Справа №784/4617/13 11.12.2013 11.12.2013 11.12.2013
Провадження №22-ц/784/3641/13
по 1 інстанції Рум'янцева Н.О.
апеляційного суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2013р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Тищук Н.О.,

при секретарі судового засідання
Орельській Н.М.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5 та її
представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_7

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 07 жовтня 2013р.

за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог: ОСОБА_5, ОСОБА_11,
Реєстраційна служба Миколаївського
міського управління юстиції, про
встановлення нікчемності правочинів,
витребування майна з чужого
незаконного володіння, скасування
попередньої реєстрації правочинів,

встановила:

У червні 2013р. ОСОБА_8 пред'явив
позов до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 і з
врахуванням доповнень кінцево просив:

-встановити нікчемним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0489 га по АДРЕСА_1 (далі - спірна
земельна ділянка), укладений 21
листопада 2009р. між ОСОБА_11 і ОСОБА_9,
ОСОБА_10;

-встановити нікчемним договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки, укладений 13 червня 2012р. між
ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_7;

-витребувати із незаконного
володіння ОСОБА_7 спірну земельну
ділянку;

-скасувати запис про зміну
власника спірної земельної ділянки в
поземельній книзі від 29 грудня 2009р. за
реєстровим №01077;

-скасувати рішення про державну
реєстрацію права власності на спірну
земельну ділянку, яку було здійснено 17
квітня 2013р. за реєстровим №1730335.

Позивач зазначав, що на підставі
договору купівлі-продажу від 17 травня
2012р. є власником спірної земельної
ділянки. Оскільки правовстановлюючі
документи на цю ж спірну земельну
ділянку іншому власнику ОСОБА_11
визнані недійсними, то договори про її
продаж ОСОБА_9, ОСОБА_10, а останніми -
ОСОБА_7 є нікчемними, позивач просив
про задоволення його вимог.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 07 жовтня 2013р. позов
задоволено частково. Постановлено
встановити нікчемність договору
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0489 га по АДРЕСА_1, укладений 21
листопада 2009р. між ОСОБА_11 і ОСОБА_9,
ОСОБА_10, витребувати цю ж земельну
ділянку із незаконного володіння
ОСОБА_7 та передати останню її власнику
ОСОБА_8 У задоволенні решти вимог
відмовлено. Додатковим рішенням цього
ж суду від 08 листопада 2013р. вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на незаконність рішенням
суду в частині задоволених вимог,
просив його скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в їх задоволенні.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині відхилених
вимог про визнання нікчемним договору
купівлі-продажу від 13 червня 2012р.,
скасування запису про зміну власника в
поземельній книзі від 29 грудня 2009р.,
скасування рішення про державну
реєстрацію права власності від 17
квітня 2013р. не є предметом перевірки на
його законність і обґрунтованість в
апеляційному порядку згідно з ч.1 ст.303
ЦПК.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, рішенням
Ленінського районного суду
Миколаївської області від 06 жовтня 2004р.
визнано дійсним договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки, укладений 14 листопада 2001р. між
продавцем ОСОБА_12 і покупцем ОСОБА_11 Це
рішення суду було скасовано 23
листопада 2009р. ухвалою апеляційного
суду Миколаївської області з передачею
справи на новий розгляд. Ухвалою
Ленінського районного суду від 22 липня
2010р. позов ОСОБА_11 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу спірної
земельної ділянки від 14 листопада 2001р.
залишено без розгляду. Ухвалою цього ж
районного суду від 24 березня 2011р.
закрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_11 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу спірної
земельної ділянки від 14 листопада 2001р.

02 серпня 2005р. ОСОБА_11 отримав державний
акт на право власності на спірну
земельну ділянку, який рішенням
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 17 червня 2011р. визнано
недійсним та скасовано його державну
реєстрацію.

21 листопада 2009р. ОСОБА_11 за нотаріально
посвідченим договором продав спірну
земельну ділянку ОСОБА_9, ОСОБА_10

26 грудня 2011р. управлінням Держкомзему у
м. Миколаєві на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 03 жовтня 2008р. на ім'я
ОСОБА_5 видано державний акт на право
власності на спірну земельну ділянку.

За нотаріально посвідченим договором
від 17 травня 2012р. ОСОБА_5 продала спірну
земельну ділянку ОСОБА_8

13 червня 2012р. за нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
ОСОБА_9, ОСОБА_10 продали спірну земельну
ділянку ОСОБА_7

Ухвалюючи рішення про задоволення
вимог про встановлення нікчемності
договору купівлі-продажу від 21
листопада 2009р., суд виходив з того, що
ОСОБА_11 продав за цим правочином спірну
земельну ділянку знаючи про наявність
апеляційної скарги на рішення суду за
яким його було визнано власником
вказаного майна.

Проте з таким висновком погодитись не
можна, оскільки до нього суд дійшов з
порушенням закону.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

В ст.203 ЦК наведені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, а в ст.658 цього ж
Кодексу - закріплено право продажу
товару за його власником.

Отже, в разі відсутності вказівки в
законі про нікчемність правочину його
слід вважати оспорюваним і лише в цьому
випадку є підстави для застосування
положень ст.ст.203,658ЦК для визнання
такого правочину недійсним.

Оскільки ні в ст.203 ЦК, ні в ст.658 ЦК, на
яку додатково посилався позивач, не
передбачено такого наслідку для
правочину як нікчемність, то вимоги
останнього про встановлення
нікчемності договору купівлі-продажу
спірної земельної ділянки від 21
листопада 2009р. є безпідставними.

Не є законним рішення суду і в частині
задоволення вимог про витребування
спірної земельної ділянки.

Так, речове право на спірну земельну
ділянку ОСОБА_8 набув від ОСОБА_5 за якою
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 03 жовтня 2008р. визнано
право власності на спірну земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_12

Однак вказане рішення суду скасоване 18
листопада 2013р. апеляційним судом
Миколаївської області за скаргою
ОСОБА_7 з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_5
про визнання права власності на спірну
земельну ділянку.

За таких обставин, а саме наявності як у
ОСОБА_8, так і у ОСОБА_7
правовстановлюючих документів на
спірну земельну ділянку, скасування
судових рішень за якими набули права на
це майно попередні власники, то на
даний час відсутні підстави,
передбачені ст.387 ЦК, ст.ст.90,152 ЗК для
задоволення вимог про віндикацію.

З огляду на вищенаведені мотиви
рішення суду в оскаржуваній частині та
додаткове рішення, яким невірно
розподілено судові витрати в силу п.4 ч.1
ст.309 ЦПК підлягають скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні названих вимог.

Оскільки за вимогу майнового характеру
позивач не сплачував судовий збір в
суді першої інстанції, а рішення
ухвалено не на його користь, то саме на
останнього на підставі ст.88 ЦПК слід
покласти їх сплату. На стягненні
судових витрат понесених ОСОБА_7 під
час розгляду справи в суді апеляційної
інстанції його представник не
наполягав.

Керуючись ст.ст.303,307-309,316 ЦПК, колегія
суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 07 жовтня 2013р. в частині
вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7
про встановлення нікчемності договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
21 листопада 2009р., витребування
земельної ділянки з чужого незаконного
володіння, а також додаткове рішення
цього ж суду від 08 листопада 2013р.
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути зі ОСОБА_8 в дохід держави 229
грн. 40 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: