У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2013 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Куцина М.М.,

суддів: Павліченка С.В., Собослоя Г.Г.,

при секретарі: Козаковій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_1 на рішення
Свалявського районного суду від 30
серпня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Він посилається на те, що
перебував з відповідачкою по справі у
зареєстрованому шлюб, який розірвано
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Свалявського
районного управління юстиції
Закарпатської області, актовий запис
№13 від 27.11.2012 року, і їхній син після
їхнього розлучення проживає разом із
ним і перебуває на його утриманні.

Відповідачка у добровільному порядку
не надає йому ніякої матеріальної
допомоги на утримання сина .
Відповідачка по справі не має
постійного місця роботи і її заробіток
має нерегулярний характер. Однак, вона
періодично виїжджає на сезонні
роботи або працює по найму.

Відповідно до ч.1 статті 180 СК України,
обов'язок утримувати дитину є рівною
мірою обов'язком, як батька, так і
матері. До цього, відповідачка немає
інших дітей , крім їхнього спільного
сина, не утримує непрацездатних
батьків, аліментів нікому не платить.

Позивач, посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи,
просив у суді першої інстанції із
підстав, передбачених ст.ст.180-183, 191
Сімейного кодексу України , стягнути
з відповідача на його користь аліменти
на утримання сина у твердій грошовій
сумі у розмірі 1000 грн. за кожен місяць
та покласти на відповідача судові
витрати.

Рішенням Свалявського районного суду
від 30 серпня 2013 року позов задоволено
частково, стягнуто з відповідача на
користь позивача аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в
розмірі 900 гривень щомісячно,
починаючи з 6 серпня 2013 року до
досягнення ним повноліття. Вирішено
питання про судові витрати.

Не погоджуючись з даним рішенням,
представник відповідача подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
таке є незаконним та необґрунтованим,
прийнятим з порушенням норм
процесуального та матеріального права.
Просив дане рішення скасувати і
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Представник позивача в суді
апеляційної інстанції вважає
апеляційну скаргу безпідставною, а
рішення суду законним і обґрунтованим

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча про час і місце розгляду
справи вона була повідомлена належним
чином, а тому її неявка, згідно з ч.2
ст.305 ЦПК України, не перешкоджає
розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися по справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку, апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Також, згідно з положеннями статті 308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з положень
ст.ст. 180-184 СК України, зокрема поклавши
обов'язок щодо утримання дитини не лише
на батька, але і на матір.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого суду, який,
розглядаючи заявлений по справі позов,
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Не підлягають доказування
обставини, визнані сторонами.

Встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбові. Від даного
шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходиться на
вихованні та повному утриманні батька,
який не має постійного місця роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач по справі не має постійного
місця роботи, є працездатною здоровою
людиною, періодично їздить на сезонні
роботи , отже отримує певний дохід
щомісячно .

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Статтею 184 СК України передбачено, що
суд може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Також апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
часткового задоволення позовної
вимоги про стягнення аліментів у сумі
900 гривень, оскільки відповідачка
працює сезонним робітником, є здоровою
працездатною особою, інших дітей, крім
сина ОСОБА_3, не має, отже, має
можливість утримувати сина.

Таким чином, позивачем було правомірно
заявлено вимогу про стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із Законом України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць для дітей віком до
6 років встановлено з 01.01.2013 -30.11.2013 у
розмірі 972 грн. а з 01.12.2013 -31.12.2013 - 1032грн.
Для дітей віком від 6 до вісімнадцять
років - з 01.01.2013 -30.11.2013 у розмірі 1210 грн.,
а з 01.12.2013 -31.12.2013 - 1286 грн.

З врахуванням зібраних по справі
доказів та взявши до уваги прожитковий
мінімум на дитину віком до 18 років,
встановлений ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2013 рік», судова колегія
погоджується з висновком місцевого
суду, який у відповідності до правил ст.
ст. 181,182,184 СК України правильно
визначив розмір аліментів у твердій
грошовій сумі, що підлягають стягненню
з апелянта на утримання
неповнолітнього сина.

З врахуванням того, що з 2013 року в
Україні відбулися інфляційні процеси,
внаслідок чого відбулося підняття цін
на товари харчування і дитячий одяг, на
ліки, а відповідач, як встановлено
матеріалами справи, не має інших дітей,
непрацездатних членів сім'ї, родичів,
яких він зобов'язаний утримувати, є
молодою працездатною особою, має
певний дохід. Отже, обставини, які б
перешкоджали відповідачеві
виконувати свій обов'язок по утриманню
сина, відсутні.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються й не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити

Рішення Свалявського районного
суду від 30 серпня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів,
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції .

Головуючий:

Судді: