Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25.11.2013 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі: Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом ПАТ КБ „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

ПАТ КБ „Приватбанк звернулося в Ужгородський міськрайонний суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.07.2008 року між ПАТ КБ „Приватбанк та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір № MKL6GA00000037, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 21 90778 дол. США, із сплатою 15,00 %, річних за користування кредитом, із кінцевим терміном повернення 24.07.2028 року, із зобовязанням повернути отримані кошти на умовах і в строк, встановлені договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 25.07.2008 р. уклали договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., який розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Герцена, 23, що належить їй на праві приватної власності.

Взяті на себе зобовязання, щодо повернення кредиту та відсотків за його користування Позичальник належним чином не виконує і станом на 09.08.2013 року заборгованість по кредиту складає 530 080,82 грн., а тому банк з метою погашення даної заборгованості звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

У судове засідання представник позивача не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак від нього надійшла заява в якій просить розглянути справу без його участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, не повідомивши суд про причини їх неявки, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що уточнена позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

25.07.2008 року між ПАТ КБ „Приватбанк та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір № MKL6GA00000037, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 21 90778 дол. США, із сплатою 15,00 %, річних за користування кредитом, із кінцевим терміном повернення 24.07.2028 року, із зобовязанням повернути отримані кошти на умовах і в строк, встановлені договором.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що Позичальник ОСОБА_1, взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування та винагороди (комісії) належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 09.08.2013 року становить 530 080,82 грн.

У відповідності до п.2. ст.1050 ЦК України у разі прострочення повернення Позичальником чергової частини кредиту та/або сплати відсотків Кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився.

З матеріалів справи вбачається, що 25.07.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом, відповідно до якого Іпотекодавець передав Іпотекодержавтелю обєкт нерухомого майна, а саме: будинок загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., який розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Герцена, 23, що належить їй на праві приватної власності.

Укладений між сторонами договір іпотеки від 25.07.2008 року відповідає вимогам ст.ст.203, 205, 208, 209 ЦК України щодо його форми, змісту та нотаріального посвідчення.

Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги з основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, тощо.

За умовами договору іпотеки Іпотекодавцем також надано повноваження Іпотекодержателю на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені Іпотекодавця будь-якій особі у разі порушення основного зобовязання.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних договорів» від 30.03.2012 року №5 в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у резолютивній частині рішення в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що боржник своїх зобовязань не виконує, суд приходить до переконання, що слід в рахунок погашення заборгованості Позичальника ОСОБА_1, за кредитним договором № MKL6GA00000037 від 25.07.2008 р. в розмірі 530 080,82 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., який розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Герцена, 23 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки.

Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Статтею 40 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних договорів» від 30.03.2012 року №5 при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 ЖК України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивача в частині виселення ОСОБА_1, та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Герцена, 23, із зняттям їх з реєстраційного обліку в територіальному органі ДМС, до повноважень якого входить питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь банку сплачений судовий збір у розмірі 1174,12 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.11, 33, 38, 40 Закону України «Про іпотеку» , ст. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 224, 226, 227, 233, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, за кредитним договором № MKL6GA00000037 від 25.07.2008 р. в розмірі 530 080,82 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 67,40 кв.м., житловою площею 33,50 кв.м., який розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Герцена, 23, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселити ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Герцена, 23, із зняттям їх з реєстраційного обліку у територіальному органі ДМС України, до повноважень якого входить питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб в Закарпатській області.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 3219,00 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Леміш О.М.