ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2013 р. Дарницький районний
суд м. Києва

у складі: головуючого судді :
ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря
ГОНДЮК Р.П.

сторін:

позивача
ОСОБА_2

відповідачки
ОСОБА_3

представника відповідачки
ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про встановлення режиму
окремого проживання подружжя, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про встановлення
режиму окремого проживання подружжя,
посилаючись на те, що з 21.11.1998 року він з
відповідачкою ОСОБА_3 зареєстрували
шлюб від якого у них народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_4.
Стверджуючи, що періодично у них
погіршувалися стосунки, однак згодом
ситуація начебто налагоджувалася.
Проте нині їх шлюбне життя
переживає особливо гострий період.
Вони мають різні погляди і підходи
на сімейне життя, відносини
подружжя, виховання доньки. Майже рік
вони не знаходять спільну мову.
Відповідачка постійно провокує
сварки. Сподіваючись на збереження
шлюбу, вважає, що їм необхідно певний
час пожити окремо один від одного,
розібратися у своїх почуттях і
бажаннях для того, щоб остаточно
осмислити, чи бажаємо збереження
шлюбу.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 свої вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_5, яка діє на
підставі договору про надання
правової допомоги від 23.04. 2013 року (
а.с.15-16) заперечували проти задоволення
позову та пояснили, що беручи до уваги
звернення подружжя до правоохоронних
органів, підстав для встановлення
окремого режиму проживання подружжя не
має, оскільки сім'я фактично розпалася,
збереження її є неможливим.

Суд, заслухавши пояснення
позивача, пояснення відповідача та її
представника, дослідивши матеріали
справи у їх сукупності, вважає
встановленим наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають в шлюбі з
21.11.1998 р., який було зареєстровано
Відділом реєстрації актів
громадянського стану Вінницької
міської ради Вінницької області,
актовий запис № 2508 (а.с.4), від якого
мають неповнолітню доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), з довідки Центру у
справах сім"ї та жінок Деснянської
РДА у м. Києві № 11 від 21.08. 2013 року (
а.с. 125) вбачається, що відповідачка
проживає у Притулку Центру з 01.02. 2013
року по даний час.

Як вбачається із роз"яснень п.12
Постанови Пленуму Вероховного Суду
України від 21.12. 2007 року № 11 " Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ
про право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
заяву в порядку ст. 119 СК України суд
повинен встановити фактичні
взаємини сторін і переконатися в
доцільності сепарації для того, щоб
узаконений спосіб окремого проживання
не був формальним засобом вирішення
спірних майнових питань.

Згідно пояснень позивача викладених у
позовній заяві, сімейне життя позивача
та відповідачки не склалося із за
небажання відповідачки проживати
разом з позивачем у спільній їх
квартирі за адресою у АДРЕСА_1, яка
належить їм на праві власності. В
звязку з чим, сторони фактично з осені
2012 року припинили сімейні відносини,
спільного господарства не ведуть. В
судовому засіданні позивач надаючі
вільні пояснення зазначив, що
дружина його зраджує, він не бачить
примирення, але бажає, щоби
відповідачка з донькою переїхала в
спільну їх квартиру, а він на даний
час вирішує питання про переведення
на роботу до митниці м. Львова де і
буде працювати і проживати, не
заважаючі дружині.

З пояснень відповідачки вбачається,
що встановлення режиму окремого
проживання є формальним вирішенням
спірних майнових питань, оскільки в
період шлюбу ними придбано квартиру
за адресою у АДРЕСА_1, машино- місце
за цією ж адресою, укладено договір
кредиту на купівлю
автотранспонртного засобу строком
до 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 119
Сімейного кодексу України за заявою
подружжя або за позовом одного з них
суд може постановити рішення про
встановлення для подружжя режиму
окремого проживання у разі
неможливості чи небажання дружини і
(або) чоловіка проживати спільно.

Згідно ч.2 ст. 120 Сімейного кодексу
України встановлено перелік правових
наслідків окремого проживання
подружжя.

Разом з тим, як встановлено в
судовому засіданні, спір між
подружжям носить майновий характер.
Виникають суперечки та непорозуміння
щодо витрат з єдиного сімейного
бюджету та з приводу проживання.
Неповнолітня донька на даний час
проживає у батьків відповідачки у м.
Вінниці. Позивач не пропонує
юридично закріпити право кожного
подружжя з усіх питань, зокрема у
фінансовій сфері, щодо проживання,
утримання спільної дитини. Отже,
підняті питання між подружжям не
урегульовані.

Позивач не вказує строк, на який
пропонується встановити режим
окремого проживання.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень...

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

В судовому засіданні позивач не надав
доказів суду на підтвердження того, що
є необхідність встановлення окремого
режиму проживання, з урахуванням того,
що позивач як в своїх доповненнях до
позовної заяви так і в судовому
засіданні підтвердив той факт, що
жодних подружніх звя"зків та обов"язків
між ним та дружиною не існує. Тобто
таким чином позивач не позбавлений
можливості звернутися до суду з заявою
про розірвання шлюбу, а не про
встановлення режиму окремого
проживання.

Із роз"яснень п.12 Постанови Пленуму
Вероховного Суду України від 21.12. 2007
року № 11 " Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та
поділ спільного майна подружжя"
вбачається, що при застосуванні
положень статей 119, 120 СК України судам
необхідно враховувати, що інститути
окремого проживання та розірвання
шлюбу мають самостійний характер.
Рішення про розірвання шлюбу суд
приймає, якщо його подальше
збереження є неможливим, суперечить
інтересам одного з подружжя чи їхніх
дітей, у той же час як підставою
для встановлення режиму окремого
проживання подружжя є неможливість
чи небажання дружини і (або) чоловіка
проживати спільно.

Суд, приймаючи до уваги обставини та
матеріали справи, зокрема звернення
подружжя до правоохоронних органів (
а.с. 59-61; 91-92; 93-95; 98), приходить до
висновку, що підстав для
встановлення окремого режиму
проживання подружжя не має, оскільки
сім"я сторін фактично розпалася,
збереження її є неможливим, про що
свідчать численні судові процеси,
намагання відповідачки захистити
порушені права дитини , зокрема не
допустити виселення з квартири (
а.с.100-103; 104-110).

Отже, приймаючи до уваги
вищевикладене та враховуючи
особливий характер даних сімейних
відносин на підставі ст.ст. 119,120 СК
України та керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 208, 209,
212, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, п.12
Постанови Пленуму Вероховного Суду
України від 21.12. 2007 року № 11 " Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ
про право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про встановлення режиму
окремого проживання подружжя,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення . Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Повний текс рішення виготовлено 19
вересня 2013 року.

СУДДЯ
Л.К. ЛЕОНТЮК