АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/3667/2013
Головуючий в І інстанції: Хоменко В.Г.
Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 09 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас
І.В.Суддів:Цуканової І.В. Склярської
І.В.при секретарі:Сікорі
О.В.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 22 лютого 2013
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В
И Л А :

В листопаді 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним вище позовом,
посилаючись на те, що 12 листопада 2009
року відповідач ОСОБА_5 отримав від
нього 5 000 доларів США, що
підтверджується розпискою. Вказані
кошти були надані відповідно до усної
домовленості між сторонами по факту
передачі земельної ділянки в районі
Генічеської Гірки.

Вважаючи зазначену розписку договором
позики та обґрунтовуючи свої позовні
вимоги положеннями ст.ст. 625, 1046, 1047, та
1049 ЦК України, просив суд стягнути з
відповідача на його користь суму боргу
за розпискою від 12.11.2013 року, 5000 доларів
США, що еквівалентно 39 950 грн. та
понесенні ним судові витрати у розмірі
399,5 грн..

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 22 лютого 2013
року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи просив
рішення суду скасувати, та постановити
нове яким у задоволені позову
відмовити.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6 вказує на
безпідставність доводів апеляційної
скарги та просить рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що між сторонами виникли боргові
зобов'язання, що підтверджується
виданою відповідачем розпискою, а
останній ухиляються від самостійного
повернення боргу.

Проте до такого висновку суд прийшов,
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Так згідно вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Зі змісту наданої позивачем розписки,
складеної 12.11.2009 року, вбачається, що
ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 грошові
кошти сумою 5 000 доларів США, однак
кошти ним отримані відповідно до усної
домовленості між сторонами по факту
передачі земельної ділянки в районі
Генічеської Гірки.

Таким чином у вказаній розписці
відсутні ознаки підтвердження
укладення договору позики, а її зміст
та характер свідчать про отримання
ОСОБА_5 коштів на підтвердження наміру
укладення іншого правочину.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_5 не
перебував з позивачем у договірних
відносинах щодо позики грошових коштів
де одна сторона (позикодавець) передає
у власність другій стороні
(позичальникові) кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей (суму
позики) і факт укладення такого
договору не підтверджений матеріалами
справи, він не має перед ними обов'язку
щодо повернення позики.

Висновки суду першої інстанції не
ґрунтуються на доказах та законі, а
тому ухвалене ним рішення про
задоволення позову, заявленого до
ОСОБА_5 та стягнення з нього на користь
позивача грошових коштів за договором
позики підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні заявлених ОСОБА_6
позовних вимог за необґрунтованістю.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК
України у зв'язку із скасуванням
рішення суду першої інстанції, витрати
при подачі апеляційної скарги по
сплаті судового збору у розмірі 199,75
грн. понесені апелянтом, підлягають
відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309,
ст. 316, ст. 88 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5,
задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 22 лютого 2013
року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
витрати по сплаті судового збору в сумі
199,75 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: