Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Матвєйшина О.Б.
Справа № 421/4660/13-ц
Провадження № 22ц/782/5391/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого: Матвєйшиної О.Б..

суддів: Малієнко Н.В., Єрмакова Ю.В.,

при секретарі: Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Первомайського міського суду
Луганської області від 08 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 припинити
дії по свавільному втручанню у сферу
особистого життя ОСОБА_2, що виразились
у неправомірному втручанні в право
приватної власності та порушенні права
на повагу до гідності та честі шляхом
зобов'язання припинити складати
рішення про застосування штрафних
санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивачка
ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним
позовом, в якому просила зобов'язати
громадян України ОСОБА_3 та ОСОБА_4
припинити дії по свавільному
втручанню у сферу її особистого життя,
що принижують її честь і гідність та
спрямовані на порушення права на
повагу до власності, а саме: припинити
складання рішень про застосування
штрафних санкцій, які спрямовані на
особисте збагачення відповідачів за її
рахунок, шляхом неправомірного
позбавлення її приватної власності -
грошової суми у розмірі 1020грн.; а також
стягнути солідарно з громадян України
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завдану їх діями
матеріальну шкоду у розмірі 179 гривень
58 коп. та судові витрати, пов'язані із
розглядом справи, також відшкодувати
за рахунок громадян України ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 завдану їй їх протиправними
діями моральну шкоду у розмірі 11000 тис .

Ухвалою Первомайського міського
суду Луганської області від 08
листопада 2013 року було відмовлено у
відкритті провадження по справі за
позовом громадянки України ОСОБА_2.

Не погодившись з даною ухвалою
суду, позивачка звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу суду, а справу
направити до суду першої інстанції
для продовження розгляду, посилаючись
на те, що оскаржувана ухвала винесена з
порушенням гарантій Конвенції прав
людини і основних свобод 1950 року, без
повного всебічного та ретельного
з`ясування обставин справи, з
порушенням норм матеріального та
процессуального права, а також на те, що
справи зазначеної категорії не можуть
розглядатися за правилами КАС України,
оскільки вони не мають публічно -
правового характеру. При цьому апелянт
посилалася на норми Конвенції прав
людини і основних свобод 1950 року, ст.ст.
17, 25 Закону України „Про державну
реєстрацію юридичних та фізичних осіб -
підприємців", Положення ЄДРПОУ, Пленум
ВСУ, ст. 8 Госродарського Кодексу
України.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Постановляючи ухвалу по справі,
суд першої інстанції виходив з того, що
правовідносини, які виникли між
сторонами за своїм характером є
публічно-правовими із сферою
реалізації публічної влади, тому
відповідно до вимог ст.. 122 ЦПК України
суд відмовив у відкритті провадження у
справі, оскільки заява не підлягала
розгляду у порядку цивільного
судочинства.

З матеріалів справи вбачається,
що позивачка подала позов до громадян
України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист
честі та гідності шляхом зобов'язання
останніх утриматись від незаконних дій
по свавільному втручанню у сферу
особистого життя позивачки, які
полягають у неправомірному втручанні в
право приватної власності та порушенні
права на повагу до честі та гідності,
які полягають у складанні незаконних
рішень від імені не існуючої фіктивно
зареєстрованої юридичної особи -
суб'єкта господарської діяльності і
намаганнях їх виконати у незаконний
спосіб, а саме: позбавити її майна -
грошових коштів, зобов'язання
утримуватись від складання будь-яких
рішень щодо неї від імені фіктивно
зареєстрованої юридичної особи -
суб'єкта господарської діяльності з
назвою „Управління Пенсійного Фонду
України в м. Первомайську" та «ВДВС
Первомайського міського управління
юстиції Луганської області».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 3
КАС України справою адміністративної
юрисдикції є переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, виходячи зі змісту та
характеру заявлених вимог,
вбачається, що правовідносини, що
виникли між сторонами по справі, за
своїм характером є публічно-правовими,
пов'язаними із сферою реалізації
публічної влади, оскільки позивач
фактично оскаржує дії відповідача, як
суб'єкта, наділеного
виконавчо-розпорядчими повноваженням.

Доводи апелянта стосовно того,
що позовні вимоги спрямовані до
фізичної особи, а не до суб'єктів
владних повноважень, а тому жодних
підстав для розгляду справи у порядку
адміністративного судочинства немає, є
необґрунтованою, так як згідно змісту
позовної заяви, з якою позивачка
звернулася до суду, її вимоги
стосуються припинення дій, які може
вчинити тільки посадова особа органів
пенсійного фонду та виконавчої служби,
а не дій відповідачів пов'язаних з
цивільно - правовими відносинами.

П.п.2 п.21 Постанови пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року
зазначає - ураховуючи положення ст..1
ЦПК України та ст..2 КАС України, не є
публічно-правовим і розглядається у
порядку цивільного судочинства спір
між органом державної влади та/або
органом місцевого самоврядування
(суб'єктом владних повноважень) як
суб'єктом публічного права та суб'єктом
приватного права - фізичною особою, в
якому управлінські дії суб'єкта
владних повноважень спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав фізичної особи. У такому
випадку це спір про право цивільне,
незважаючи на те, що у спорі бере участь
суб'єкт публічного права, а спірні
правовідносини врегульовано нормами
цивільного та адміністративного права.

Враховуючи зазначену позицію пленуму
судова колегія звертає увагу на ту
обставину, що із системного аналізу
змісту позовної заяви, з якою
позивачка звернулася до суду, вона
просить припинити дії відповідачів,
які полягають у «складанні незаконних,
свавільних і протиправних документів»,
а саме рішень та постанов прийнятих
відповідачками відносно позивачки.

На думку колегії суддів дії
відповідачів, які оскаржує заявник,
жодним чином не спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав фізичної особи.

Посилання апелянта на порушення
судом вимог ст..6 Конвенції та не
відповідність оскаржуваної ухвали
правовій практиці Европейського Суду,
фактично є суб,єктивним розумінням та
тлумаченням ст..6 Конвенції та
правової практики Европейського Суду,
так як судом зазначено конкретний
судовий орган національної судової
системи, до якого необхідно звернутись
заявнику зі своїми вимогами.
Відповідно до принципу динамічного
тлумачення вимог Конвенції на підставі
практики Суду встановлено право
органів високих договірних сторін на
судову спеціалізацію та вимоги до
звернення до суду.

Отже доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими та не дають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Тому при таких обставинах, нема підстав
для скасування оскаржуваної ухвали.

У відповідності зі ст.. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Таким чином, судова колегія залишає
ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Первомайського міського суду
Луганської області від 08 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 припинити
дії по свавільному втручанню у сферу
особистого життя ОСОБА_2, що виразились
у неправомірному втручанні в право
приватної власності та порушенні права
на повагу до гідності та честі шляхом
зобов'язання припинити складати
рішення про застосування штрафних
санкцій - залишити без змін.

Ця ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий :

Судді: