КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МАКІЇВКИ
Провадження № 2/268/833/13 Справа № 268/2318/13-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и
06 листопада 2013 року
Кіровський районний суд міста
Макіївки Донецької області у складі:
головуюча суддя Шуляк Л.В.
секретарі Стонога О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договорами позики,
процентів за користування грошовими
коштами, відшкодування моральної
шкоди, стягнення судових витрат та
витрат на правову допомогу,
11 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договорами
позики, процентів за користування
грошовими коштами, відшкодування
моральної шкоди, стягнення судових
витрат та витрат на правову допомогу,
мотивуючи позовні вимоги порушенням
відповідачкою взятого на себе
зобов'язання за договором позики і
завданням йому такими діями
матеріальної та моральної шкоди.
Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про
підтримку заявлених позовних вимог та
розгляд справи за його відсутністю з
постановленням заочного рішення.
Зі змісту позовної заяви убачається, що
у 2012 році за ініціативою відповідачки
на підставі усного договору позики він
на виконання його умов на особисті
витрати передав ОСОБА_2 2500 грн.
Відповідачка, прийнявши від нього
гроші, зобов'язався повернути їх до
вересня 2012 року. року. Розписку на
підтвердження факту отримання грошей
ОСОБА_2 надала 07 лютого 2013 року та у
зв'язку із скрутним матеріальним
становищем просила про розстрочку
повернення позичених грошей, починаючи
з 19 лютого 2013 року. Крім того, сторони
домовились про сплату відповідачкою 1 %
від залишку основного боргу за кожен
день затримки, починаючи з 25 січня 2013
року. 25 лютого 2013 року ОСОБА_2 повернула
300 грн., а 21 травня 2013 року після
звернення позивача та у зв'язку з
відсутністю коштів для погашення боргу
вдруге надала розписку про
зобов'язання повернення грошей. 23
травня 2013 року позивач у черговий раз
звернувся до відповідача з вимогою про
погашення суми боргу та відсотків за
користування грошима та надав їй
семиденний строк для добровільної
сплати боргу, однак ОСОБА_2 вказаною
пропозицією не скористалась, борг не
Посилаючись на наведені обставини та
їх правове обгрунтування ОСОБА_1
просить стягнути з ОСОБА_2 на його
користь: суму боргу за договором
позики - 2200 грн.; проценти за
користування грошима за період з 25
січня 2013 року по 31 травня 2013 року - 3925
грн.; у відшкодування моральної шкоди,
завданої порушенням зобов'язання - 1000
грн., витрати на правову допомогу 500 грн.
та судовий збір, сплачений при звернені
до суду - 229,40 грн.
Відповідач ОСОБА_2, належним чином
сповіщена про час та місце судового
розгляду справи, не використала
наданого законом права на участь у
судовому засіданні та не повідомила
про причини неявки. Від неї не надійшло
клопотання про розгляд справи за її
відсутності або відкладення судового
розгляду справи, у зв'язку з чим за
письмовою згодою позивача суд
відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК
України розглядає справу за
відсутності відповідача у порядку
заочного провадження на підставі
наявних у ній доказів, з дотриманням
вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши
надані докази, суд у межах заявлених
позовних вимог (стаття 11 ЦПК України)
Відповідно до статті 1046 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Зі змісту частини другої статті 1047 ЦК
України убачається, що на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що
фактично ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові
кошти у сумі 2500 грн. у 2012 році, а остання
зобов'язалась повернути їх до вересня
При цьому розписки на підтвердження
укладання договору позики були надані
позивачу відповідачкою пізніше: перша -
07 лютого 2013 року, в якій зазначено (далі
- мовою оригіналу): «Я, ОСОБА_2,
проживающая по адресу: АДРЕСА_1
обязуюсь вернуть долг в сумме 2500 грн.,
начиная с 19 февраля по частям. Начиная с
25 января 2013 года на сумму 2,5 тысяч
гривен начисляются проценты 1%
ежедневно» та друга - 21 травня 2013 року, в
якій зазначено (далі - мовою оригіналу):
«Я, ОСОБА_2, проживающая по адресу:
АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1, выдан
Кировским РВ УМВС Украины 5 сентября 2008
г., взяла в долгу ОСОБА_1 сумму 2500 грн. До
сентября 2012 г. деньги обязуюсь вернуть,
но на данный момент не имею возможности
возврата. Данная расписка заполнена в
присутствии свидетеля ОСОБА_5 и
У тексті зазначених вище розписок
вказані прізвище, ім'я та по-батькові
відповідача, її паспортні дані,
міститься підпис останньої.
