Сквирський районний суд Київської
Справа № 376/1877/13-ц
Провадження № 2-п/376/17/2013
У х в а л а

"30" грудня 2013 р. Сквирський
районний суд Київської області

в складі:головуючого судді- Віговський
С. І.

при секретарі Кропивлянській С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сквира справу за заявою
відповідача та її представника про
перегляд заочного рішення Сквирського
районного суду Київської області від 02
грудня 2013 року за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди , -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішення Сквирського районного
суду Київської області від 02.12.2013 року
по справі за вищевказаним позовом,
позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були
задоволені частково.

Відповідач по справі та її представник
звернулася до суду із заявою про
перегляд заочного рішення, посилаючись
на те, що вони були відсутні на судових
засіданнях з поважних причин, а також
відповідач не була повідомлена належно
про час та місце слухання справи. Крім
того, відповідач по справі та її
представник вважають що маються
докази, які мають істотне значення для
вирішення справи.

В судовому засіданні представник
позивачів проти задоволення заяви про
перегляд заочного рішення заперечував,
про що також надав до суду відповідне
письмове заперечення.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав заявлені вимоги
та просив скасувати заочне рішення
Сквирського районного суду Київської
області від 02.12.2013 року, посилаючись на
підстави зазначені в заяві про
перегляд заочного рішення.

Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що заява про перегляд заочного
рішення задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно ст. 232 ЦПК України, заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, в
судове засідання призначене на 15
листопада 2013 року відповідач не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи була належним чином
повідомлена, звернулась до суду з
клопотанням про відкладення розгляду
справи, у зв'язку із відсутністю у
сторони відповідача можливості
прийняти участь у судовому засіданні,
при цьому не надала до суду будь-яких
доказів про поважні причини неявки в
судове засідання.

В судове засідання призначене на 29
листопада 2013 року відповідач повторно
не з'явилася, звернулась до суду з
клопотанням про відкладення розгляду
справи, яке обґрунтовано тим, що судову
повістку про розгляд справи вона
отримала тільки 27 листопада 2013 року, що
на її думку є порушенням строку
передбаченого ч.4 ст. 74 ЦПК України.
Також, на думку відповідача, отримана
нею судова повістка є неналежно
оформленим документом. Крім того,
відповідачем укладено договір про
надання правової допомоги з адвокатом
ОСОБА_4, який не міг з'явитись в судове
засідання по причині зайнятості в
іншому судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст 224ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_3 була належним чином
повідомлена про час та місце судового
розгляду, оскільки це підтверджується
змістом її клопотання, із зазначенням
відомостей про отримання судової
повістки 27 листопада 2013 року.

Посилання відповідача на недостатній
строк для явки в судове засідання та
підготовки до участі в розгляді справи
суд вважав необґрунтованими, оскільки
вона та її представник неодноразово
знайомились із позовною заявою та
всіма матеріалами справи ( а.с. 62, 95).

Також, відповідачем не було надано до
суду будь-яких доказів про поважні
причини неявки в судове засідання її
представника ОСОБА_4, зокрема доказів
про його зайнятість в іншому судовому
процесі.

Вищевказані обставини дали підстави
суду визнати неповажними причини
неявки відповідача ОСОБА_3 в судове
засідання призначене на 29 листопада 2013
року та дали підстави для проведення
заочного розгляду даної цивільної
справи згідно ч.1 ст 224 ЦПК України.

Крім того, додана відповідачем до заяви
про скасування заочного рішення
довідка Приватного науково-медичного
підприємства «Максимед» від 02.12.2013 року
про звернення відповідача за медичною
допомогою, суд вважає неналежним
доказом, що може підтвердити поважні
причини її неявки в судове засідання.

Таким чином, суд вважає, що посилання
відповідача та її представника,
зазначені в заяві про перегляд
заочного рішення, про те, що вони були
відсутні на судових засіданнях з
поважних причин, а також відповідач не
була повідомлена належно про час та
місце слухання справи, є
необґрунтованими та спростовуються
матеріалами справи.

Посилання відповідача на те, що суд при
ухваленні заочного рішення обмежився
лише доказами позивача, а відповідач
була позбавлена можливості
реалізувати свої процесуальні права та
взяти участь у змагальному процесі є
безпідставними.

Так, відповідач мала реальну
можливість реалізувати свої
процесуальні права і доводити
безпідставність позовних вимог, а
також надати суду письмові заперечення
на позов.

Небажання відповідача надавати докази
в обґрунтування своїх заперечень проти
позову, зокрема з причин ухилення від
участі у судових засіданнях, надало
суду право при заочному розгляді
справи обмежитись доказами, наданими
сторонами по справі, що повністю
відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК
України.

Крім того, згідно вимог ст. 232 ЦПК
України, заочне рішення суду підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що докази, на які
посилається відповідач, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Посилання відповідача на те, що заочне
рішення суду є незаконним та не
обґрунтованим, так як судом при
винесенні рішення було помилково
застосовано положення ст. 1187 ЦК України
замість положень ст. 1188 ЦК України не
може бути підставою для скасування
заочного рішення в розумінні ст. 232 ЦПК
України, оскільки в мотивувальній
частині заочного рішення судом
обґрунтовані підстави застосування
саме ст. 1187 ЦК України.

Крім того, посилання відповідача у
заяві про скасування заочного рішення
на те, що позов подано неналежним
позивачем, яким повинен бути на думку
відповідача тільки власник
пошкоджених транспортних засобів,
спростовуються пунктом 13 Постанови
ПВССУ № 4 від 01.03.2013 року, де зазначено,
що відповідно до ст.ст. 386, 395, 396 ЦК
України положення щодо захисту права
власності поширюється також на осіб,
які хоч і не є власниками, але володіють
майном на праві господарського
відання, оперативного управління або
на іншій підставі, передбаченій
законом, такі особи також мають право
вимагати відшкодування шкоди, завданої
тому майну. До таких осіб належить і
особа, яка керувала транспортним
засобом без доручення, але на підставі
документів, визначених п.2.1 Правил
дорожнього руху (посвідчення водія на
право керування транспортним засобом
відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб), якими у даному
випадку є позивачі.

Також, посилання відповідача у заяві
про скасування заочного рішення на те,
що надані стороною позивачів експертні
висновки не можуть бути належними по
справі доказами, та на її думку
проведена судовими експертами оцінка
значно завищена та безпосередньо самі
експертні висновки складені з грубими
порушеннями діючого законодавства в
сфері оцінки колісних транспортних
засобів, суд вважає безпідставними,
виходячи з наступного.

Так, додане відповідачем до заяви про
скасування заочного рішення
заключення №6875 експертного
дослідження від 10.12.2013 року, суд вважає
не спростовує висновок експертного
автотоварознавчого дослідження за №
7974/12-54 від 15.10.2012 року, яким встановлено,
що матеріальний збиток завданий
власнику автомобіля сідельного тягача
марки "VOLVO VNL 64T 660" реєстраційний номер
НОМЕР_1 складає 262170,40 (двісті шістдесят
дві тисячі сто сімдесят) грн. 40 коп., а
також не спростовує висновок
експертного автотоварознавчого
дослідження за № 7975/12-54 від 15.10.2012 року,
яким встановлено, що матеріальний
збиток завданий власнику напівпричепу
для перевезення тварин "PEZZAIOLI SBA 32U"
державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП,
складає 99243,43 (дев'яносто дев'ять тисяч
двісті сорок три) грн. 43 коп.

Крім того, посилання відповідача у
заяві про скасування заочного рішення
щодо розміру та обгрунтувань стягнення
моральної шкоди, суд вважає не може
бути підставою для скасування заочного
рішення в розумінні ст. 232 ЦПК України,
оскільки в мотивувальній частині
заочного рішення судом обґрунтовані
підстави та розміри стягнення
моральної шкоди.

Таким чином, судом не встановлено
підстав для скасування заочного
рішення, передбачених ст. 232 ЦПК
України.

У відповідності до п. 1 ч.3 ст. 231 ЦПК
України, суд може своєю ухвалою за
результатами розгляду заяви про
перегляд заочного рішення залишити
заяву без задоволення.

Виходячи з вищевказаного, керуючись
ст.ст. 208, 209, 231, 232, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача та її представника
про перегляд заочного рішення
Сквирського районного суду Київської
області від 02 грудня 2013 року за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. І. Віговський