Справа № 495/326/13- ц
З а о ч н е р і ш е н н я
м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області
у складі головуючого - судді
при секретарі Мамончик К.І.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Білгород-Дністровському цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, від імені та в
інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5,
Білгород-Дністровський районний
відділ ГУДМС України в Одеській
області, приватний нотаріус
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6 про визнання недійсним договору
дарування та виселення,
Позивачка звернулася з позовом
до відповідачів про визнання недійсним
договору дарування та виселення,
вказуючи, що 17.01.2012 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 був укладений договір дарування
6/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.
Цей договір позивачка вважає таким, що
блув укладений з порушенням діючого
законодавства, і просить визнати цей
договір недійсним та виселити
ОСОБА_4 та його сім'ю з вищевказаного
будинку без надання іншого житлового
Позивачка у судове засідання не
з'явилась, від її опікуна, яка діє від її
імені та в її інтересах до суду
надійшла заява, згідно якої просить суд
у зв'язку з неможливістю її явки у
судове засідання з поважних причин
розглянути справу за її відсутності,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, проти винесення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилась, про час та
місце розгляду справи була сповіщена
належним чином, причину своєї неявки
суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був сповіщений належним чином,
причину своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України,
уразі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи. Суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи.

Третя особа - ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи була сповіщена належним чином,
причину своєї неявки суду не
повідомила.

Представник третьої особи -
Білгород-Дністровського районного
відділу ГУДМС України в Одеській
області у судове засідання не з'явився,
надав на адресу суду заяву, згідно якої
происть справу розглянути без їх
присутності, зауважень та заперечень
не мають.

Третя особа - приватний нотаріус
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилась,
надала на адресу письмові пояснення по
справі, згідно яких просила відмовити у
задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню по наступних підставах.

У судовому засіданні
встановлено, що 17 січня 2012 року між
ОСОБА_5, яка діяла по довіреності від
імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений
договір дарування частини житлового
будинку, а саме : 6/100 частин жилового
будинку АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_3 на
підставі рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 22.03.2006 року, зареєстрованого у КП
«Білгород-Дністровське БТІ» 10.11.2011 року
реєстраційний номер 35119763, номер запису
4874 в книзі 37.

Також у судовому засіданні
встановлено, що у провадженні
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
перебувала позовна заява ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_8 про визнання
договрукупвілі-продажу дійсним та
визнання права власності на нерухоме
майно. В якості забезпечення позову 26
червня 2006 року суддею
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
Лозун О.Ю. була винесена ухвала про
забезпечення позову, згідно якої було
накладено арешт на житловий будинок
АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на
підставі рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської област і
від 04.07.1996 року.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, вищевказана ухвала суд була
внесена до реєстру 18 липня 2006 року о 18
годині 46 хвилин, та накладено обтяження
на об'єкт обтяження - будинок, АДРЕСА_1.

Згідно копій матеріалів договору
дарування частини житлового будинку,
наданими приватним нотаріусом
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6, справа по укладенню
вищевказаного договору дарування
містить безпосередньо сам договір,
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 22.03.2006 року, витяг про державну
реєстрацію прав КП
«Білгород-Дністровське бюро технічної
інвентаризації» від 10.11.2011 року, згідно
якого ОСОБА_3 є власником 6/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1; витяг з
реєстру прав власності на нерухоме
майно КП «Білгород-Дністровське бюро
технічної інвентаризації» від 21.11.2011
року; а також витяг з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна від 17.01.2012 року, згідно якого
18.07.2006 року о 18 годині 46 хвилин до
реєстру внесена заборона на об'єкт
обтяження будинок, АДРЕСА_1.

Згідно п.31 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України № 20/5 від
03.03.2004 року, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 03.03.2004
року за № 283/8882 (яка була чинною на
момент вчинення оспорюваного
правочину), нотаріус відмовляє у
вчиненні нотаріальної дії, якщо
вчинення такої дії суперечить
законодавству України.

Згідно п.47 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України № 20/5 від
03.03.2004 року, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 03.03.2004
року за № 283/8882, договори про відчуження
або заставу майна (майнових прав)
посвідчуються нотаріусом після
перевірки відсутності заборони на
відчуження або арешту за даними
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна.