З огляду на викладене та з урахуванням
того, що з боку ОСОБА_2 не надано жодних
доказів для спростування факту
отримання нею грошових коштів, суд
вважає, що представлені позивачем
розписки складені і підписані
власноручно відповідачем.
Зі змісту представлених письмових
розписок вбачається, що в них
зазначені: сторони зобов'язання
(позикодавець та позичальник), грошова
сума, яка передана та отримана у
власність, мета отримання грошових
коштів - саме у борг та зобов'язання їх
повернути в конкретний строк.
Договір позики відноситься до реальних
договорів, тому передача грошей є
моментом його укладення.
Статтею 204 ЦК України передбачена
презумпція правомірності правочину:
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом, або якщо він не визнаний судом
З огляду на наведене, на думку суду, між
позивачем і відповідачем було
досягнуто згоди стосовно усіх істотних
умов договору позики, й розписки
свідчать про його укладення відповідно
до вимог чинного цивільного
законодавства. Така його форма (у
вигляді розписок) надана договору за
бажанням і домовленістю сторін
правочину. Оригінали розписок
знаходяться у позивача ОСОБА_1
Таким чином, суд вважає, що зазначені
розписки є документом, який
підтверджує передання грошей
позикодавцем позичальнику й укладення
між ними договору позики, та визнає їх
Договір, як визначено в статті 629 ЦК
України, є обов'язковим до виконання
сторонами. У статті 526 ЦК України
зазначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525 ЦК).
Норми статті 1049 ЦК України зобов'язують
позичальника повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Як вбачається зі змісту позовної заяви
та що підтверджено розпискою від 07
лютого 2013 року ОСОБА_2 25 лютого 2013 року
повернула ОСОБА_1 з загальної суми
позики лише 300 грн.
Таким чином до теперішнього часу
ОСОБА_2 не виконано умов договору і не
повернуто позивачу в обумовлений
термін грошові кошти у розмірі 2200 грн. і
порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту
в судовому порядку шляхом стягнення
зазначеної суми основного боргу на
За приписами статті 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
Враховуючи розмір, встановлений
сторонами у договорі, стягненню
підлягають проценти в розмірі 1 % за
кожен день користування грошима в сумі
2500 грн. з 25 січня 2013 року по 25 лютого 2013
року та в сумі 2200 грн. за період з 26
лютого 2013 року по 31 травня 2013 року, які
обчислюються за такими формулами:
2500 грн. х 1% х 31 день = 775 грн.
2200 грн. х 1% х 95 день = 2090 грн., що у
загальній сумі складає 2865 грн.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди, суд
виходить з того, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування збитків
та моральної шкоди (п. 4 ч. 1 ст. 611
Цивільного кодексу України). Згідно з ч.
3 ст. 23 Цивільного кодексу України
моральна шкода полягає, в тому числі, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини порушника, з
урахуванням інших суттєвих обставин.
Під час розгляду справи позивачем не
надано жодного доказу на підтвердження
факту спричинення останньому
нематеріальних втрат, пов'язаних з
невиконанням відповідачем
зобов'язання за договором позики. За
таких обставин, вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 1000 грн. задоволенню не
При вирішені питання про розподіл
судових витрат, суд виходить з
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 Цивільного
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Витрати на правову допомогу
віднесені до останніх, їх граничний
розмір встановлюється законом.
Згідно з ч. 1 ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України
стороні, на корить якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
сума судового збору, сплачена останнім
при звернені до суду з цим позовом - 229,40
грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах повинен
визначатись виходячи з встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Враховуючи викладене та той факт, що
особа, яка надає правову допомогу не
брала участі у судовому засіданні під
час розгляду справи та вчинені
будь-яких процесуальних дій поза його
межами, заявлені ОСОБА_1 вимоги про
відшкодування витрат на правову
допомогу у розмірі 500 грн. не
ґрунтуються на законі, а тому
задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 10, 11, 60, 79, 88, 212-215, 224 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 204, 525, 526, 536, 629, 1046-1048, 1049
Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу за договорами позики,
процентів за користування грошовими
коштами, моральної шкоди, судових
витрат та витрат на правову допомогу
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошові кошти за договором позики:
основний борг у розмірі 2200 грн.;
проценти за користування позикою в
сумі 2865 грн., понесені судові витрати у
виді судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.,
а у загальній сумі 5294 ( п'ять тисяч
двісті дев*яносто чотирі) грн. 44 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
міста Макіївки протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особою, які
брала участь у справі, але не була
присутньою у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
Л.В.Шуляк