Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року Справа №607/14786/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особа Товариство з
обмеженою відповідальністю «Совр-1»,
приватний нотаріус Мартюк Лариса
Орестівна, про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання права
власності на 1/2 частини квартири,
розірвання спадкового договору та
договору по внесення змін до
спадкового договору, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач,
треті особи Товариство з обмеженою
відповідальністю «Совр-1», приватний
нотаріус Мартюк Лариса Орестівна, в
якому просить встановити факт
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу у період з
жовтня 1984 року по 19 січня 1990 року,
визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину однокімнатної квартири
АДРЕСА_1 як на частку в спільному майні
подружжя, розірвати спадковий договір,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 18 жовтня
2005 року, посвідчений приватним
нотаріусом Мартюк Л.О., зареєстрованим
в реєстрі за №6870 та договір про
внесення змін та доповнень, який
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 10
листопада 2005 року, посвідчений
приватним нотаріусом Мартюк Л.О.,
зареєстрованим в реєстрі за №7764 до
спадкового договору від 18 жовтня 2005
року за номером в реєстрі №6870.

В судовому засіданні позивач та його
представник заявлені позовні вимоги
підтримують, в їх обґрунтування
зазначають, що ОСОБА_1 після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_6 почав
проживати із ОСОБА_4 як одна сім'я із
жовтня 1984 року, вели спільне
господарство, разом виплачувати
кооперативну квартиру по АДРЕСА_1, в
якій і проживали. Внески за квартиру
виплатили повністю і під час
перебування у шлюбі із 19.01.1990р. їм було
видане реєстраційне посвідчення на
право власності на квартиру. За таких
обставин, квартира по АДРЕСА_1,
відноситься до спільної сумісної
власності подружжя, в якій частки
власності є рівними, тобто кожному із
подружжя належить по 1/2 частки
власності, яку просить визнати за ним.
За життя дружина ОСОБА_4 склала
спадковий договір, за умовами якого
ОСОБА_2 зобов'язаний був здійснювати
догляд за нею та ОСОБА_1, забезпечувати
ліками та надавати грошову допомогу. В
замін цього до ОСОБА_2 після смерті
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у власність повинна
була перейти квартира по АДРЕСА_1.
Однак, ОСОБА_2 не надавав матеріальної
допомоги, не забезпечував ліками та
доглядом, чим порушив умови спадкового
договору та договору про внесення змін
до нього, а тому дані договори
підлягають розірванню. Встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 за період з
жовтня 1984 року по 19 січня 1990 року
необхідне для підтвердження внесення
коштів за квартиру під час спільного
проживання з ОСОБА_4 із вказаного
терміну, а іншими доказами він не може
підтвердити зазначені обставини.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причин неявки не повідомив, не
подав доказів поважності не з'явлення в
судове засідання, хоча про час і місце
розгляду справи був повідомлений.
Згідно поданих заперечень просить
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову,
посилаючись на ті обставини, що
квартира по АДРЕСА_1, не належала на
праві спільної сумісної власності
подружжя, а була особистою власністю
ОСОБА_4, яка і сплачували за неї пайові
внески, оскільки ОСОБА_1 не мав
відповідного розміру доходу.
Спадкового договору із ОСОБА_1 не
укладалося, він не був стороною
укладених договір, що також свідчить
про віднесення спірної квартири до
особистої власності ОСОБА_4, а тому
ОСОБА_1 не є відчужувачем і не може бути
позивачем у справі. Умови спадкового
договору виконувалися належним чином і
не має правових підстав для його
розірвання. ОСОБА_1 не проживав із
ОСОБА_4 однією сім'єю, оскільки був
зареєстрований по іншому адресу. Крім
цього зазначає, що видана ТОВ «Совр-1»
довідка про сплату пайових внесків не
відповідає дійсності та не може
братися до уваги, оскільки в ній
зазначені недостовірні дані. Разом з
тим, просить застосувати до спору
наслідки спливу строку позовної
давності для звернення до суду.

Представник ТОВ «Совр-1» в судовому
засіданні пояснила, що довідка про
сплату пайових внесків виписувалася на
підставі бухгалтерських даних, і при
сплаті повної суми коштів ОСОБА_4 була
видана довідка про виплату коштів.

Суд, розглянувши матеріали справи,
дослідивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, встановив наступні
обставини справи.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб від
06.12.2012р. (повторне) 19 січня 1990 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб,
актовий запис №36.

Згідно довідки ЖЕК-12 ЖБК, яка видана
10.02.1994р. №983, ОСОБА_4 проживає в
кооперативній квартирі по АДРЕСА_1,
пайовий внесок за квартиру в сумі 4974,20
грн. виплачений повністю.

Із представленої представником ТОВ
«Совр-1» довідки від 20.11.2013р. №118
вбачається, що 22.05.1980р. сплачений перший
внесок в сумі 2086 крб. Наступні пайові
внески одночасно 3% за користування
позикою сплачувалися в такому порядку:
1981р. - 209,53 крб., 1982р. - 206,09 крб., 1983р. - 328,09
крб., 1984р. - 0,00 крб., 1985р. - 284,25 крб., 1986р. - 151
крб., 1987р. - 201,54 крб., 1988р. - 200,51 крб., 1989р. -
693,77 крб., 1990р. - 96,00 крб., 1991р. - 604,00 крб.,
1992р.-1993р. - 0,00 крб., 10.02.1994р. в сумі 372 крб.
було сплачено повністю і виплачена
квартира АДРЕСА_1.

Також, із долученої розрахункової
книжки, оригінал якої було оглянуто в
судовому засіданні та копія долучена
до матеріалів справи, підтверджено
факт виплати квартири по АДРЕСА_1.

22 лютого 1994 року Тернопільським
міським бюро технічної інвентаризації
видане реєстраційне посвідчення,
згідно якого квартира по АДРЕСА_1
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_4 на підставі довідки ЖЕК-12
Житлово-будівельного кооперативу в м.
Тернополі від 10.02.1994р. №983.

Тому, в даному випадку не приймаються
до уваги посилання відповідача щодо
недостовірності даних у поданій ТОВ
«Совр-1» довідці від 20.11.2013р. №118,
оскільки зазначена довідка не
виступила в якості
правовстановлювального документа, на
підставі якого було зареєстровано
право власності на квартиру по АДРЕСА_1,
за ОСОБА_4, а право власності було
зареєстровано на підставі довідки
ЖЕК-12 ЖБК від 10.02.1994р. №983, що
відповідачем не оспорюється.

Позивач зазначає, що під час спільного
проживання, а саме із жовтня 1984 року по
дату реєстрації шлюбу - 19 січня 1990 року
він разом із ОСОБА_4 жили однією сім'єю,
вели спільне господарство, турбувалися
один про одного, оплачували пайові
внески за квартиру. По адресі АДРЕСА_1,
зареєструвався в 2010 році, оскільки був
зареєстрований по іншому місцю
проживання.

В підтвердження викладених позивачем
обставин, в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 надав покази, з яких вбачається,
що він є сином позивача ОСОБА_1,
познайомився із ОСОБА_4 у 1985 році, коли
прийшов з армії в квартирі по АДРЕСА_1, в
якій проживав його батько із ОСОБА_4
Вони жили як одна сім'я, вели спільне
господарство, робили ремонтні роботи в
квартирі, купляли побутову техніку.
Коли він одружувався на його весілля в
1988 році приїхав батько із ОСОБА_4,
допомагали робити весілля. Батько
неодноразово писав до нього в листах,
що познайомився із жінкою ОСОБА_4 і хоче
з нею проживати та одружитися.

Свідок ОСОБА_8 надав покази, з яких
вбачається, що під час навчання у січні
1985 році познайомився із ОСОБА_4 в
квартирі АДРЕСА_1, куди його запросив
батько ОСОБА_1 Батько питав його думки
щодо того, чи він не буде заперечувати,
що він буде із ОСОБА_4 проживати та
одружуватися. Стверджує, що із 1985 року
батько із ОСОБА_4 постійно проживали
разом як одна сім'я, вели спільний побут
та господарство. Після завершення
навчання вони у 1986 році допомагали
зробити проводи його до армії.

Із показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що
вона знала ОСОБА_4 дуже багато років, з
нею разом працювали і получили
квартири на виплату. Зазначає, що із
слів ОСОБА_4 вона одноразовим платежем
оплатила пайові внески за квартиру.
ОСОБА_1 також знає, бо він проживав
разом із ОСОБА_4

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України судом
може бути встановлений факт щодо
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу.

При встановлених обставинах, суд
вважає, що факт проживання ОСОБА_1 із
ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу підтверджується із 1985 року по
дату реєстрації шлюбу - 19.01.1990р., а тому
дана вимога підлягає до задоволення.

18 жовтня 2005 року між ОСОБА_4 (відчужувач)
та ОСОБА_2 (набувач) укладено Спадковий
договір, який посвідчений приватним
нотаріусом та зареєстрований в реєстрі
за №6870, за умовами якого ОСОБА_4 передає
після своєї смерті у власність ОСОБА_2
належну на праві власності
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. На
набувача згідно умов договору
покладаються обов'язки щомісячно, не
пізніше 15 числа кожного місяця
надавати відчужувану грошову
винагороду в розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, забезпечувати згідно з
рецептами лікарів належними
лікувальними засобами незалежно від їх
вартості, в разі смерті відчужувача,
поховати його на кладовищі в м.
Тернополі.

Згідно п. 8 Договору у разі невиконання
набувачем майна розпоряджень
відчужувача, спадковий договір може
бути розірвано судом на вимогу
відчужувача, а також на вимогу набувача
майна у разі неможливості виконання
ним розпоряджень відчужувача.

Крім цього, 10 листопада 2005 року між
ОСОБА_4 (відчужувач) та ОСОБА_2 був
укладений Договір про внесення змін та
доповнень, зареєстрований в реєстрі за
№7764, яким сторони внесли зміни в
частину договору та пункт 1 Спадкового
договору від 18.10.2005р. №6870, виклавши їх в
такій редакції:

«ОСОБА_4 передає після своєї смерті та
смерті її чоловіка ОСОБА_1 у власність
ОСОБА_2 належну на праві власності
квартиру АДРЕСА_1. За згодою сторін на
набувача майна покладаються обов'язки
щомісячно, не пізніше 15 числа кожного
місяця надавати ОСОБА_4 та ОСОБА_1
грошову винагороду в розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, забезпечити ОСОБА_4 та ОСОБА_1
згідно рецептами лікарів належними
лікувальними засобами незалежно від їх
вартості, в разі смерті ОСОБА_4 чи
ОСОБА_1 поховати їх на кладовищі в м.
Тернополі.

Цей договір є невід'ємною частиною
спадкового договору, посвідченого
приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу Мартюк
Л.О. 18.10.2005р. по реєстру №6870».

Із долученої представником позивача до
матеріалів справи копії заяви, яка
подана ОСОБА_1 18.10.2005р. за вх. №344
приватному нотаріусу і яка ним
посвідчена, вбачається, що ОСОБА_1 дав
згоду на передачу його дружиною ОСОБА_4
по спадковому договору ОСОБА_2
придбаної нами під час шлюбу квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 1302 Цивільного
кодексу України за спадковим договором
одна сторона (набувач) зобов'язується
виконувати розпорядження другої
сторони (відчужувача) і в разі його
смерті набуває право власності на
майно відчужувача.

Сторонами у спадковому договору,
зокрема, відчужувачем, може бути
подружжя, один із подружжя або інша
особа.

Стаття 1306 Цивільного кодексу України
передбачає, що предметом спадкового
договору може бути майно, яке належить
подружжю на праві спільної сумісної
власності, а також майно, яке є
особистою власністю будь-кого з
подружжя.

Згідно пункту 234 «Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», яка затверджена
наказом Мінюсту від 03.03.2004р. №205, і була
чинною на момент вчинення нотаріусом
дій по посвідченню спадкового договору
та договору про внесення змін, подружжя
має право укласти спадковий договір
щодо майна, яке належить йому на праві
спільної сумісної власності.

Як вказує стаття 3 Сімейного кодексу
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язанні
спільними побутом, мають взаємні права
та обов'язки. Сім'я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечить моральним
засадам суспільства.

У відповідності до ст.ст. 15, 16 Закону
України «Про власність», який діяв на
момент сплати внесків та реєстрації
права власності, член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в користування, набуває права
власності на це майно. Майно, нажите
подружжям за час шлюбу, належить їм на
праві спільної сумісної власності.
Здійснення ними цього права
регулюється цим Законом і Кодексом про
шлюб та сім'ю України.

За таких обставин, матеріалами справи
підтверджуються викладенні позивачем
обставини, що квартира АДРЕСА_1
придбана у шлюбі і в силу ст. 22 КпШС
України, який діяв на час виникнення
правовідносин, відноситься до права
спільної сумісної власності подружжя,
передавалася по спадковому договору як
квартира, яка належить на праві
спільної сумісної власності, про що
також свідчить подана ОСОБА_1 заява як
одного із подружжя на передачу
квартири по спадковому договорі, за
умовами якого відповідач
зобов'язувався утримувати також і
ОСОБА_1, який в даному випадку також є
відчужувачем.

Тому, матеріалами справи
спростовуються твердження
відповідача, які викладенні у
запереченні про те, що квартира є
особистою власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_1 не
є відчужувачем по спадковому договорі,
а відтак і не може звертатися до суду із
заявленим позовом. Також, долучені
ОСОБА_2 до заперечення різного роду
заяви, листи, договір дарування грошей
не мають відношення до справи і не
підтверджують викладених відповідачем
обставин.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільною
сумісною власністю є та спільна
власність двох чи більше осіб, у якій
завідомо не визначені частки кожної з
них.

Тобто, учасники не мають наперед
визначних часток, є факт відсутності
існування в об'єкті власності
ідеальних часток кожного із
співвласників, які б давали можливість
виявити обсяг їх прав за наявності
бажання одержати конкретну частину у
спільному майні та розпорядитися нею.

Враховуючи відсутність майнових
претензій та заперечень позивача з
приводу розміру внесених пайових
внесків у виплаті квартири, а відтак і
спірності щодо часток власності, за
правилами ст. 28 КпШС України, що також
кореспондується в ст. 70 СК України,
частка майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором, суд приходить до висновку,
що частка власності ОСОБА_1 у квартирі
по АДРЕСА_1 становить 1/2.

Згідно ст. 1308 ЦК України, що передбачено
також сторонами у пункті 8 Спадкового
договору від 18.10.2005р., у разі
невиконання набувачем майна
розпоряджень відчужувача, спадковий
договір може бути розірвано судом на
вимогу відчужувача.

Приймаючи до уваги ті обставини, що
протягом дії спадкового договору від
18.10.2005р. і за життя відчужувача ОСОБА_4,
остання не заявляла претензій щодо
неналежного виконання набувачем
ОСОБА_2 умов спадкового договору, не
зверталася із вимогами про його
розірвання, відсутність доказів в
спростування викладеного, суд вважає,
що набувач - відповідач по справі після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 набув право
власності на квартиру АДРЕСА_1 по
спадковому договору від 18.10.2005р. за
реєстром №6870 та Договору про внесення
змін від 10.11.2005р. за реєстром №7764, а саме
на належну їй частку у квартирі в
розмірі 1/2, то підстав для розірвання
Спадкового договору від 18.10.2005р. та
Договору про внесення змін від 10.11.2005р.
в частині прав та обов'язків ОСОБА_2
перед ОСОБА_4 не має.