Таким чином, судом встановлено, що
ухвала суду про накладення арешту від
29.06.2006 року була внесена до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 17.01.2012 року 18.07.2006
року о 18 годині 46 хвилин, ця ухвала, а
відповідно, і заборона не була змінена
або скасована, тобто на момент
вчинення оспорюваного правочину
предмет цього правочину перебував під
забороною.

Третя особа - приватний нотаріус
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6 надала суду пояснення по справі,
згідно яких вказує наступне. Рішення
Білгород-Дністрвоського
міськрайонного суду Одеської області
від 22.03.2006 року, згідно якого ОСОБА_3
була власником 6/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1, набрало законної сили
04.04.2006 року, обтяження накладене
відділом державної виконавчої служби
10.07.2006 року та зареєстровано в Реєстрі
заборон 18.07.2006 року, тобто після
набрання законної сили рішенням суду.
Згідно Витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно ОСОБА_1 володіє 94/100
частками житлового будинку, а
обтяження накладено на весь будинок,
який їй не належить на час посвідчення
договору дарування. На 6/100 часток
житлового будинку, належних ОСОБА_3,
обтяження не накладалось. Згідно
викладеного приватний нотаріус
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6 вважає, що договір дарування
від 17.01.2012 року посвідчено згідно
діючого Законодавства.

Однак, суд не приймає до уваги ці
твердження, оскільки вони
спростовуються витягом з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 17.01.2012 року, згідно
якого 18.07.2006 року о 18 годині 46 хвилин до
реєстру внесена заборона на об'єкт
обтяження будинок, АДРЕСА_1. Тобто,
заборона була накладена на весь
будинок, а не на його частину.

Згідно ч. 1 статті 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 Кодексу.

Згідно ч. 1 статті 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити
Цивільному Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Таким чином, суд вважає позовні
вимоги позивачки в частині визнання
недійсним договору дарування 6/100
частин жилового будинку АДРЕСА_1,
укладеному між ОСОБА_5, яка діяла по
довіреності від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4
обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог
позивачки в частині виселення ОСОБА_4
та його сім'ї з будинку АДРЕСА_1, та
зняття їх з реєстраційного обліку за
цією адресою, судом встановлені
наступні факти.

Так, позивачка вказує, що правових
підстав для реєстрації відповідача та
його сім'ї у будинку АДРЕСА_1, виходячи з
неправомірності набуття права
власності на цей будинок, не має.

Однак, позивачкою не наведено
правового обґрунтування цієї позовної
вимоги, більш того, визнання
вищевказаного договору дарування
недійсним не скасовує право власності
відповідача ОСОБА_4 на 6/100 частин
жилового будинку АДРЕСА_1.

Далі, позивачка посилається на ч. 1
статті 116 ЖК України, яка передбачає, що
якщо особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
примішення, або використовують його не
за призначенням, або роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і громадянського
впливу виявились безрезультатними.
Виселення винних на вимогу
заінтересованих осіб провадиься без
надання іншого жилого приміщення.

Однак, жодних належних та допустимих
доказів на підтвердження цих вимог
позивачкою суду не надано.

Згідно статті 57 ЦПК України,
доказами є будь які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Стаття 58 ЦПК України передбачає, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно статті 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду №9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», вимоги про визнання
оспорюваного правочину недійсним і
застосування наслідків його
недійсності, про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину розглядаються у позовному
провадженні в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням , що ґрунтується на
всебічному, повному, обєктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

З урахуванням вищевказаного,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1,
від імені та в інтересах якої діє
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи -
ОСОБА_5, Білгород-Дністровський
районний відділ ГУДМС України в
Одеській області, приватний нотаріус
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6 про визнання недійсним договору
дарування та виселення є
обґрунтованими, та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.203-215 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду №9
від 06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
Накозом Міністерства юстиції України
№ 20/5 від 03.03.2004 року, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 03.03.2004
року за № 283/8882, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, від імені та в
інтересах якої діє ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування,
укладений 17 січня 2012 року між ОСОБА_5,
яка діяла по довіреності від імені
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №
70, згідно якого ОСОБА_3 подарувала, а
ОСОБА_4 прийняв у дар 6/100 частин
жилового будинку АДРЕСА_1, які належали
ОСОБА_3 на підставі рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 22.03.2006 року, зареєстрованого у КП
«Білгород-Дністровське БТІ» 10.11.2011 року
реєстраційний номер 35119763, номер запису
4874 в книзі 37.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бут переглянуте
судом, що його ухвалив, за заявою
відповідача, поданою протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Суддя: