Справа № 1324/529/11
Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/1479/13
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2013 року м.
Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.

при секретарі: Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 13 серпня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_2, в інтересах
якого діє ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиції та консалтинг», з участю
третьої особи КП ЛОР Дрогобицьке
міжміське БТІ та ЕО про визнання права
власності

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у
задоволенні зазначеного позову, яким
ОСОБА_2, в інтересах якого діяв ОСОБА_3
просив визнати право власності на
квартиру.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 Просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Зазначає, що суд не
взяв до уваги п. 2.7. договору № 14/06 про
пайову участь у будівництві, де
передбачено, що у випадку у відхилення
у метражі, вартість різниці площі
оплачується пайовиком, або за
письмовою згодою повертається йому в
десятиденний термін з дати підписання
акту прийому-передачі квартири до
оформлення правовстановлюючого
документа права власності на квартиру.
Вказує, що невірним є висновок суду про
те, що відповідач не брав на себе
зобов'язання передати позивачу, як
пайовику квартиру АДРЕСА_1, і яка
складається з однієї кімнати, так як її
площа не відповідає площі квартири,
зазначеній у договорі про пайову
участь у будівництві. Крім того,
зазначає що відповідач у ході
будівництва будинку показував йому
квартиру, яка знаходиться на 7-му
поверсі 4-го під'їзду. До того ж жодна з
інших квартир на 7-му поверсі не
підходить, ні по метражу, ні кількістю
кімнат. Посилається на те, що ним
повністю сплачено пайовий внесок,
однак відповідач з 2008 року не має
наміру передавати позивачу спірну
квартиру.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає апеляційну скаргу
безпідставною і тому її слід відхилити,
а рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
13.01.2006 р. між сторонами було укладено
договір про пайову участь у
будівництві, відповідно до якого
пайовик - ОСОБА_2 зобов'язався взяти
участь у фінансуванні будівництва
житлового будинку у розмірі паю, який
рівний вартості побудованої квартири
за адресою: АДРЕСА_2. Квартира
знаходиться на 7 поверсі 4 під»їзду,
складається з 1-ї кімнати, її загальна
площа 54, 2 кв.м. (п. 1.4).

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право
власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» основним
правовим документом, який регулює
взаємовідносини між суб'єктами
інвестиційної діяльності, є договір
(угода).

За змістом ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вищенаведеної норми ст.
331 ЦК України передбачено набуття права
власності з моменту введення та
прийняття будинку в експлуатацію.

Крім цього Пунктом 4.1. вказаного
договору передбачено, що право
власності пайовика на квартиру виникає
з дня підписання акту
приймання-передачі квартири за даним
Договором, але не раніше сплати паю у
повному розмірі (а.с. 12).

Отже підставою для виникнення права
власності у новозбудованому будинку є
введення будинку в експлуатацію та
його прийняття.

Так як в матеріалах справи відсутні
дані на підтвердження введення та
прийняття будинку в експлуатацію, то
суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку, що позивач не
набув права власності на спірну
квартиру та підставно відмовив в
задоволенні позову.

Твердження апелянта про те, що суд не
взяв до уваги п. 2.7. договору № 14/06 про
пайову участь у будівництві, де
передбачено, що у випадку відхилення у
метражі, вартість різниці площі
оплачується пайовиком, або за
письмовою згодою повертається йому в
десятиденний термін з дати підписання
акту прийому-передачі квартири до
оформлення правовстановлюючого
документа права власності на квартиру,
є невірними, оскільки апелянт не довів
факт підписання цього акту.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність його висновків, то
рішення слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 13 серпня 2012 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: