У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2013 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.0.,

суддів- Дроботі В.В., ОСОБА_1,,

при секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: представника позивача КС «Туря»-ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах яких діє ОСОБА_5, на рішення Перечинського районного суду від 31 травня 2013 року у справі за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Тур»я» до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2013 року Перечинська районна КС «Тур»я» звернулася до суду з позовом, в якому зазначали, що 28.11.2008 року було укладено договір кредиту-поруки №515, згідно якого ОСОБА_6 отримала кредит в сумі 12300,00 грн., терміном на тридцять шість місяців, строком до 28.11.2011 року, зі сплатою за користування кредитом 45% річних. За належне виконання зобовязань ОСОБА_6 за договором кредиту-поруки поручилися ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які зобовязувалися відповідати солідарно з ОСОБА_6 за невиконання зобовязань перед позивачем. Однак, взяті на себе зобовязання остання не виконувала: не погашала тіло кредиту та не сплачувала відсотки за користування ним і станом на 25.03.2013 року заборгованість ОСОБА_6 становила 35 474, 51 грн. А тому просили стягнути вказану суму заборгованості з відповідачів солідарно.

Рішенням Перечинського районного суду від 31.05.2013 року позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованість за договором кредиту-поруки №515 від 28.11.2008 року у розмірі 35474,00 грн., також вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, також апеляційну скаргу подала ОСОБА_7 (від імені обидвох діє ОСОБА_5М.). В апеляційних скаргах зазначають, що рішення суду в частині стягнення боргу з поручителів вважають незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права, а тому просять його змінити і стягнути борг лише з ОСОБА_6, виключивши стягнення з поручителів. При цьому зазначають, що при розгляді справи у суді першої інстанції їх представником заявлялося клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки 28.11.2011 року виник обовязок сплатити заборгованість і саме з цього часу почався перебіг строків позовної давності. А згідно ч.4 ст.559 ЦК України відносно поручителів такий спливає через шість місяців від настання дня виконання основного зобовязання і в цей строк позивачем не було подано позову до суду.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги не визнав, зазначив, що при укладенні договору кредиту-поруки сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності, а від так просив відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін.

Сторона апелянтів у судове засідання після оголошеної 17.10.313 р. перерви а.с.115-116 не з»явилася, про час та місце продовження розгляду справи призначеної на 9 год.30 хв. 14.11.2013 р. їх представник ОСОБА_5 був повідомлений своєчасно та належним чином, що стверджується розпискою в порядку ч.3 ст.191 ЦПК України, яка міститься у матеріалах справи (а.с.117), причини неявки суду не відомі.

Одержувач кредитних коштів ОСОБА_6 рішення місцевого суду в апеляційному порядку не оскаржила, а тому таке щодо неї набуло законної сили.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечення на неї, вважає за необхідне її відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Матеріалами справи стверджено, що 28.11.2008 року між Перечинською районною спілкою КС «Тур»я» (з однієї сторони) та ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 ( з іншої сторони) було укладено договір кредиту-поруки №515, за умовами якого позивач надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 12300,00 грн., зі сплатою 45% річних за користування ним, з кінцевим терміном повернення 28.11.2011 року, а ОСОБА_4 і ОСОБА_3 виступили поручителями та взяли на себе обовязок відповідати перед кредитором солідарно з ОСОБА_6 за виконання зобовязань за договором кредиту-поруки (а.с.3-4).

Встановлено, що взяті на себе зобовязання ОСОБА_6 належним чином не виконувала, не погашала тіло кредиту та відсотки за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, яка станом на 25.03.2013 року склала 35 474,51 грн., з яких:

12300,00 грн. - заборгованість по кредиту;

23174,51 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, що стверджується карткою платежів по гривневому кредиту (а.с.5), а також таблицею розрахунку кредиту (а.с.7).

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

Частиною 1 ст.554 ЦК України встановлено: у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що позов Перечинської КС «Тур»я» є підставним і стягнув всю суму заборгованості солідарно з відповідачів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг стосовно спливу строку позовної давності, оскільки підписуючи договір кредиту поруки сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності-п.8.1 Договору (а.с.4).

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Враховуючи викладене, суд констатує, що застосування ч.4 ст.559 ЦК України, яка встановлює шестимісячний строк (від дня настання строку виконання основного зобов»язання) позовної давності щодо вимог до поручителів, не може бути застосований до даних правовідносин, оскільки сторонами була досягнута домовленість про збільшення такого.

Таким чином, на день звернення позивача до суду з позовом, перебіг строків позовної давності не почався ні щодо основного боржника, ні щодо поручителів, оскільки кінцевим терміном повернення кредиту є дата 28.11.2011 року, строк позовної давності 10 років, тобто днем спливу такого є дата 28.11.2021 рік.

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, ст..307 ч.1 п.1, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах яких діє ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Перечинського районного суду від 31 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :