Провадження №2/761/6368/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 грудня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк
А.І.

при секретарі
Пироговській-Харітоновій Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Будинкоуправління №
12 Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 16 червня 2013 року
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Будинкоуправління № 12 Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України (далі -
Відповідач) про зобов'язання вчинити
певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він
проживає у службовій квартирі за
адресою: АДРЕСА_1, спільно із членами
сім'ї. Зауважує, що на його адресу
надходять повідомлення про оплату за
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території, які
на його думку, складені із завищенням
нарахувань абонентської плати за
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території.
Зауважує також, що він звертався до
Відповідача з цього приводу, проте,
позитивної відповіді він не отримав.
Просить суд ухвалити судове рішення,
яким зобов'язати Відповідача провести
періодичну повірку приладів обліку за
свій рахунок.

У судове засідання Позивач не з'явився.
Про місце, день та час судового
розгляду справи повідомлений в
установленому законом порядку. На
адресу суду 17 грудня 2013 року подав
заяву, згідно якої просив суд
розглядати справу у його відсутність
та одночасно просив врахувати, що йому
нараховують оплату за утримання ліфту,
яким користуватися він немає
можливості через технічні причини,
оскільки перша зупинка ліфту
відбувається посередині першого та
другого поверхів, а друга зупинка - між
третім та четвертим поверхами,
зауважуючи на тому, що він неодноразово
звертався до Відповідача щодо зняття
оплати за вказану послугу, проте,
позитивної відповіді не отримав.

Представник Відповідача у судовому
засіданні позов не визнав. У
задоволенні позовних вимог просив
відмовити повністю, мотивуючи тим, що
Законом України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» не
передбачено звільнення фізичних осіб,
які є власниками квартирних засобів
обліку від оплати робіт (послуг),
пов'язаних з повіркою цих приладів.
Крім того, також зауважив, що Правилами
користування централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України також передбачено, що
обладнання для обліку здійснюється за
рахунок споживачів. Крім того,
зауважив, що порядок формування
тарифів на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії та на послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води та порядок
формування тарифів на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення затверджені
відповідними постановами Кабінету
Міністрів України, якими передбачено
внесення витрат на повірку приватних
лічильників у тарифи на комунальні
послуги. Зауважив також, що відповідно
до додатку до типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
зазначено, що періодична повірка,
обслуговування і ремонт квартирних
засобів обліку води та теплової
енергії, у тому числі їх демонтаж,
транспортування та монтаж після
повірки не закладено в складову тарифу
за адресою АДРЕСА_1 того, зауважив, що 27
квітня 2013 року листом-повідомленням
про зміну порядку розрахунків,
Позивача було проінформовано про
необхідність проходження обов'язкової
повірки засобів обліку, зауважуючи
також на тому, що засоби обліку
встановлені у квартирі Позивача
перебувають виключно у власності
останнього. Оскільки власність
зобов'язує та власник зобов'язаний
утримувати майно, яке йому належить,
вважає, що періодична повірка приладів
обліку має здійснюватися за рахунок
Позивача.

Заслухавши пояснення представника
Відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані у справі
докази в їх сукупності, суд знаходить
позов таким, що не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 червня 2011 року
між сторонами укладено Договір про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
(далі - Договір) (а.с. 13-14).

Згідно з умовами Договору, споживач має
право на: своєчасне отримання послуг
належної якості згідно із
законодавством; усунення виконавцем
виявлених недоліків у наданні послуг у
встановлені законодавством строки;
зменшення розміру плати за надані
послуги у разі їх ненадання або надання
не в повному обсязі, зниження їх якості
у визначеному законодавством порядку;
на проведення перевірки кількісних та
якісних показників надання послуг в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку.

Крім того, відповідно до пунктів 6-7
пунктів Договору, у разі порушення
виконавцем умов цього Договору
споживачем та представником виконавця
складається акт-претензія із
зазначенням у ньому порушення,
кількісних і якісних показників послуг
тощо.

Представник виконавця повинен
з'явитися за викликом споживача для
складання, підписання акта-претензії
не пізніше, ніж протягом двох робочих
днів. У разі неприбуття представника
виконавця у визначений цим договором
строк або необґрунтованої відмови від
підписання, акт-претензія вважається
дійсним, якщо його підписали не менш, як
два інших споживачі.

Акт-претензія подається виконавцем,
який вирішує протягом трьох робочих
днів питання щодо проведення
перерахунку платежів або надає
споживачеві обґрунтовану письмову
відмову в задоволенні його претензій
(а.с. 14).

За змістом статті 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); послуги
з ремонту приміщень, будинків, споруд
(заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних
послуг та їх склад залежно від
функціонального призначення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
житлово-комунального господарства.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону
України «Про метрологію та
метрологічну діяльність», цей Закон
також поширюється на фізичних осіб, які
не є суб'єктами підприємницької
діяльності, - власників засобів
вимірювальної техніки, результати
вимірювань якими використовуються для
здійснення розрахунків за спожиті для
побутових потреб електричну і теплову
енергію, газ і воду.

Крім того, за змістом частин 1-3 статті 28
Закону України «Про метрологію та
метрологічну діяльність», засоби
вимірювальної техніки, що перебувають
в експлуатації, на які поширюється
державний метрологічний нагляд,
підлягають повірці.

Засоби вимірювальної техніки, що
перебувають в експлуатації, підлягають
періодичній повірці через
міжповірочні інтервали.

Фізичні особи зобов'язані своєчасно (з
урахуванням установлених повірочних
інтервалів) подавати засоби
вимірювальної техніки на повірку.

Порядок подання фізичними особами, що
не є суб'єктами підприємницької
діяльності, - власниками засобів
вимірювальної техніки (результати
вимірювань якими використовуються для
здійснення розрахунків за спожиті для
побутових потреб електричну і теплову
енергію, газ і воду) на періодичну
повірку цих засобів та оплати за
роботи, пов'язані з повіркою,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України. Періодична повірка,
обслуговування та ремонт (у тому числі
демонтаж транспортування та монтаж)
зазначених засобів вимірювальної
техніки здійснюються за рахунок
підприємств і організацій, які надають
послуги з електро -, тепло -, газо - і
водопостачання.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», залежно
від порядку затвердження цін/тарифів
на житлово-комунальні послуги вони
поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні
послуги, ціни/тарифи на які
затверджують уповноважені центральні
органи виконавчої влади, а у випадках,
передбачених законом, - національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
та національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики;

2) друга група - житлово-комунальні
послуги, ціни/тарифи на які
затверджують органи місцевого
самоврядування для надання на
відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні
послуги, ціни/тарифи на які
визначаються виключно за договором
(домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій формуються
і затверджуються центральними
органами виконавчої влади,
національними комісіями, що здійснюють
державне регулювання у відповідних
сферах, та органами місцевого
самоврядування відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом.

За змістом частин 1 та 2 статті 31 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», порядок формування тарифів
за кожний вид житлово-комунальних
послуг другої групи визначає Кабінет
Міністрів України.

Виконавці/виробники здійснюють
розрахунки економічно обґрунтованих
витрат на виробництво (надання)
житлово-комунальних послуг і подають
їх органам, уповноваженим здійснювати
встановлення тарифів.

Згідно з абзацом 1 пункту 24 Порядку
формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 червня 2011 року № 869 «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги», витрати з
проведення періодичної повірки,
обслуговування і ремонту квартирних
засобів обліку води та теплової
енергії, у тому числі їх демонтажу,
транспортування та монтажу після
повірки, визначаються відповідно до
укладених договорів між виконавцем та
субпідрядником, який виконує зазначені
послуги, з розрахунку на один
квартирний засіб води та теплової
енергії і нараховуються щомісяця
споживачеві у складі послуги залежно
від кількості таких засобів обліку
шляхом додавання плати за проведення
періодичної повірки, обслуговування і
ремонту квартирних засобів обліку води
та теплової енергії, у тому числі їх
демонтажу, транспортування та монтажу
після повірки, до загальної вартості
послуг.

З огляду на викладене, проведення
періодичної повірки, обслуговування і
ремонту квартирних засобів обліку води
та теплової енергії, здійснюються за
рахунок виконавця зазначених послуг, а
витрати, понесені виконавцем,
включаються у тариф на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та
сплачуються споживачем щомісячно.

Позивач просить суд ухвалити судове
рішення, яким зобов'язати Відповідача
провести періодичну повірку приладів
обліку за рахунок останнього. Разом з
тим, як вбачається із доданих до позову
письмових доказів, Позивач фактично,
оскаржує розмір тарифів в цій частині,
що підтверджується його письмовою
заявою та відповіддю Відповідача на
звернення Позивача з цього питання
(а.с. 3-4, 6).

З огляду на викладене, оскільки вказана
вимога Позивача суперечить приписам
статті 28 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність», а також постанові
Кабінету Міністрів України від 01
червня 2011 року № 869 «Про забезпечення
єдиного підходу до формування тарифів
на житлово-комунальні послуги», крім
того, за інформацією представника
Відповідача, згідно складових тарифу
на послуги з утримання будинків, споруд
та прибудинкових територій,
розрахованих згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2009 року № 529 щодо будинку, у
якому проживає Позивач, вартість щодо
періодичних повірок, обслуговування і
ремонту квартирних засобів обліку води
та теплової енергії, у тому числі їх
демонтаж, транспортування та монтаж
після повірки, у вказані тарифи не
включена, суд приходить до висновку про
безпідставність вказаної позовної
вимоги, у зв'язку з чим у задоволенні
позову в цій частині відмовляє.

Крім того, Позивач також просив
врахувати безпідставність, на його
думку, стягнення із нього плати за
утримання ліфту, яким він
користуватися немає можливості через
технічні причини, оскільки перша
зупинка ліфту здійснюється посередині
першого та другого поверхів, а друга
зупинка - між третім та четвертим
поверхами і, що він неодноразово
звертався до Відповідача щодо зняття
оплати за вказану послугу, проте, йому
було відмовлено.

Позов в цій частині також задоволенню
не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається із умов Договору, зокрема
пунктів 7-8 Договору, ними встановлений
порядок розв'язання між сторонами
вказаного правочину спорів. Разом з
тим, звернувшись до суду із позовом,
Позивач не дотримався вказаного
порядку, оскільки не надав суду
акта-претензії, оформленого відповідно
до пунктів 7-8 Договору (а.с. 14).

За змістом частини 1 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 57
Цивільного процесуального кодексу
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 10
Цивільного процесуального кодексу
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Оскільки Позивач у судове засідання не
з'явився, вказаним принципом
змагальності не скористався, належних
доказів, оформлених у відповідності до
умов Договору, суду не надав, суд
знаходить позов в цій частині
необґрунтованим у зв'язку з чим у
задоволенні позову в цій частині також
відмовляє.

З урахуванням викладеного, на підставі
статей 525, 526, 626, 629 Цивільного кодексу
України, Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність», Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 01 червня 2011 року № 869 «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги», керуючись
статтями 10, 11, 13, 57, 60, 209, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Будинкоуправління № 12 Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України про
зобов'язання вчинити певні дії - в і д м
о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Шевченківський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків або
після розгляду справи в апеляційному
порядку Апеляційним судом м. Києва,
якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :