Номер провадження № 22-ц/785/8993/13
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Цюри Т.В.

суддів - Сидоренко С.І. Сєвєрової Є.С.,

при секретарі : Криворучці Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Одеської області
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на ухвалу Іванівського
районного суду Одеської області від 04
жовтня 2013 року про закриття
провадження по справі за позовом
ОСОБА_2 до Білчанської сільської ради
Іванівського району Одеської області,
ОСОБА_4 про визнання протоколу сесії
Білчанської сільської ради про
виділення ОСОБА_4 земельної ділянки по
АДРЕСА_1 недійсним, про визнання
державного акту на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_2 на ім'я
ОСОБА_4 серії ЯЕ №655752 від 17 липня 2007
року недійсним, про зобов'язання
Білчанської сільської ради
Іванівського району Одеської області
прийняти рішення про виділення та
передачу ОСОБА_2 безкоштовно в приватну
власність для ведення особистого
селянського господарства земельну
ділянку розміром 0.005 га за рахунок
земельної ділянки по АДРЕСА_2, що була в
постійному користуванні позивача з 1998
року про стягнення судових витрат з
Білчанської сільської ради
Іванівського району Одеської області,-

встановила:

В квітні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
Іванівського районного суду Одеської
області з названим позовом.

Ухвалою Іванівського районного суду
Одеської області від 04 жовтня 2013 року
провадження по справі за позовом
ОСОБА_2 до Білчанської сільської ради
Іванівського району Одеської області,
ОСОБА_4 про визнання протоколу сесії
Білчанської сільської ради про
виділення ОСОБА_4 земельної ділянки по
АДРЕСА_1 недійсним, про визнання
державного акту на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_2 на ім'я
ОСОБА_4 серії ЯЕ №655752 від 17 липня 2007
року недійсним, про зобов'язання
Білчанської сільської ради
Іванівського району Одеської області
прийняти рішення про виділення та
передачу ОСОБА_2 безкоштовно в приватну
власність для ведення особистого
селянського господарства земельну
ділянку розміром 0.005 га за рахунок
земельної ділянки по АДРЕСА_2, що була в
постійному користуванні позивача з 1998
року про стягнення судових витрат з
Білчанської сільської ради
Іванівського району Одеської області -
закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3
подала до суду апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати ухвалу
Іванівського районного суду Одеської
області від 04 жовтня 2013 року та
повернути справу для розгляду по суті.

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Так, постановляючи ухвалу про закриття
провадження по справі, суд першої
інстанції керувався п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК
України, посилаючись на те, що між
сторонами наявний публічно - правовий
спір, тому дана справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду, оскільки суд
дійшов до нього шляхом помилкового
тлумачення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Так відповідно до ст.ст. 2, 7 КАС України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
суб'єктів права у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування при
здійснення ними власних управлінських
функцій: компетенція адміністративних
суддів поширюється на спори фізичних
чи юридичних осіб із суб'єктами владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно - правових актів чи
правових актів індивідуальної дії) дій
чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органами
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою
особою, предметом яких є перевірка
законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
прийнятих або вчинених ними при
здійсненні владних управлінських
функцій.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно суб'єктний склад учасників
процесу та характер спірних
правовідносин.

Проте при визначенні процесуального
статусу сторін та характеру спірних
правовідносин суд першої інстанції
належним чином не з'ясував правової
природи заявленого позову, не звернув
уваги на зміст і характер
правовідносин, оскільки спір у справі,
що розглядається, не стосується
захисту прав, свобод і інтересів у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, а пов'язаний із поверненням
частини ділянки , незаконно зайнятої
сусідом позивача, тому розгляд таких
справ згідно з положеннями ст.15 ЦПК
України відбувається за правилами
цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції,
закриваючи провадження у справі, не
взяв до уваги характеру спірних
правовідносин, зокрема залишив без
належної уваги ту обставину, що в
даному випадку виник спір про право, а
не спір між фізичною особою та
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності, а тому даний спір
належить до компетенції загальних
судів.

Більш того, первинні вимоги позивачем
були заявлені ще в 2008 році до
Білчанської сільської ради про
повернення частини земельної ділянки,
тобто справа розглядалась судом більше
п'яти років.

Відповідно до п.4. ст.311 ЦПК
України підставами для скасування
ухвали суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

За таких обставин, колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а матеріали справи
направленню до суду першої інстанції,
для продовження розгляду.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.307,311,314,315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_3 -
задоволити частково.

Ухвалу Іванівського районного суду
Одеської області від 04 жовтня 2013 року -
скасувати та направити матеріали
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
Т.В. Цюра

Судді:
І.П. Сидоренко

Є. С. Сєвєрова