Справа № 764/6663/13-ц
Провадження № 2/764/2591/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2013 р. Ленінський районний
суд м. Севастополя в складі:

головуючого судді - Лушнікова В. Ф.,

при секретарі - Габдрахманової З.Ш.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Севастополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
доходів та зборів України в м.
Севастополі про припинення та
визнання права власності, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача, просить суд
припинити право власності Головного
управління Міністерства доходів та
зборів України в м. Севастополі на 1/5
частку квартири АДРЕСА_1; визнати за нею
право власності на 1/5 частку квартири
АДРЕСА_1.

Вимоги позову мотивовані тим, що вона є
власницею 1/5 частки квартири АДРЕСА_1.
Вироком Ленінського райсуду м.
Севастополя від 06.08.1998р. вона була
засуджена до третьох років позбавлення
волі з конфіскацією всього належного
їй майна, але з відстроченням виконання
вироку на два роки. 16 серпня 2000р.
постановою цього ж суду позивач була
звільнена від покарання у повному
обсязі. Незважаючи на це, державна
податкова служба здійснила
переоформлення зазначеної квартири, що
підтверджується зверненням заступника
начальника державної податкової
служби в м. Севастополі до суду з заявою
про видачу дублікату виконавчого листа
№1-301/98. Про те, що частка квартири була
переоформлена позивачу стало відомо
після отримання в вересні 2012р. ухвали
Ленінського райсуду м.Севастополя від
28.08.2012р., до цього часу позивач вважала,
що частка спірної квартири знаходиться
у її власності.

У зв'язку з порушення своїх прав
позивач звернулася до суду з даним
позовом.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
прохав позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, вважаючи, що
позивачем пропущений строк звернення
до суду, що є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Суд вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи, матеріали
крімнального справи №1-301/98, вважає, що
позов обґрунтований і підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
інформації КП „БТІ і ДРОНМ" СМР право
власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1
зареєстровано за державною в особі ДПА;
1/20 частка зазначеної квартири
зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадкування за
законом № 3-641, виданого 20.04.2011р. першою
Севастопольською державною
нотаріальною конторою.

З матерілів справи вбачається, що
вироком Ленінського районного суду м.
Севастополя від 06 серпня 1998 року ОСОБА_1
засуджена за скоєння злочину,
передбаченого ст.142 ч.3 КК України із
застосуванням ст.44 КК України у вигляді
3 років позбавлення волі з конфіскацією
всього належного їй майна. В силу ст.46-І
КК України виконання вироку у
відношенні ОСОБА_1 відстрочено на два
роки, із сплатою штрафу у розмірі 680 грн.
в дохід держави.

Постановою Ленінського районного суду
м. Севастополя 16 серпня 2000р. ОСОБА_1
звільнена від відбування покарання за
вироком Ленінського районного суду м.
Севастополя від 06 серпня 1998 року.

Як стверджує позивач державна
податкова служба незаконно здійснила
переоформлення належної їй 1/5 частки
квартири АДРЕСА_1, в той час коли
виконання вироку суду про конфіскацію
майна було відстрочено на два роки.

Зі справи видно, що заступник
начальника державної податкової
служби у м. Севастополі звернувся до
суду з заявою про видачу дублікату
виконавчого листа №1-301/98 за вироком
Ленінського районного суду м.
Севастополя від 06 серпня 1998 року у
відношені ОСОБА_1, засудженої за
скоєння злочину, передбаченого ст.142 ч.3
КК України у визгляді 3 років
позбавлення волі з конфіскацією всього
належного їй майна, для подання до БТІ і
ДРОНМ СМР з метою реалізації 1/5 долі
квартири 45 будинку 202, розташованої на
пр.Ген.Острякова у м. Севастополі у
дохід держави. Ухвалою Ленінського
районного суду м. Севастополя від 28
серпня 2012 року в задоволенні заяви
заступника начальника державної
податкової служби у м. Севастополі про
видачу дубліката виконавчого листа
відмовлено. Із даної ухвали вбачається,
що виконавчий лист №1-301/98 на
конфіскацію майна засудженої ОСОБА_1
для виконання не направлявся, оскільки
в матеріалах справи є копія
супроводного листа, який ніким не
підписаний і не містить вхідного
номеру Ленінського районного суду
м.Севастополя. Отже, судом встановлено,
що виконавчий лист по справі не
видавався, строк його пред'явлення до
виконання минув, ОСОБА_1 звільнена від
додаткового покарання у вигляді
конфіскації майна, тому підстав для
видачі дубліката виконавчого листа не
має.

В матеріалах справи мається копія
виконавчого листа №1-301/98 виданого
Ленінським районним судом м.
Севастополя про конфіскацію належного
ОСОБА_1 майна на користь держави, копія
постанови старшого державного
виконавця ДВС в Ленінському районі м.
Севастополя про зняття арешту від 16
жовтня 2006р., з якої вбачається, що
19.04.2000р. державним виконавцем ДВС в
Ленінському районі м. Севастополя
винесено постанову про арешт майна
боржника та заборону його відчуження -
1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1,
належну ОСОБА_1 на праві власності. Від
виконання вироку в частині конфіскації
майна звільнена постановою
Ленінського районного суду м.
Севастополя від 16.08.2000р.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб

Крім того ч.1 ст.319 ЦК України
передбачає, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України,
встановлено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦК України, до
особи може бути застосовано
позбавлення права власності на майно
за рішенням суду як санкція за вчинення
правопорушення (конфіскація) у
випадках, встановлених законом.

На підставі викладеного, враховуючи
наведені норми закону, суд приходить до
висновку, що спірна квартира була
вилучена у позивача шляхом її
переоформлення з порушенням прав
позивача та в супереч діючому
законодавству, яке передбачає, що
конфіскація майна проводиться лише за
рішенням суду, а рішення про
конфіскацію належного позивачу майна
за вироком суду було відстрочено на два
роки і згодом позивач була звільнена
від покарання, тому заявлені позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню шляхом припинення право
власності Головного управління
Міністерства доходів та зборів України
в м. Севастополі на 1/5 частку квартири
АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 право
власності на 1/5 частку квартири
АДРЕСА_1.

Крім того, при розгляді даного позову
слід зазначити, що твердження
представника відповідача про пропуск
позивачем строку позовної давності
судом не приймаються, оскільки
достовірно встановлено, що після того,
як позивачу стало відомо про
переоформлення частки квартири, вона
зразу звернулася до суду.

На підставі ст. 88 ч.1 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню на
користь позивача понесені ним судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 229,40 грн.

На підставі ст.ст.316,319,321,346 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10,11,60,88,179,212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Припинити право власності Головного
управління Міністерства доходів та
зборів України в м. Севастополі на 1/5
частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5
частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з Головного управління
Міністерства доходів та зборів України
в м. Севастополі на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Севастополя,
шляхом подачі апеляційної скарги в
Ленінський районний суд м.Севастополя
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду

Суддя -