АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції:Коренюк А.М.
Доповідач: Чобіток А.О.
Рішення

Іменем
України

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Стрижеуса А.М., Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

в с т а н
о в и л а:

В липні 2013 року позивач пред»явила
вказаний позов до відповідача та
зазначала,що12 січня 2002 року між нею та
відповідачем було зареєстровано шлюб
відділом РАЦС Южноукраїнського МУЮ
Миколаївської області за актовим
записом №3.Від шлюбу вони мають сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на припинення фактичних
шлюбних відносин з жовтня 2004
року,просила розірвати шлюб з
відповідачем.

Крім того зазначала,що рішенням
Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 03 березня 2006
року вже був розірваний шлюб між
сторонами , а вона перебуває у
цивільному шлюбі з іншим чоловіком,
проте відповідач, маючи наміри
заволодіти майном, яке було набуте нею
особисто, оскаржив вказане судове
рішення в апеляційному порядку , його
апеляційну скаргу було задоволено
16.08.2012 року і рішення суду першої
інстанції було скасовано.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 23.10.2013 року позов задоволено
та шлюб сторін розірвано.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
розірвання шлюбу з урахуванням всіх
встановлених обставин.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, обставини справи, колегія
суддів приходить до наступного.

Встановлено, що шлюб між сторонами
зареєстровано 12.01.2002 року відділом
РАЦС Южноукраїнського МУЮ
Миколаївської області за актовим
записом № 3.

Від вказаного шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1
мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 16.08.2012 року
рішення Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 03.03.2006 року,
яким шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розірвано, скасовано. В задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено,
анулювано актовий запис про розірвання
шлюбу між зазначеними особами.

10.07.2013 року, пред»явивши даний позов,
ОСОБА_2 зазначала, що починаючи з жовтня
2004 року між подружжям припинилися
фактичні шлюбні відносини. Сторони
проживають окремо, спільного
господарства не ведуть, вона проживає у
цивільному шлюбі з іншим чоловіком .

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
Кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
та розірвавши шлюб між нею та
відповідачем, суд виходив з того, що
сторони з жовтня 20004 року не
підтримують шлюбні відносини та не
ведуть спільне господарство,
проживають окремо і подальше спільне
проживання і збереження шлюбу є
неможливим, врахувавши бажання обох
сторін щодо розірвання шлюбу.

Рішення суду про розірвання шлюбу є
законним та обґрунтованим.

Проте , разом з цим , колегія суддів не
може погодитись з висновком суду щодо
встановлення судом часу з якого
сторони припинили шлюбні відносини,
оскільки до нього суд прийшов без
повного і всебічного з»ясування, не
врахувавши заперечення відповідача та
не надавши оцінку наданим доказам.

Так, не заперечуючи проти розірвання
шлюбу, ОСОБА_1 заперечував проти
періоду, вказаного позивачем, з якого
між ними були припинені шлюбні
відносини та зазначав, що фактично
шлюбні відносини між сторонами було
припинено наприкінці червня 2012 року. На
підтвердження зазначеного посилається
на те, що з 01.02.2008 року він
зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1,
28.05.2012 року укладав договір №096194706 про
надання послуг підключення та доступу
до мережі інтернет за адресою - АДРЕСА_1
, 15.10.2010 року ОСОБА_2 видавала на його
ім.»я довіреність , отримував дозвіл на
зберігання вогнепальної зброї з 23.10.2008
по 26.07.2012 року за адресою - АДРЕСА_1 ,
працюючи за кордоном в період з 2009 по
2010 роки переказував грошові кошти на
ім.»я ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає,
що належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.03.2006 року між АКБ «Аркада» та ОСОБА_2
був укладений іпотечний договір № 49320,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
отримала кредит для інвестування
будівництва квартири АДРЕСА_1, яка
згідно із свідоцтвом, виданим 1812.2006
року Головним управлінням житлового
забезпечення виконавчого органу КМР
(КМДА) належить на праві приватної
власності ОСОБА_2.

Згідно з довідкою форми № 3 ТОВ
«Новобудова» ЖЄК № 3 від 25.09.2013 року в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2
з 18.05.2007 року, її донька ОСОБА_5 з 30.08.3013
року, а також ОСОБА_1 з 01.02.2008 року.

Договором № 096194706, 28.05.2012 року ПрАТ
«Індастріал Медіа Нетворк» надавав
ОСОБА_1 послуги з підключення та
доступу до мережі інтеренет за адресою
- АДРЕСА_1 ( а.с.82).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру
довіреностей, 15.10.2010 року ОСОБА_2
видавала довіреність на ім.»я ОСОБА_1
щодо автомобіля н.д.з. НОМЕР_1 марка
«Мазда» строком дії до 15.10.2013 року ( а.с.
83).

29.11.2004 року ОСОБА_1 Арбузинським РВ УМВС
України в Миколаївській області видано
дозвіл на право зберігання, носіння
гладкоствольної зброї та 23.10.2008 року
старшим інспектором сектору
дозвільної системи ВОГП Дарницького РУ
ГУ МВС України в м.Києві Красовським
В.В. взято на облік за адресою - АДРЕСА_1
і знято з обліку лише 26.07.2012 року ( а.с. 84).

В період з 2009 по 2010 року ОСОБА_1
перераховувались грошові кошти на ім»я
ОСОБА_2 ( а.с. 85-87).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про доведеність ОСОБА_1
тієї обставини, що шлюбні відносини між
сторонами у даній справі припинено з
червня 2012 року .

ОСОБА_2 не навела доводів, які б
спростовували твердження відповідача
щодо періоду припинення шлюбних
відносин, а та обставина, що в червні 2012
року вона зверталась до правоохоронних
органів, які зафіксували факт її
конфліктних відносин з ОСОБА_1 як
«колишнім чоловіком», на увагу не
заслуговує, оскільки співробітниками
правоохоронних органів пояснення
відбирались зі слів ОСОБА_2 та саме в
кінці червня 2012 року, що узгоджується
з позицією ОСОБА_1 про закінчення
шлюбних відносин саме в червні 2012 року.

Крім того, стверджуючи про те , що
шлюбні відносини між нею та ОСОБА_1
припинено в жовтні 2004 року, ОСОБА_2 не
пояснила причини реєстрації
відповідача 01.02.2008 року в належній їй на
праві власності квартирі АДРЕСА_1, як
не надала доказів і тому, що кошти, які
переказувались відповідачем на її ім»я
з-за кордону в період з 2009-2010 роки були
поверненням боргу за договором позики .

Всі інші доводи ОСОБА_2 по суті є
незгодою з наданими відповідачем
доказами на підтвердження фактичного
часу припинення шлюбних відносин і
вказані докази у розумінні ст.ст. 57-60
ЦПК України позивачем , не спростовані.

На підставі викладеного, рішення
суду першої інстанції підлягає зміні в
частині встановлення часу припинення
шлюбних відносин між сторонами з
жовтня 2004 року, який на думку колегії
суддів не відповідає обставинам
справи і фактично таким часом є червень
2012 року.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року
змінити в частині визначення строку
припинення сімейних стосунків
подружжя та зазначити строк припинення
сімейних стосунків - червень 2012 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -
Судді -