У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2013 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого : Власова С.О.,

суддів: Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі : Чучка Н.В.,

з участю: представника апелянта - ОСОБА_1. ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 14 серпня 2013 року по справі за поданням заступника начальника державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року заступник начальника відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань покладених на нього судовим рішенням.

Зазначав, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 71031011, виданого 06.06.2013 року

про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 29034,10 грн. матеріальної шкоди та 120000,00 грн. моральної шкоди.

10.06.2013 року заступником начальна відкрито виконавче провадження та надіслано боржнику для відому і добровільного виконання.

Станом на 08.08.2013 р., боржником не чинено дій спрямованих на виконання рішення.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив встановити тимчасове обмеження боржнику у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Свалявського районного суду від 14 серпня 2013 року подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою відмовити ініціатору подання у задоволенні вимог. Вказує на те, що суд неправильно застосував матеріальний закон, зокрема положення ч.5 ст.25, ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження », а також суд не послався на докази того, що боржник не вчиняє дії спрямовані на добровільне відшкодування судового рішення.

Представник виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, що не перешкоджає апеляційному суду на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України розглянути справу в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та додані до них представником апелянта в апеляційному суді додаткові документи, які перевірено апеляційним судом та долучено до справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України суд вирішує питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженого з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, виконання зобовязань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише стоком до виконання боржником своїх зобов»язань. Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передбачає і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

В мотивувальній частині рішення суд першої інстанції констатував, що станом на 8.08. 2013 р. боржником не вчинено ніяких дій спрямованих на сплату заборгованості, а саме по собі посилання суду у судовому рішенні на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване

ухилення боржника від виконання зобов»язання та наявність у нього закордонного паспорту і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Згідно наданої ОСОБА_1 апеляційному суду нотаріально завіреної фотокопії довідки № 637-513 від 06.11.2013 р. розрахунку по виконавчому листу № 71031011, виданого 06.06.2013 р., яка підписана заступником начальника відділу Державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції ОСОБА_3, та скріплена круглою гербовою печаткою відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції вбачається., що боржник ОСОБА_1 сплатив по виконавчому листу: 30.07.2013 р.-12000 грн., 08.2013 р.- 286,06 грн., та продовжував сплачувати борг після постановлення оскаржуваної ухвали у вересні 2013 р- 154,31 грн., а всього за вказаний період сплатив суму 12440,37 грн.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, колегія вважає, що подання щодо обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України є передчасним, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в даному конкретному випадку відсутні.

Керуючись ст.ст.304,307 ч.2 п.2, 313,314,315,317,319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Свалявського районного суду від 14 серпня 2013 року скасувати.

У задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю м. Свалява вул. Шевенка, 5 Закарпатської області у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :