справа № 208/5478/13-ц
№ провадження 2/208/33/14
УХВАЛА

12 липня 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Суддя Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області Нельга Д.В., розглянувши заяву
ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2
до ТОВ «РСП ЛТД», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_3 «Про стягнення
коштів», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, у якому
посилаючись на те, що учасник ТОВ «РСП
ЛТД» - третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_3 має перед ним заборгованість,
яка відповідає сумі 102 997,15 грн. На
підставі ст.149 ЦК України просить суд
стягнути на свою користь з відповідача
вказану суму боргу.

Водночас, у поданій до суду належним
чином оформленій заяві про
забезпечення позову, позивач,
посилаючись на те, що, невжиття заході
забезпечення позову може значно
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду, просить суд
накласти арешт на все майно ТОВ «РСП
ЛТД» у межах суми 102 997,15 грн.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень, наданих у п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006р. «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Вивчивши заяву позивача, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
викладених у даній заяві вимог, з
огляду на те, що, з наданих позивачем на
даній стадії розгляду справи доказів,
якими останній підтверджує викладені
в заяві вимоги, не можливо
пересвідчитися в тому, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, а також не можливо
встановити дані, з яких можливо
визначити співмірність виду
забезпечення позову із заявленими
позивачем вимогами, що передбачено ч.3
ст.152 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд,
приймаючи до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів,
керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_2
про забезпечення позову ОСОБА_2 про
забезпечення позову ОСОБА_2 до ТОВ «РСП
ЛТД», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_3 «Про стягнення коштів» -
відмовити.

Копію ухвали суду направити на адресу
позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України,
заперечення на ухвали, що не підлягають
оскарженню окремо від рішення суду,
включаються до апеляційної скарги на
рішення суду.

Суддя
Нельга Д. В.