686 грн. 55 коп.

Вказаний акт інвентаризації
підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Вироком Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 30 липня 2013 року
ОСОБА_2 визнано винною за ч. 1 ст. 191 КК
України за розтрату майна ФОП ОСОБА_1,
яке було ввірено винуватій. (а.с.5).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність в повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації у
випадку, коли шкоди завдано недостачею,
умисним знищенням або умисним
зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів,
виробів (продукції).

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
посилався на те, що товар був
зіпсований умисними діями ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведений акт умисного
зіпсування відповідачкою ввірених їй
товаро - матеріальних цінностей.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції відповідачка ОСОБА_2 подала
заяву про визнання нею позову та
обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України
відповідач може визнати позов протягом
усього часу судового розгляду.

У разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
розгляд.

Таким чином, оскільки судом не
встановлено, що визнання відповідачкою
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
судова колегія ухвалює рішення про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 3109, 313, 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікізевського
районного суду міста Харкова від 18
жовтня 2013 року скасувати та ухвалити
нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 матеріальну
шкоду в сумі 5686 грн. 55 коп. та судовий
збір в сумі 344 грн.10 коп.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді -