У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Куцина М. М.,

суддів Бондаренка Ю. О., Павліченка С. В.,

при секретарі Чейпеш С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 14 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення та вартість пошкодженого майна,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення та вартість пошкодженого майна.

Позов мотивовано тим, що 1 липня 2011 року між сторонами по справі укладено договір оренди нежитлового приміщення, розташованого в м. Свалява по вул. Суворова, 5/3, Закарпатської області, для розміщення магазину та здійснення торгової діяльності терміном на один календарний рік з 1 липня 2011 року до 1 липня 2012 року.

Згідно з п.5 цього Договору щомісячна орендна плата за користування становила 4.000,00 гривень, та окрема сплата за комунальні послуги в строк 20 числа поточного місяця.

1 березня 2012 року орендар, в порушення п. 4.3 Договору, не попередивши орендодавця щодо скорочення терміну оренди приміщення та розірвання договору, всупереч умовам договору, одноосібно без попередження залишила орендоване приміщення і не сплатила орендну плату за користування приміщенням за лютий 2012 року у сумі 4.000,00 гривень.

Внаслідок цих дій орендаря виникла заборгованість з орендної плати у сумі 4.000,00 гривень.

Крім цього, відповідачкою було порушено п.8 цього Договору, згідно з яким приміщення, що орендується повинно бути передане орендарем та прийняте орендодавцем протягом 10- ти днів з моменту закінчення договору оренди.

Орендарем за час користування орендованим приміщення пошкоджено пристрій на вхідних дверях доводчик, загальна вартість якого, в тому числі демонтаж та встановлення нового, становить 812,50 гривень.

Позивачка просила покласти відповідальність на відповідачку за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, у відповідності до положень ст. ст.526.525, ч.2 ст.615, ч.546, ч.3 ст.549 , 611 ЦК України.

Позивачка зазначала, що відповідачкою по справі допущено прострочку платежу з 1 березня по травень 2012 року, виходячи з наступного розрахунку: 4.000,00 гривень орендна плата 1% = 40,00 гривень х кількість днів прострочки - 92 (з 31 березня по 31 травня 2013 року).

Таким чином: 40,00 гривень х на 92 дні = 3.680,00 гривень, тобто складає 3.680,00 гривень пені

Позивачка, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ст.ст. 526, 530, 625, 549, 610, 611, 759, 762, 793 ЦК України, просить стягнути з відповідача на її користь 4.000,00 грн. заборгованості за договором оренди, 812,00 гривень матеріальної шкоди за пошкодження майна, 3.680,00 гривень пені за несвоєчасне виконання зобовязань. Стягнути з відповідачки судові витрати: за сплату судового збору, 5.000,00 гривень за оплату правової допомоги.

Рішенням Свалявського районного суду від 14 травня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням місцевого суду, представник позивача оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що таке є незаконним та помилковим, оскільки судом було невірно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просила суд апеляційної інстанції рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, що зявилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог, місцевий суд прийшов до висновку, що позивачем у відповідності до положень ст.10, 59, 60 ЦПК України не доведено факти того, що укладеним між сторонами договором оренди нежитлового приміщення від 1 липня 2011 року була встановлена плата за користування орендним приміщенням, розташованим у м. Сваляві по вул. Суворова, 5/3 Закарпатської області для розміщення магазину та здійснення торгової діяльності терміном на один календарний рік.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

У відповідності до правил частини першої ст.759 ЦК України, за договром найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на строк.

Відповідно до правил ч.1 ст.793 цього кодексу, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Правилами частини першої ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймачем справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами по справі 1 липня 2011 року укладений письмовий договір нежитлового приміщення, розташованого у м. Сваляві по вул. Суворова, 5/3 Закарпатської області для розміщення магазину та здійснення торгової діяльності терміном на один календарний рік з 1 липня 2011 року до 1 липня 2012 року.

Із письмових заперечень на позов відповідачки від 8 серпня 2012 року вбачається, що нею визнається факт укладення даного договору оренди , яким не була встановлена оплата за користування орендованим майном.

Також із зазначених запереченнь стверджується факт того, що даний договір було достроково розірвано зі згоди ОСОБА_3, та їй було передано приміщення магазину зі сплатою комунальних платежів.

Позивачкою в суді першої та апеляційної інстанції наданий оригінал договору оренди нежитлового приміщення від 1 липня 2011 року, де у п.5.1 кульковою ручкою записана сума орендної плати у розмірі 4.000,00 гривень.

Відповідачкою надано копію зазначеного договору, де у п.5.1 кульковою ручкою записана сума орендної плати у розмірі 0 гривень.

Свалявською МДПІ Закарпатської області ДПС, згідно з поданою заявою № 3551/10 від 13 листопада 2012 року, надано копію договору оренди нежитлового приміщення №б/н від 1 липня 2011 року, яке розташованого у м. Сваляві по вул. Суворова, 5/3 Закарпатської області , для розміщення магазину та здійснення торгової діяльності. Із п.5.1 цього договору вбачається, що плата за користування орендним приміщенням встановлена 0 гривень ( а . с.85-87).

Із висновку експерта за №342/343 від 21 березня 2013 року, проведеної по справі судово- почеркознавчої експертизи та судово- технічної експертизи документів, вбачається, що встановити факт виконання записів "0 (нуль)" та " 4000( чотири тис. )", розташованих у п. 5,1- Орендна плата орендованого приміщення розділу 5. "Орендна плата та порядок розрахунків", відповідно обох примірників договору оренди нежитлового приміщення, укладеного 1 липня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однією чи різними особами не являється можливим (а.с. 104-106).

Отже, розмір плати за користування майном, яке передане за договором найму, встановлюється договором (ч.1 ст. 762 ЦК), який відноситься до істотних умов договору, оскільки за договором найму майно передається в користування за плату (ч.1 ст.759), розмір плати за користування майном є необхідним для договорів даного виду.

З врахування наведеного, місцевий суд дійшов до правильного висновку, що позивачем не доведено факту того, що п. 5.1 цього Договору була встановлена щомісячна плата за користування орендованим майном.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом показання свідків, які стверджували факт того, що відповідачка повинна була щомісячно сплачувати орендну плату у сумі 4.000,00 гривень за користування орендованим майном та засвідчували факт поломки доводчика на дверях орендного приміщення в період оренди, визнані неналежними доказами по справі, а тому не можуть бути взяті до уваги і підлягають відиленню з наступних міркувань.

Згідно з ч.1 ст.762 ЦК України плата за користування майном встановлюється договором найму. Також позивачкою на підтвердження факту пошкодження майна в суді першої інстанції не подано письмового доказу, що в період користування цим майном нею порушувалося питання про заподіяння зазначеної шкоди.

За таких обставин, суд першої інстанції, відповідно до правил ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, та 526, 530, 625, 549, 610, 611, 759, 762, 793 ЦК України, дійшов правильного висновку про недоведеність позову ОСОБА_1.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 14 травня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: