Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 704/489/13-ц

20.08.2013 року Тальнівський районний суд
Черкаської області в складі :

головуючого - судді Міщенко К.М.,

при секретарі Самсоновій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тальне цивільну справу
за позовом Селянського (фермерського)
господарства «Дружба» до ОСОБА_1 про
стягнення недостачі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення недостачі.
На підставу своїх вимог посилається на
те, що ОСОБА_1 до 03.01.2013 року працювала в
СФГ «Дружба» за трудовим договором від
04.02.2012 року завідувачем птахоферми і
відповідно до зобов'язань та договору
про повну матеріальну
відповідальність від 02.04.2012 року, несла
повну відповідальність за доручені їй
матеріальні цінності. В результаті
проведеної інвентаризації та ревізії
від 03.01.2013 року було виявлено недостачу
доручених їй матеріальних цінностей -
курей «Домінант» в кількості 900 голів
на загальну суму 45000,00 грн., в зв'язку з
чим позивач змушений звернутись до
суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача змінив позов і просив
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду в сумі 38125 грн.32 коп. і судовий
збір на користь позивача.

Відповідач і його представник в
судовому засіданні позов не визнали і
пояснили, що дійсно відповідач з 02.04.12
року працювала на посаді завідуючої
птахофермою, але крім того ще й
виконувала роботу підсобного
працівника. В березні місяці 2012 року
позивач придбав в ТОВ «Едельвейс»
молодняк птиці породи «Домінант» в
кількості 4000 штук. В підзвіт як
матеріально-відповідальна особа
відповідач прийняла 3532 голови курчат
«Домінант». Кожного дня відбувався
падіж курчат, який оформлявся актом на
падіж з участю ветлікаря і
представника бухгалтерії позивача. Акт
підписувався трьома особами, де
вказувалася причина загибелі курчат.
Далі акти здавалися на затвердження
голові СФГ «Дружба». Проте голова СФГ
«Дружба» вибірково підписував здані
акти на падіж курчат і відповідно лише
за затвердженими ним актами
проводилося бухгалтерією списання
курчат з підзвіту відповідача. Акт про
фактичну наявність курей від 03.01.2013
року в якому зазначено недостачу курей
в кількості 900 голів відповідач не
підписувала, так як інвентаризація в
цей день не проводилася і є наказ про
звільнення відповідача з роботи з
03.01.2013 року, де в наказі вказано про
відсутність ОСОБА_1 на роботі з 03.01.2013
року по 01.02.2013 року. Інвентаризація
матеріальних цінностей проводилася
10.01.2013 року. Відповідач не може бути
притягнутий до матеріальної
відповідальності, так як вона
добросовісно виконувала свої трудові
обов'язки, за що отримувала премію і її
вини в нанесені матеріальної шкоди
позивачу не має і на працівника не може
бути накладена відповідальність за
шкоду, яка відноситься до категорії
нормального виробничо-господарського
ризику і тому просили в позові
відмовити.

Свідок ОСОБА_2 в судовому
засіданні пояснила, що вона працює
бухгалтером в СФГ «Дружба» і при
складані звітів за кожний місяць в
звіті вказувалась недостача курчат.
Якщо акт про падіж курчат не був
підписаний головою СФГ «Дружба», то
було написано на акті «за рахунок
винних осіб». Звіт про рух тварин
відповідач підписувала кожного місяця
і тому знала, що в звіті вказана
кількість недостачі курчат.

Свідок ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що вона працює
головним бухгалтером СФГ «Дружба» і
при звільненні ОСОБА_1 було проведено
інвентаризацію матеріальних цінностей
і комісією виявлено недостачу 900 голів
курчат «Домінант». Відповідач була
присутня при інвентаризації
матеріальних цінностей, що
підтверджується її підписом в акті. 19
актів на підпис курчат керівник СФГ
«Дружба» не затвердив, причини не
відомі, тому ця кількість курчат яка
вказана в незатверджених актах на
падіж є недостачею, яка вказана в акті
ревізії, тобто 900 курчат.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що вона працює бухгалтером
СФГ «Дружба» і приймала участь при
складанні актів на падіж курчат. Завжди
в комісії брав участь ветлікар. Акти
підписувалися і здавалися керівнику
СФГ «Дружба» на підпис.

