АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
-------------------------------------------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Кулікової С.В., Желепи О.В.

при секретарі
Іванові Ф.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 19 серпня 2013р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Сьогодні
Мультімедіа», ОСОБА_2

про захист честі, гідності та ділової
репутації,

встановила:

у березні 2013р. позивач звернувся до
суду з позовом про визнання
недостовірною інформацію «Горячо
стало уже после того, как все покинули
зал заседаний. Харьковский
правозащитник ОСОБА_1 опять пытался
сорвать брифинг защитников ОСОБА_4.
Сегодня он привел с собой дюжину
молодых людей (лет 20-ти), которые были в
желтых бейсболах с нашивкой
«общественная инициатива обновления
политической элиты». Они начали
выкрикивать лозунги против ОСОБА_4, в
результате чего произошла небольшая
потасовка со сторонниками
экс-премьера. Всех удалось успокоить
после того, как вмешался «Грифон».
Людей «провокатора» вывели из здания
суда в кольце правоохранителей», яка
наведена у статті ОСОБА_2
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розміщену на сайті
відповідача в мережі Інтернет
ІНФОРМАЦІЯ_2р. об 11год. 31хв., та
інформацію «Молодые люди выкрикивали
лозунги против экс-премьера, а
правоохранители заставили их покинуть
здание суда. ...Харьковский
«правозащитник» ОСОБА_1 опять пытался
сорвать брифинг защитников ОСОБА_4. Он
привел с собой молодых людей в кепках с
нашивкой «общественная инициатива
обновления политической элиты». Между
противниками и сторонниками произошел
конфликт. «Грифону» пришлось силой
вывести молодых людей из здания суда.»,
наведену у статті ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_3,
розміщений на сайті відповідача в
мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_2р. об 12год.
28хв., зобов'язання ПАТ «Сьогодні
Мультімедіа» спростувати зазначену
недостовірну інформацію шляхом
розміщення на сайті в мережі Інтернет
повідомлення про рішення суду,
включаючи публікацію його тексту.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач
зазначав, що викладена відповідачем
інформація не відповідає дійсності, та
ганьбить його честь і гідність.

Рішенням суду від 19 серпня 2013р. у позові
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Апелянт посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права,

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/13639/2013 Головуючий у суді
першої інстанції: Зінченко
С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.так як суд
безпідставно вважав недостовірну
інформацію оціночними судженнями.

Також апелянт вважає, що справа була
розглянута неповноважним суддею,
оскільки

- 2 -

головуючому по справі ним були подані
заяви про упередженість суду, його
необ'єктивність, що виключали участь
судді у розгляді справи.

Крім того, апелянт просить стягнути з
відповідачів понесені ним у суді
першої інстанції судові витрати у сумі
5 513,30грн., та у суді апеляційної
інстанції у сумі 121,71грн.

Апелянт, будучи належним чином
повідомленим про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.194, 211, 218), тричі у
судове засідання не з'явився, причини
неявки не повідомив, тому відповідно до
ст. 305 ЦПК України колегія суддів
провела судовий розгляд у його
відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 направив до суду
клопотання про розгляд справи у його
відсутність та залишення рішення суду
без змін. (с.с.214).

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника ПАТ
«Сьогодні Мультімедіа», яка просила
залишити рішення суду без змін,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2р. об
11год. 31хв. на сайті ПАТ «Сьогодні
Мультімедіа» в мережі інтернет
опубліковано статтю ОСОБА_2
«ІНФОРМАЦІЯ_1», в якій зазначено:
«Горячо стало уже после того, как все
покинули зал заседаний. Харьковский
правозащитник ОСОБА_1 опять пытался
сорвать брифинг защитников ОСОБА_4.
Сегодня он привел с собой дюжину
молодых людей (лет 20-ти), которые были в
желтых бейсболах с нашивкой
«общественная инициатива обновления
политической элиты». Они начали
выкрикивать лозунги против ОСОБА_4, в
результате чего произошла небольшая
потасовка со сторонниками
экс-премьера. Всех удалось успокоить
после того, как вмешался «Грифон».
Людей «провокатора» вывели из здания
суда в кольце правоохранителей».

В цей же день о 12год. 28хв. на тому ж сайті
було опубліковано статтю ОСОБА_2
«ІНФОРМАЦІЯ_3», в якій зазначено:
«Молодые люди выкрикивали лозунги
против экс-премьера, а правоохранители
заставили их покинуть здание суда.
...Харьковский «правозащитник» ОСОБА_1
опять пытался сорвать брифинг
защитников ОСОБА_4. Он привел с собой
молодых людей в кепках с нашивкой
«общественная инициатива обновления
политической элиты». Между
противниками и сторонниками произошел
конфликт. «Грифону» пришлось силой
вывести молодых людей из здания суда.»

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що зазначена інформація не
містить фактичних даних, а лише містить
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані і є оціночним судженням,
а автором висловлена власна
суб'єктивна думка та надана критична
оцінка певних фактів і подій, тому не
може бути предметом судового захисту.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він ґрунтується на нормах
матеріального права.

Конституція України визнає честь і
гідність людини найвищою соціальною
цінністю, а також право кожного на
повагу до його гідності.

Разом з цим, Конституцією
України гарантується право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 34 Конституції України
передбачено, що здійснення цих прав
може бути обмежене законом в інтересах
національної безпеки, територіальної
цілісності або громадського порядку з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення, для захисту репутації або
прав інших людей, для запобігання
розголошенню інформації, одержаної
конфіденційно, або для підтримання
авторитету і неупередженості
правосуддя.

Стаття 9 Конституції України
передбачає, що чинні міжнародні
договори, згода на

- 3 -

обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист
прав людини і основних свобод,
ратифікованої Україною, передбачено
право кожного на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода
слова, преси як захисника інтересів
громадськості, критики представників
держави, висловлення своєї думки в
процесі обговорення питань, що
становлять громадянський інтерес, є
однією з найважливіших свобод людини.
Утрутитись у процес реалізації цієї
норми національна влада може лише у
випадках, передбачених ч. 2 ст. 10
Конвенції, зокрема, якщо це передбачено
законом, направлено на захист
репутації або прав інших осіб і є
необхідним у демократичному
суспільстві.

Аналіз зазначеного
національного законодавства та ст. 10
Конвенції і практики її застосування
свідчить про те, що межі свободи
вираження думок залежить від їх змісту
та від того, чим займається особа,
стосовно якої ці думки висловлені.

У п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 27 лютого
2009р. «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»
зазначено, що при розгляді даної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Ні у позовній заяві, ні у
апеляційній скарзі позивачем не було
зазначено, чому оспорювана інформація
зачіпає його честь та гідність, яким
чином вона порушує його немайнові
права або завдає шкоди його особистим
немайновим благам.

Також позивачем не було надано
суду доказів, що інформація, яка
викладена відповідачами, а також опис
подій, не відповідали дійсним подіям.

У п. 19 вищезазначеної постанови
Пленуму Верховного Суду України також
роз'яснено, що відповідно до ст. 277 ЦК не
є предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності і спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10
Конвенції.

Зі змісту оспорюваної
інформації вбачається, що вона є думкою
та переконанням відповідача ОСОБА_2,
критичною оцінкою подій та фактів,
тобто оціночним судженням, яке не є
предметом судового захисту.

Доводи апелянта, що справа
розглянута неповноважним суддею,
оскільки головуючому по справі ним
були подані заяви про упередженість
суду та його необ'єктивність, колегія
суддів вважає безпідставними, так як
під час розгляду справи судом першої
інстанції позивачем відводи суду
заявлені не були.

Матеріали справи містять заяви
позивача про заперечення на дії
головуючого, що не є відводом.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК
України не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, вірно застосовані
норми матеріального права, не допущено
порушення норм процесуального права,
які можуть бути підставою для
скасування рішення суду, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

- 4 -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 19 серпня 2013р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: