Справа № 2-2695/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року

Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю: представника позивача
Ігнацевича І.І.

представників відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Імексбанк»
до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник публічного акціонерного
товариства «Імексбанк» звернувся до
Рівненського міського суду із
цивільним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки. З урахуванням зменшення
позовних вимог, про звернення
стягнення у рахунок погашення
заборгованості за Кредитним договором
№ 242/07 від 02.10.2007 року в розмірі 6951 дол.
США 25 цент., що за курсом НБУ становить
55417,45 грн. на предмет іпотеки, а саме:
нежитлове підвальне приміщення,
загальною площею 73,9 м.кв., що
розташоване за адресою АДРЕСА_1, яке на
сьогоднішній день належить
спадкоємцям Іпотекодавця ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав
повністю за мотивів, що викладені у
позовній заяві, просив позов
задоволити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала посилаючись
на заперечення проти позову. Додатково
вказала, що частка ОСОБА_4 у спадковому
майні становить 4/6 частки, а тому вона
повинна сплатити 4/6 заборгованості, що
є незаконно та не відповідає вимогам
чинного законодавства. Просила в
задоволенні позовних вимог відмовити
за їх безпідставністю.

Представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала та вказала що ОСОБА_5
категорично заперечує всі доводи
позивача та вважає їх безпідставними
та необґрунтованими. Просила в
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності, суд приходить
до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, 02 жовтня 2007 року між
Акціонерним комерційним банком
«Імексбак» (найменування змінено на
Публічне акціонерне товариство
«Імексбанк») та ОСОБА_6 (Позичальник)
укладено кредитний договір № 242/07, що
підтверджується копією вказаного
договору, що наявна в матерілах справи.

Згідно п. 1.1 та 1.2 Кредитного Договору
Кредитор надав Позичальнику у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
сумі 18000,00 дол. США зі сплатою 14% річних
та погашення заборгованості по кредиту
до 04.10.2010 року згідно Додатку №1 до
вказаного Договору.

Відповідно до п. 3.3.6 Кредитного
договору Позичальник зобов'язаний
повернути в повному обсязі кредит з
нарахованими відсотками за фактичний
час його використання та можливими
штрафними санкціями, у термін
визначений п.п. 1.1.1., 2.4.1 цього договору
та Додатком № 1.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань Позичальника за кредитним
договором № 242/07 від 02.10.2007 року між
Банком (Іпотекодержатель) та ОСОБА_6
(Іпотекодавець) укладено договір
іпотеки № 242/07/1 від 02.10.2007 року, за яким
останній передав в іпотеку - нежитлове
підвальне приміщення, загальною площею
73,9 м.кв., яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, та належить Іпотекодавцю на
праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу об'єкта
державної власності групи А нежитлових
підвальних приміщень гуртожитку
загальною площею 73,9 м.кв., що підлягає
продажу шляхом викупу від 22.10.2005 року
посвідченого приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу Олинець, за реєстровим № 5036,
Витягу з реєстром правочинів № 1638700 від
22.10.2005 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, що
підтверджується копію Свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Рівненського міського управління
юстиції, про що в Книзі реєстрації
смертей 28.11.2007 року зроблено
відповідний актовий запис за № 1991.

Судом встановлено, що за час свого
життя боржник ОСОБА_6 належним чином
виконував взяті на себе зобов'язання. У
період із 28.11.2007 року по 03.04.2009 року у
встановлені строки сплачувались
щомісячні платежі.

28 січня 2009 року відповідач ОСОБА_4
звернулась до директора філії АКБ
«Імексбанк» із заявою, у якій
повідомила, що її чоловік ОСОБА_6 помер.

В той же день, 28.01.2009 року позивач
звернувся до Першої Рівненської
державної нотаріальної контори з
проханням призупинити видачу свідоцтв
на право на спадщину для спадкоємців
померлого ОСОБА_6, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_7
та ОСОБА_5, та повідомити потенційних
спадкоємців про те, що померлий має
грошові зобов'язання перед банком.

04 лютого 2009 року Перша Рівненська
нотаріальна контора надала відповідь
№ 216/2-14 про те, що в разі звернення
спадкоємців до нотаріальної контори,
повідомить та ознайомить їх зі змістом
претензії № 88 від 28.01.2009 року.

Відповідно до ст. 608 ЦК України,
зобов'язання припиняються смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у в'язку з цим
не може бути виконане іншою особою.

Статтями 1216 - 1218 ЦК України передбачено,
що спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять всі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного в спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

20 жовтня 2009 року між спадкоємцями -
ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено
мирову угоду по розподілу спадкового
майна, що належало ОСОБА_6, а саме:
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 Так,
у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перейшла
2/6 частки, а ОСОБА_4 4/6 частки. Також,
ОСОБА_7 відступив свою частку у
спадковому майні на користь ОСОБА_5

Таким чином, спадщина ОСОБА_6 перейшла у
частках 2/6 ОСОБА_5 та 4/6 ОСОБА_4 Право
власності на 4/6 частки ОСОБА_4
зареєстроване у комунальному
підприємстві «Рівненське міське бюро
технічної інвентаризації» 21 лютого 2011
року.

Із матеріалів справи вбачається, що на
момент смерті заборгованість ОСОБА_6
перед Банком становила 17500,00 дол. США.

Беручи до уваги вимоги ст. 1282 ЦК
України, ОСОБА_4 повинна була виплатити
Банку 4/6 частки заборгованості за
Кредитним договором № 242/07 від 02.10.2007
року, що, відповідно, становила 11666,67
дол. США.

Як вбачається із копій квитанцій,
наданих відповідачем ОСОБА_4 до
заперечення проти позову, вона
належним чином сплачувала
заборгованість ОСОБА_6 та, відповідно,
сплатила Банку 10775,79 дол. США.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_4
перед банком становить 890,88 дол. США.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Однак, в суду немає відомостей про
зареєстроване за ОСОБА_5 право
власності на 2/6 спадкового майна, а
звернення стягнення на предмет іпотеки
можливо лише тоді, коли право власності
встановлено беззаперечно.

Крім того, позивач просить звернути
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором, що належить відповідачам на
праві спільної часткової власності,
однак при цьому сума основної
заборгованості не розділена між
спадкоємцями згідно їх частин.

При укладені Договору іпотеки від
02.10.2007 року, Банк та ОСОБА_6 погодила, що
вартість майна, переданого в іпотеку
становила 247000,00 грн. Станом на день
подачі позову вартість майна,
переданого в іпотеку, не визначена.

Згідно розрахунку представника
позивача, заборгованість за Кредитним
договором становить 6951,25 дол. США, що за
курсом НБУ становить 55417,45 грн.

Таким чином, при вирішенні питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд враховує співмірність суми
заборгованості за кредитним договором
із вартістю іпотечного майна.

Враховуючи викладене, а також беручи до
уваги, що позивачем не надано
відомостей чи зареєстроване за
відповідачем ОСОБА_5 право власності на
2/6 частки спадкового майна,
відповідачем ОСОБА_4 практично
виплачено свою частину заборгованості,
а вартість майна значно вища ніж
заборгованість за Кредитним договором,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 57- 60, 88, 208, 209, 212-215, 218,
223, 292, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Імексбанк»
до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Сидорук Є.І.

Повний текст рішення виготовлено 27
грудня 2013 року.

Суддя :
Сидорук Є.І.