РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2236/13-ц

16 жовтня 2013 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуюча суддя - Грипіч Л.А.

при секретарі - Олійник Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
автогараж розміром 24,7 кв.м та земельної
ділянки площею 0.0030 га, для його ж
обслуговування, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився,
письмово повідомив суд про те, що
заявлені вимоги підтримує та просить
проводити розгляд справи у його
відсутності.

Представник відповідача позов визнав
подавши письмову заяву про визнання
позовних вимог та розгляд справи без
участі представника .

Виходячи з наведеного, суд вважає за
необхідне прийняти визнання
відповідачем позову.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для цього законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову, оскільки визнання відповідачем
позову не суперечить закону та не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 (Позивач) та
ОСОБА_2 (Відповідач) уклали між собою
письмовий попередній договір
купівлі-продажу автогаража розміром 24,7
кв.м та земельної ділянки площею 0.0030 га,
для його ж обслуговування, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Нотаріально договір купівлі-продажу не
посвідчувався і угода ніде не
реєструвалася так як на той момент у
Відповідача не було всіх
правовстановлюючих документів на
автогараж, але які Відповідач
зобов'язався оформити до 01.04.2013 року, та
посвідчити нотаріально договір
купівлі-продажу автогаража і земельної
ділянки для його ж обслуговування.

На підтвердження укладення
майбутнього договору купівлі-продажу
ОСОБА_2, 27.08.2012 року, надала Позивачеві
оригінал рішення Костопільської
міської ради від 07.09.1976 р, №282 згідно
якого гр.ОСОБА_4(батько Відповідача)
виділено земельну ділянку площею 30 м.2
під будівництво гаража за рахунок
зменшення земельної ділянки будинку
АДРЕСА_2, оригінал плану земельного
участка НОМЕР_1 від 18.11.1976 року, оригінал
договору дарування земельної ділянки
від 24.09.2008 року, згідно якого ОСОБА_5
подарувала земельну ділянку ОСОБА_2,
площею 0,003 га за адресою: АДРЕСА_2.,
цільове призначення: для
обслуговування автогаража, оригінал
державного акта на право власності на
земельну ділянку Серія ЯГ №381878 від
27.07.2009 р. виданий на ім'я ОСОБА_7, цільове
призначення : для обслуговування
автогаража, копія рішення
Костопільської міської ради від 28.12.2011
року, про присвоєння поштового номеру.,
оригінал технічного паспорта на гараж,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, Відповідач відмовила
Позивачеві у нотаріальному оформленні
договору, посилаючись на відсутність
часу та коштів, для дооформлення
правовстановлюючих документів.

За змістом ст. 655 ЦК України зазначено,
що за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно(товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

З наведених норм чинного законодавства
України та фактичних обставин справи
випливає те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
27.08.2012 року укладено попередній
письмовий договір купівлі-продажу
автогаража розміром 24,7 кв.м. та
земельної ділянки для його ж
обслуговування, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Нотаріальне
посвідчення зазначеного вище договору
купівлі-продажу не відбулось.

Відповідно до ст.328 ЦК України, набуття
права власності вважається
правомірним, якщо набуте на законних
підставах.

Суд вважає, що позивач набув право
власності на вказане приміщення
автогаража та земельної ділянки на
законних підставах, що стверджується
матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.3 та ч.1 чт.15 ЦПК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України серед інших
способів захисту передбачено і
визнання права власності.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що у
разі відсутності у власника документа,
який засвідчує його право власності,
він має право пред'явити позов про
визнання його права власності.

Враховуючи наведені норми закону, суд
вважає, що позов про визнання права
власності на об'єкт - автогараж
розміром 24,7 кв.м., та земельної ділянки
площею 0.0030 га, для його ж
обслуговування (державний акт Серія ЯГ
№381878 від 27.07.2009 р.), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1,є обґрунтованим .

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,11,15,209, 212, 214, 215 ЦПК України,
ст.ст.16,328, 330, 334, 392 ЦК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на автогараж та
земельну ділянку - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
автогаража розміром 24,7 кв.м., та
земельної ділянки площею 0.0030 га, для
його обслуговування, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 - виконаним та дійсним

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
автогараж розміром 24,7 кв.м., та
земельної ділянки площею 0.0030 га, для
його обслуговування, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Л.А.Грипіч