Натомість, суд вважає, що Спадковий
договір від 18.10.2005р. та Договір про
внесення змін від 10.11.2005р. до Спадкового
договору в частині прав та обов'язків,
які виникли у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 слід
розірвати на підставі ст. 1308 ЦК України,
оскільки як стверджує ОСОБА_1 в
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
зобов'язань, які покладалися на нього
умовами Спадкового договору та
Договору про внесення змін виконував
не належним чином, грошової винагороди
не надавав, не забезпечував
лікувальними засобами. Згідно
долученого листа Страхової компанії
«САТІС» від 12.12.2012р. остання
перерахувала страхові виплати
вигодабувачу за наданими послугами,
пов'язаними із врегулюванням
страхового випадку, який стався із
страховиком ОСОБА_1, і який потребує
придбання, постачання та використання
медикаментів, предметів медичного
призначення та витратних матеріалів
для проведення оперативного лікування.
Доказів, які б свідчили протилежне
відповідач не подав. Долучена ОСОБА_2 до
матеріалів справи квитанція про
переказ ОСОБА_1 100 грн. не може в даному
випадку свідчити про належне виконання
набувачем зобов'язань по спадковому
договору.

Відповідно до змісту статті 372
Цивільного кодексу України у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Згідно ст.ст. 328, 392 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

За таких обставин, за позивачем слід
визнати право власності на 1/2 частини
квартири по АДРЕСА_1 як на частку у
спільно набутому майні подружжя.

Разом з тим, при розгляді даного спору
судом відхиляється клопотання
відповідача про застосування
наслідків пропуску строку позовної
давності, оскільки спір фактично виник
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 і був
заявлений позивачем на відновлення та
визнання правомірно набутого права
власності, яке в силу Закону є
непорушним і ніхто не може бути
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні без відповідних на те
правових підстав.

У відповідності до ст.ст. 3, 11 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, не визнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідного до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
в сумі 229,40 грн. із позовної вимоги про
розірвання спадкового договору слід
стягнути із відповідача в доход
Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 328, 368, 372, 1302, 1308,
Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 28
Кодексу про шлюб і сім'ю України, ст. 70
Сімейного кодексу України, ст.ст. 60, 88,
212, 218, 223, 256, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, ст.ст.
15, 16 Закону України «Про власність»,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Совр-1», приватний
нотаріус Мартюк Лариса Орестівна, про
встановлення факту проживання з ОСОБА_4
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
жовтня 1984 року по 19 січня 1990 року,
визнання права власності на 1/2 частини
квартири по АДРЕСА_1, розірвання
спадкового договору від 18 жовтня 2005
року №6870 та договору по внесення змін
від 10 листопада 2005 року №7764 до
спадкового договору від 18 жовтня 2005
року №6870 - задовольнити частково.

2. Встановити факт, що має юридичне
значення, а саме те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4
проживали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу із 01 січня 1985 року по 19 січня 1990
року.

3. Розірвати укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_2 18 жовтня 2005 року Спадковий
договір зареєстрований в реєстрі за
№6870 та укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 10
листопада 2005 року зареєстрований в
реєстрі за №7764 Договір про внесення
змін та доповнень до Спадкового
договору від 18 жовтня 2005 року №6870 в
частині прав та обов'язків ОСОБА_2 перед
ОСОБА_1.

4. Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1.

5. В іншій частині розміру
заявлених позовних вимог - в
задоволенні відмовити.

6. Стягнути із ОСОБА_2 в користь
Державного бюджету 229,40 грн. судового
збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційної скарги не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Дзюбановський Ю.І.