Справа № 712/8454/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2013 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючого судді
Деметрадзе Т.Р.

при секретарі
Пассер М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ
Закарпатської області, третьої особи
ОСОБА_3 про визнання права власності та
звільнення майна з-під опису та арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із
позовною заявою до МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ Закарпатської
області, третьої особи ОСОБА_3 про
визнання права власності та звільнення
майна з-під опису та арешту.

Зазначив, що державним виконавцем
20.04.2012 року складено акт опису й арешту
майна, що знаходиться в належній їм
квартирі. При цьому, ОСОБА_3 ніякого
відношення до їх квартири не має.
Вказує, що відповідно до акту було
описано наступне майно: мікрохвильова
піч «Скарлет», кухонна стінка з п'яти
секцій б/у світлого кольору, кавоварка
«Делонгі», телевізор «Крон», сервант з
2-х секцій, крісла 2 шт, пуфік, журнальний
столик, телевізор «Л Джі», тумбочка,
килим, музичний центр «Соні» з двома
колонками в комплекті, комп'ютер в
робочому стані, комплект меблів, шафа,
стіл та тумбочка з 4-х секцій.

Тому, просили визнати за ними
право власності на описані та
арештовані речі, а також звільнити їх
з-під опису та арешту.

Позивач ОСОБА_1, в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені у позовній заяві
та просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, водночас відповідно до
поданої ним заяви, просив розглянути
справу без його участі. Позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ в судове засідання
повторно не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, а тому суд провів
розгляд справи у його відсутності.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_3, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та
третьої особи, дослідивши письмові
матеріали справи та оцінивши докази по
справі в їх сукупності, суд прийшов до
наступного висновку.

З дослідженої в судовому засіданні
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 19.05.2011 року, вбачається,
що державним виконавцем відповідача
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 6-38/11,
виданого 22.04.2011 року Шевченківським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 501968 грн.

В подальшому, 20.04.2012 року старшим
державним виконавцем МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ при примусовому
виконанні зведеного виконавчого
провадження проведено опис майна, що
належить боржнику, в ході якого описано
та накладено арешт на майно, яке
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Зі змісту позовної заяви та пояснень
позивача ОСОБА_1 вбачається, що
позивачі ставлять питання про визнання
права власності на описане майно,
оскільки вважають, що таке належить їм,
так як знаходилось в їх квартирі.

Витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно від 29.05.2007 року,
підтверджується, що квартира АДРЕСА_1
належить позивачам.

Відповідно до вимог ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Як зазначено у п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 року
№14 «Про практику розгляду судами скарг
на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження» та
в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.08.1976 року №6 з наступними
змінами «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису», вимоги
осіб, що ґрунтуються на праві власності
на описане майно або на праві володінні
вирішуються шляхом пред'явлення ними
позову до боржника та особи, в
інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на майно і
звільнення його з під арешту.

Водночас, суд не бере до уваги доводи
позивачів про те, що майно, яке
знаходилось у вищевказаній квартирі
належить їм, оскільки на ствердження
вказаної обставини ними не поданого
жодного доказу.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене, відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК України, виходячи з
принципів диспозитивності та
змагальності сторін передбачених
нормами цивільного судочинства, щодо
обов'язку сторони довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
достатніх підстав для визнання за
позивачами права власності на описані
та арештовані речі, а також звільнення
їх з-під опису та арешту немає, а тому в
задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід покласти на
позивачів.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,

Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ
Закарпатської області, третьої особи
ОСОБА_3 про визнання права власності та
звільнення майна з-під опису та арешту -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене
сторонами в апеляційному порядку до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги або шляхом
подання в 10-денний строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя

Т.Р.Деметрадзе