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснила, що вона працювала
ветлікарем в СФГ «Дружба». В березні 2012
року господарство закупило курчат.
Через тиждень розпочався падіж курчат.
Причиною було підозра на хворобу
лейкоміоз, канібаніз і виснаження
курчат. 15.04.2012 року встановлено падіж 294
голови курчат. Кожного дня складалися
акти на падіж курчат, які надавалися
керівнику СФГ «Дружба» на
затвердження, але не всі акти були
затвердженні керівником, на деяких
актах було написано «за рахунок
винних». За березень місяць загинуло 468
голів курчат. Всім загиблим курчатам
відрізали лапку і здавали на переробку
на мясокістковий завод.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що він як завідуючий фермою
привіз в господарство 4000 курчат
«Домінант». Потім передав курчата під
звіт ОСОБА_1 Дійсно відбувався падіж
курчат. Вони хворіли, проходило
розкльовування курчат, були неналежні
умови, в яких трималися курчата. На
падіж курчат складалися акти, в яких
обов'язково підписував ветлікар, але з
невідомих причин керівник СФГ «Дружба»
не всі акти затверджував. ОСОБА_1
добросовісно відносилась до роботи і
вона не допустила недостачі курей. Це
був падіж курчат, а не недостача курчат.
3 січня 2013 року інвентаризація
матеріальних цінностей не проводилася,
а проводилася 9-10 січня 2013 року.

Вислухавши сторони, свідків,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
докази надані по справі, суд вважає, що
змінений позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного:

Згідно наказу СФГ «Дружба» № 43 від
02.04.2012 року ОСОБА_1 переведена з посади
підсобного робітника на посаду
завідуючого птахофермою з 02.04.2012 року.
Оплата праці згідно штатного розпису.

Згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 02.04.2012 р. ОСОБА_1
приймає на себе повну матеріальну
відповідальність за забезпечення
збереження ввірених їй матеріальних
цінностей.

Згідно акту прийому передачі
поголів'я птиці від 20.04.2012 року у
підзвіт матеріальної відповідальності
особи ОСОБА_1 передано курчат
«Домінант» в кількості 3532 голови.

Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові
договори про повну матеріальну
відповідальність може бути укладено
підприємством, установою, організацією
з працівниками (що досягли
вісімнадцятирічного віку), які
займають посади або виконують роботи,
безпосередньо зв'язані із зберіганням,
обробкою, продажем (відпуском),
перевезенням або застосуванням у
процесі виробництва переданих їм
цінностей. Перелік таких посад і робіт,
а також типовий договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність затверджуються в
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками від 29.12.1992 року №4 вказано,
що розглядаючи справи про
матеріальну відповідальність на
підставі письмового договору,
укладеного працівником з
підприємством, установою,
організацією, про взяття на себе повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей (недостача, зіпсуття),
переданих йому для зберігання або
інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП України), суд
зобов'язаний перевірити, чи належить
відповідач до категорії працівників, з
якими згідно з ст.135-1 КЗпП України може
бути укладено такий договір та чи був
він укладений.

Перелік таких посад і робіт, а
також типовий договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність затверджено
постановою Державного комітету Ради
Міністрів СРСР з праці та соціальних
питань і Секретаріатом Всесоюзної
центральної ради професійних спілок
від 28 грудня 1977 року № 447/24, яка діє на
території України відповідно до
постанови Верховної Ради України від
12.09.1991 року №1545-ХII «Про порядок
тимчасової дії на території України
окремих актів законодавства союзу
РСР».

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України
договори можна укладати тільки при
зайнятті посад і виконанні робіт, які
передбачено Переліком №447/24.

Посаду завідувача фермою до
вказаного переліку не внесено.

Згідно акту про фактичну наявність
курей від 03.01.2013 року які обліковуються
по рахунку 212 виявлено недостачу: кури
«Домінант» 899 голів; кури «Віком 2
роки» 1 голова.

Як встановлено в судовому
засіданні, вищевказана кількість курей
загинула, а акти загибелі курей,
складені комісією не були затверджені
керівником СФГ « Дружба», тому загибель
курей не може вважатися недостачею
ввірених матеріальних цінностей
відповідачу.

Згідно ст. 130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством. За наявності
зазначених підстав і умов матеріальна
відповідальність може бути покладена
незалежно від притягнення працівника
до дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

Згідно даної статті для
притягнення працівників до
матеріальної відповідальності можливо
за умови порушення працівником
трудових обов'язків, наявність прямої
дійсної шкоди, причинний зв'язок між
порушенням працівником трудових
обов'язків і наявності шкоди та вина
працівника.

Поняття вини сторони трудових
правовідносин можна визначити як
психічне ставлення до вчинюваної
протиправної дії чи бездіяльності, яка
полягає у невиконанні чи неналежному
виконанні своїх трудових обов'язків та
її наслідки вираження у формі умислу чи
необережності. В усіх випадках
наявності вини спільним і обов'язковим
її елементом є усвідомлення особою
протиправності свого діяння.

Згідно ст.138 КЗпП України - для
покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
статтею 130 цього кодексу.

Представник позивача в судовому
засіданні не надав докази про
порушення відповідачкою своїх
трудових обов'язків, що привело до
загибелі курчат в кількості 900 голів,
тобто якими протиправними діями чи
бездіяльністю відповідач заподіяла
позивачу матеріальну шкоду на суму 38 125
грн. 32 коп.

Як встановлено в судовому засіданні,
курчата хворіли, належних умов
зберігання курчат позивачем не було
створено, акти про загибель курчат
складалися комісійно і передавалися
керівнику на підпис, деякі акти на
списання керівник підписував, а на
деяких актах ставив резолюцію «за
рахунок винних», але ні одного доказу
суду не надано, що вина в загибелі
курчат саме відповідача та якими
неправомірними діями відповідач
заподіяла шкоду позивачу і в чому
полягала її вина.

Згідно Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 грудня 1992
року №14 «Про судову практику в справах
про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками, виходячи з вимоги
цивільно-процесуального
законодавства, суд у кожному випадку
зобов'язаний вживати передбачених
законом заходів до всебічного, повного
й об'єктивного з'ясування обставин від
яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП
України залежить вирішення питання про
накладення матеріальної
відповідальності та про розмір шкоди,
що підлягає відшкодуванню. Зокрема,
з'ясувати прямої дійсної шкоди та її
розмір, якими неправомірними діями її
заподіяно і чи входила до функцій
працівника обов'язки, неналежне
виконання яких призвело до шкоди; в
чому полягала його вина, в якій
конкретно обстановці заподіяно шкоду;
чи були створені умови, які
забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; який майновий стан
працівника.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що в задоволені позову
потрібно відмовити, в зв'язку з тим, що
позивач не надав суду доказів вини
відповідача в порушені нею трудових
обов'язків і нанесенні матеріальної
шкоди позивачу.

Зазначені обставини позивач не
довів чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК
України, відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Суд, виконавши всі вимоги
цивільно-процесуального законодавства
і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218
ЦПК України, ст.ст.130, 134, 135-1, 138 КЗпП
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 29 рудня 1992 року №14
«Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками», суд,-

В И Р І Ш И В:

Змінений позов Селянського
(фермерського) господарства «Дружба»
до ОСОБА_1 про стягнення недостачі
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Тальнівський районний суд на
протязі 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Головуючий