Справа № 2-43/11
номер провадження №2/457/45/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2013 року
м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської
області

в складі : головуючого судді
Марчука В.І.

при секретарі
Словіцькій О.Ю.

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Трускавці цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу квартир від 06.11.2006 року,
договору купівлі-продажу квартири від
02.08.2007 року та договору купівлі-продажу
квартири від 10.10.2007 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу
квартир від 06.11.2006 року, договору
купівлі-продажу квартири
від 02.08.2007 року та договору
купівлі-продажу квартири від 10.10.2007
року.

В подальшому позивач збільшив позовні
вимоги, залучено співвідповідачем
ОСОБА_9 та просить визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири від
09 квітня 2009 року за яким
ОСОБА_8 продала спірну квартиру ОСОБА_9.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що
в переведенні Трускавецького міського
суду Львівської області перебуває
позовна заява позивача до ОСОБА_4 про
розподіл спільного майна подружжя.
Зазначає, що ним з відповідачкою під
час спільного проживання були
придбані: однокімнатна квартира, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 38 кв. м., право
власності на яку оформлено на
позивачку ОСОБА_4 та однокімнатна
квартира, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 29 кв. м., право
власності на яку оформлено на
позивачку ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_4,
завідомо знаючи про наявність в суді
позовів умисно, з метою позбавити
позивача права власності на частину
спільного майна, за договором купівлі -
продажу № 2952 від 06 листопада 2006 року
продала спірну квартиру АДРЕСА_1
ОСОБА_5, та в цей же день за договором
купівлі - продажу № 2437 від 06 листопада
2006 року продала спірну квартиру
АДРЕСА_2 ОСОБА_6.

ОСОБА_6 в свою чергу, за договором
купівлі - продажу № 1525 від 02 серпня 2007
року перепродала спірну квартиру
АДРЕСА_2 ОСОБА_8, а ОСОБА_5 за договором
купівлі - продажу № 1509 від 10 жовтня 2007
року перепродав спірну квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_7. ОСОБА_8, знаючи, що у
Трускавецькому міському суді
перебуває цивільна справа відносно
згаданої квартири за договором купівлі
- продажу від 09.04.2009 року, продала
згадану квартиру ОСОБА_9

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_4
поступила не порядно, знаючи про
наявність в Трускавецькому міському
суді його позову, умисно, з метою
позбавити позивача частки у спільному
майні подружжя, продала спірні
квартири, а тому позивач змушений
звернутись до суду з вищезазначеним
позовом.

Позивач та його адвокат ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилися, однак позивач
подав до суду заяву про розгляд справи
у його відсутності, позовні вимоги
підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
повторно не з'явилася і не повідомила
причини своєї неявки, хоча її належним
чином було повідомлено про час та місце
розгляду справи, а тому за вказаних
обставин, суд вирішив слухати справу
без її участі.

Адвокат ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явилася і не повідомила
причини своєї неявки, хоча її належним
чином було повідомлено про час та місце
розгляду справи, а тому за вказаних
обставин, суд вирішив слухати справу
без її участі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
повторно не з'явився і не повідомив
причини своєї неявки, хоча його
належним чином було повідомлено про
час та місце розгляду справи, а тому за
вказаних обставин, суд вирішив слухати
справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
повторно не з'явилася і не повідомила
причини своєї неявки, хоча її належним
чином було повідомлено про час та місце
розгляду справи, а тому за вказаних
обставин, суд вирішив слухати справу
без її участі.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання
не з'явилася, однак подала до суду заяву
про розгляд справи у її відсутності,
проти позову заперечує.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання
повторно не з'явилася і не повідомила
причини своєї неявки, хоча її належним
чином було повідомлено про час та місце
розгляду справи, а тому за вказаних
обставин, суд вирішив слухати справу
без її участі.

Відповідач ОСОБА_9 в судове засідання
повторно не з'явився і не повідомив
причини своєї неявки, хоча його
належним чином було повідомлено про
час та місце розгляду справи, а тому за
вказаних обставин, суд вирішив слухати
справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, повно і
всебічно з'ясувавши обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, суд
вважає, що позов слід задоволити
частково виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач з відповідачкою ОСОБА_4
підтримували цивільні шлюбні стосунки
з 1990 року по червень 2006 року, проти чого
вони в судовому засіданні не
заперечували. Під час їхнього
сумісного проживання, ОСОБА_4 було
придбано: однокімнатну кватиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 38 кв. м. та
однокімнатну квартиру, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 29
кв. м., право власності на які оформлено
на позивачку ОСОБА_4, підтвердженням
чого є відповідні договори. Ця
обставина визнається сторонами, а отже
у відповідності ч. 1 до ст. 61 ЦПК України
не підлягає доказуванню.

В судовому засіданні також
встановлено, що ОСОБА_4 без дозволу
позивача ОСОБА_3, було продано: згідно
договору купівлі-продажу квартири від
06.11.2006 року, квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_5 та
згідно договору купівлі-продажу
квартири від 06.11.2006 року, квартиру
АДРЕСА_2, ОСОБА_6

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.3 ст. 65 СК України для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя
має бути подана письмово. Згода на
укладення договору, який потребує
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 Цивільного
кодексу України особа, як вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною вимог, які
встановлені ч.ч. 1-3,
5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

На підставі наведеного, суд приходить
до переконання, що договори, а саме:
договір купівлі-продажу від 06.11.2006 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Трускавецького міського нотаріального
округу ОСОБА_15 та зареєстрований в
реєстрі за №2952, відповідно до якого
ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1
та договір купівлі-продажу від 06.11.2006
року, посвідчений приватним нотаріусом
Трускавецького міського нотаріального
округу ОСОБА_16 та зареєстрований в
реєстрі за №2437, відповідно до якого
ОСОБА_4 продала ОСОБА_6 квартиру
АДРЕСА_2, слід визнати недійсними,
оскільки відповідач по справі ОСОБА_4
уклала дані договори без необхідного
обсягу цивільної дієздатності, а саме:
договори укладені без згоди іншого
члена подружжя, з метою позбавлення
прав позивача на дане майно.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 р. №9 реституція як спосіб
захисту цивільного права (частина
перша статті 216 ЦК ( 435-15 ))
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 10.10.2007 року продала квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_7, підтвердженням чого є
договір купівлі-продажу квартири від
10.10.2007 року, посвідчений приватним
нотаріусом Трускавецького міського
нотаріального округу ОСОБА_15,
зареєстрований в реєстрі за №1509. В свою
чергу ОСОБА_6 02.08.2007 року продала спірну
квартиру АДРЕСА_2, ОСОБА_7,
підтвердженням чого є договір
купівлі-продажу квартири від 02.08.2007
року, посвідчений приватним нотаріусом
Трускавецького міського нотаріального
округу ОСОБА_16,
зареєстрований в реєстрі за №1525, яка в
подальшому дану спірну квартиру 09.10.2009
року продала ОСОБА_9, підтвердженням
чого є договір купівлі-продажу
квартири від 09.04.2009 року, посвідчений
приватним нотаріусом Трускавецького
міського нотаріального округу ОСОБА_17,
зареєстрований в реєстрі за №473.

Відповідно до абз.2 п. 10 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» від 06.11.2009 р. №9 норма
частини першої статті 216 ЦК ( 435-15 ) не
може застосовуватись як підстава
позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

Оцінюючи зібрані по справі докази,
беручи до уваги вищенаведене, суд
приходить до висновку, що в
задоволенні позовних вимог про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу квартир від 10.10.2007 року,
02.08.2007 року, 09.10.2009 року, слід відмовити
за безпідставністю позовних вимог,
оскільки позивачем не надано суду
доказів щодо недобросовісності
набувачів.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,179,212-215,218 ЦПК
України, ст.ст.203,215,216 ЦК України,

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири від 06.11.2006
року, посвідчений приватним нотаріусом
Трускавецького міського нотаріального
округу ОСОБА_15 та зареєстрований в
реєстрі за №2952, відповідно до якого
ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 квартиру
АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири від 06.11.2006
року, посвідчений приватним нотаріусом
Трускавецького міського нотаріального
округу ОСОБА_16 та зареєстрований в
реєстрі за №2437, відповідно до якого
ОСОБА_4 продала ОСОБА_6 квартиру
АДРЕСА_2.

В решті частині позовних вимог
відмовити.

На рішення суду може бути апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні під час
його проголошення -з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: В. І. Марчук