Справа № 1313/3700/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

28.08.2013 року Миколаївський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Бачун О.
І.

при секретарі Крочак І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства " Державний ощадний банк
України" в особі ТВБВ №10013/081 філії
Львівське обласне управління до
ОСОБА_1 про виселення з житлового
приміщення, зняття з реєстраційного
обліку ,-

в с т а н о в и в:

Позивач Публічне акціонерне
товариство " Державний ощадний банк
України" в особі ТВБВ №10013/081 філії
Львівське обласне управління
звернувся до суду з позовом про
виселення та зняття з реєстраційного
обліку у Відділі у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України
Миколаївського району Львівської
області ОСОБА_1 з будинку АДРЕСА_1.
Зазначив, що 12.09.2008року між ВАТ "
Державний ощадний банк" в особі
заступника керуючого філії
Миколаївське відділення №6533 ВАТ "
Ощадбанк" ОСОБА_3 та фізичною особою
ОСОБА_4 було укладено договір
відновлювальної кредитної лінії
№2203-300, згідно якого банк надав ОСОБА_5
кредит в сумі 500000грн. Того ж числа між
даними сторонами було укладено
іпотечний договір,, посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
нотаріального округу ОСОБА_6 р.№4779,
предметом іпотеки за яким є нерухоме
майно житлового призначення: житловий
будинок №87а, загальною площею 208кв.м..
Біля будинку є: металева огорожа з
металевої сітки на фундаменті-6,
колодязь з бетонних кілець, бетонне
замощення. Земельна ділянка площею 0,0316
га. призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, кадастровий
номер :01:014:0265, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Відповідно до умов
іпотечного договору у випадку
невиконання або неналежного
виконання зобов"язань ОСОБА_5,
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки. У зв"зку
з порушенням ОСОБА_5 умов кредитного
договору, позивач був змушений
прийняти рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку
житлове приміщення шляхом судового
врегулювання, про що 12.02.2010 року
письмов повідомлено ОСОБА_5 26.09.2012
року Рішенням Апеляційного суду
Львівської області задоволено
апеляційну скаргу ПАТ " Державний
ощадний Банк", стягнуто з ОСОБА_5 в
користь ПАТ "Державний ощадний банк
України" заборгованість в сумі
745960,77грн., шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки: будинок №87а та
земельну ділянку кадастровий номер
:01:014:0265, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Також даним рішенням виселено ОСОБА_5 з
житлового будинку АДРЕСА_1. У
задоволенні вимог щодо виселення
ОСОБА_1 відмовлено. При вирішенні
вищевказаної спарви ОСОБА_1 не було
залучено до її розгляду, у зв"язку із
чим, позивач просить виселити ОСОБА_1
з будинку АДРЕСА_1, знявши її з
реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_7 заявлені вимоги
підтримав і надав аналогічні змісту
позовної заяви пояснення, просив позов
задоволити. Пояснив, що відповідно до
постанови №5 пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України від
30.03.2013року " Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин" п.36 зазначає: " У разі
переходу права власності на предмет
іпотеки від іпотекодавця до третьої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва, суди
мають враховувати, що іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (стаття 23 Закону України «Про
іпотеку»).

Педставник відповідача ОСОБА_8. в
судовому засіданні позову не визнав,
пояснив, що ОСОБА_1 набула права
спільної часткової власності на 1/2
житлового будинку, який знаходиться в
АДРЕСА_1, не в порядку переходу прав
власності, а на підставі того, що
спірний будинок був побудований під
час спільного подружнього проживання
ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_9,
незалежно від того що був оформлений на
останнього.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши зібрані по
справі докази, вважає, що позов не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 29.02.2012року
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_10 задоволено.
Визнано право спільної сумісної
власності ОСОБА_1 на житловий будинок
А-2, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 208,0 кв. метрів
у складі трьох житлових кімнат площею
78,8 кв. метрів і кухні- загальною
вартістю 61541 гривня. Поділено житловий
будинок А-2, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 : визначено ідеальну
частку ОСОБА_1 у вказаному майні у
розмірі 1/2 житлового будинку загальною
площею такої частки- 104,0 кв. метри,
житловою площею даної частки- 39,4 кв.
метри та її загальною вартістю 30770
гривень 50 копійок. Визнано право
спільної часткової власності ОСОБА_1 на
1/2 житлового будинку, який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Визнано право
спільної часткової власності ОСОБА_10 у
порядку спадкування за законом на 1/4
житлового будинку А-2, який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Львівська область,
загальною площею такої частки 52,0 кв.
метри, житловою площею даної частки 19,7
кв. метрів і її загальною вартістю 15385
гривень 25 копійок. Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 21 травня 2004 року, видане
ОСОБА_5 державним нотаріусом Микола
ївської державної нотаріальної
контори, яке зареєстрованого у реєстрі
за №1224.

Рішенням Апеляційного суду
Львівської області від 25.04.2013 року
вищевказане рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
29.02.2012року скасовано тільки в частині
визнання право спільної часткової
власності ОСОБА_10 у порядку
спадкування за законом на 1/4 житлового
будинку А-2, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Львівська область,
загальною площею такої частки 52,0 кв.
метри, житловою площею даної частки 19,7
кв. метрів і її загальною вартістю 15385
гривень 25 копійок та в частині визнання
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 21 травня 2004
року, видане ОСОБА_5 державним
нотаріусом Микола ївської державної
нотаріальної контори, яке
зареєстрованого у реєстрі за №1224.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в
Україні»зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

У ч.2 ст.39 Закону України " Про іпотеку"
зазначено, що одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців, якщо предмет іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а також згідно з ч.1 ст.40 ЗУ "
Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України-
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців

Відповідно до постанови №5 пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України
від 30.03.2013року " Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин" п.36 зазначає: "
У разі переходу права власності на
предмет іпотеки від іпотекодавця до
третьої особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва, суди
мають враховувати, що іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (стаття 23 Закону України «Про
іпотеку»). Враховуючи вищевказану
постанову, представник позивача
стверджує, що до ОСОБА_1 набула 1/2
частину житловго будинку АДРЕСА_1 в
порядку переходу права власності,
однак дані обставини знайшли своє
спростування у мотивувальних частинах
рішення Миколаївського районного суду
Львівської області по справі №1313/519/2012
від 29.02.2012року та Рішенні Апеляційного
суду Львівської області від 25.04.2013року
, згідно якого вбачається , що спірний
житловий будинок по АДРЕСА_1 був
побудований під час шлюбу ОСОБА_9 та
ОСОБА_1, хоча був зареєстрований за
ОСОБА_9

Крім цього Рішенням Миколаївського
районного суду Львівської області від
25.03.2004року за №2-276/2004р., визначено що
житловий будинок по АДРЕСА_1, є спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_9, а
також спільною сумісною власністю є
збудований на даній території будинок
Б-1, та гараж Ж, хоча і зареєстрований за
ОСОБА_5

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, тому враховуючи
вищенаведені обставини суд вважає, що
позовні вимоги позивача не доведеними,
і такими що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,60, 61,158,208,209,212 ЦПК
України, ст. 364,370 ЦК України, ст. 155 ч.1 ЖК
України, Законом України " Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" , ст.23, 39 Закону
України " Про іпотеку", суд,-

в и р і ш и в :

у задоволені позову Публічного
акціонерного товариства " Державний
ощадний банк України" в особі ТВБВ
№10013/081 філії Львівське обласне
управління до ОСОБА_1 про виселення з
житлового приміщення, зняття з
реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Суддя :
Бачун О. І.