Справа № 453/552/13-ц
№
провадження 2/453/283/13
РІШЕННЯ

іменем України

09.08.2013 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Брони А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

з участю позивачки
ОСОБА_1,

її представника
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
спільного сумісного майна подружжя,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного
сумісного майна подружжя. У
обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що перебуваючи в
шлюбі з відповідачем ними за спільні
кошти було придбано автомобіль Hyundai 2008
року випуску, який був зареєстрований
на ім`я відповідача та є об`єктом
спільної сумісної власності подружжя.
На даний час вона звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
заявою про розірвання шлюбу, а тому
просить суд стягнути з відповідача у її
користь половину вартості автомобіля в
розмірі 45 000 гривень,
залишивши даний транспортний засіб у
власності відповідача, а також судовий
збір в розмірі 450 гривень.

У судовому засіданні позивачка подала
заяву про зменшення розміру позовних
вимог, зокрема просила суд стягнути з
відповідача у її користь 27 513 гривень,
посилаючись на те, що вартість
автомобіля, що є спільною сумісною
власністю, згідно висновку спеціаліста
становить 55 027,91 гривень.

Представник позивачки у судовому
засіданні уточненні позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог не
заперечував, зазначив, що згідний
виплатити на користь позивачки
половину вартості автомобіля, який був
ними придбаний під час шлюбу.

Заслухавши пояснення позивачки та її
представника, відповідача, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з`ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об`єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони зареєстрували шлюб
23.07.2011 року, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб, під час перебування
у якому ними було придбано
транспортний засіб Hyundai Accent,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

З копії рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 22.04.2013 року
вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 було розірвано. Дане рішення в
апеляційному порядку не оскаржувалось
та набрало законної сили.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а ст. 61 цього ж
Кодексу передбачено, що об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 Сімейного
Кодексу України у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

За змістом ст. 71 СК України, майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно, зокрема на
житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.

Згідно роз'яснень п. 25 Постанови
Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року
№ 11, вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя про отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. В разі, якщо
жоден із подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визначає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у
спільні частковій власності.

Згідно висновку спеціаліста в
результаті проведеного товарознавчого
дослідження встановлено, що вартість
автомобіля Hyundai Accent, реєстраційний
номер НОМЕР_1, власником кого є ОСОБА_3,
на момент його дослідження становить 55
027,91 гривень.

Позивачка просить залишити вказаний
автомобіль у власності відповідача,
стягнувши на її користь грошову
компенсацію у розмірі 27 513,95 гривень,
про що також не заперечив у судовому
засіданні відповідач.

Ураховуючи характер спірних
правовідносини та наявність між
сторонами згоди щодо способу поділу
спільного майна, суд приходить до
переконання щодо присудження
позивачці грошової компенсації у
розмірі 27 513,95 гривень, що становить
вартість її частки у праві спільної
сумісної власності на автомобіль Hyundai
Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягають стягненню судові витрати у
розмірі 275,13 гривень, пов`язані з
сплатою судового збору та 942 82 гривень
витрат, підтверджених документально та
пов`язаних з судовим розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 57, 60, 61, 63-65, 70, 71 СК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1
грошову компенсацію в сумі 27 513
(двадцять сім тисяч п`ятсот тринадцять)
гривень 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 275 (двісті
сімдесят п`ять) гривень 13 коп., пов`язані
з сплатою судового збору та 942
(дев'ятсот сорок дві) гривні 82 коп.
витрат, пов`язаних з судовим розглядом
справи, а разом 1 217 (одна тисяча двісті
сімнадцять) гривень 95 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через місцевий
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя