Справа № 288/1708/13-ц
Провадження № 2/288/748/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року
смт.
Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зленко А. В.,

при секретарі - Добрянській В.П.,

за участю представника позивача -
Гарбара М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Попільня
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою в якій вказує, що між
ними та відповідачкою ОСОБА_2 було
укладено 16.02.2007 року кредитний договір,
на підставі якого відповідачка
отримала кредит у розмірі 250,00 гривень
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 22,80 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Позивач свої зобов'язання
виконав, надавши відповідачці кредит
на вказану суму. Відповідачка свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконує, в результаті
чого її заборгованість станом на 30.09.2013
року становить 22180,54 гривень.

Позивач просить стягнути з
відповідачки заборгованість за
кредитним договором та сплачений
судовий збір.

Відповідачкою були надані
заперечення на позовну заяву, яких вона
просила відмовити у задоволенні
позовних вимог та заявила про
застосування загального строку
позовної давності та строку позовної
давності щодо стягнення неустойки
(штрафу, пені).

Так, відповідачка посилається на
те, що дія картки, отже і дія договору
припинилася в лютому 2009 року, а тому
позов можливо було пред'являти до
лютого 2012 року, в той час, як банк
звернувся до суду в листопаді 2013року.

Також, відповідачка вказує, що
право вимоги на повернення кредиту у
банку виникло ще 30.12.2008 року, через
заборгованість, а на підставі п. 5.2 Умов
та правил надання банківських послуг,
позивач мав право заявити про
порушення свого права.

На думку відповідачки позиція, яка
викладена у п.9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, суперечить вимогам
ст..252 Цивільного кодексу України (далі -
ЦК України), а тому є правильним
визначення строку дії договору до
лютого 2009 року. В свою чергу,
автоматична пролонгація кредитних
договорів законодавством не
передбачена, а додаткову угоду
відповідачка не підписувала.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, просив позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі
та вказав, що загальний строк позовної
давності позивачем не пропущено,
оскільки відповідно до п.9.12 Умов та
правил надання банківських послуг
договір діє на даний час.

Відповідачка та її представник в
судове засідання не з'явилися. Через
канцелярію суду від представника
відповідача надійшла заява в якій,
остання просила справу слухати у її
відсутність та відсутність
відповідачки. Крім того, в заяві
представник відповідача просила
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі та врахувати доводи,
які викладені у запереченнях на
позовну заяву.

Суд, вислухавши представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно
до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Солом'янського районного управління
юстиції у м.Києві, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
06.07.2013 року було укладено шлюб та вона
змінила прізвище на ОСОБА_2 /а.с.36/.

В свою чергу, між Закритим
акціонерним товариством «Приватбанк»
(в подальшому назву змінено на Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Приватбанк» (Статут позивача) та
ОСОБА_2 (в подальшому прізвище було
змінено на ОСОБА_2 (копія паспорта
відповідача) було укладено 16.02.2007 року
Кредитний договір б/н (далі - Кредитний
договір), на підставі якого
відповідачка отримала кредит у розмірі
250,00 гривень у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки, наведені
обставини підтверджуються Заявою
клієнта від 16.02.2007 року, Умовами та
правилами надання банківських послуг
та Правилами користування кредитною
картою, Статутом ПАТ КБ «Приватбанк»
/а.с.8, 9-12, 17/.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором від 16.02.2007
року, заборгованість ОСОБА_2 становить
22180,53 гривень, а саме: заборгованість за
кредитом - 6989,95 грн.; несплачені
відсотки за прострочену
заборгованість - 8225,53 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредиту - 5482,65 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф
(процентна складова) - 1032,41 грн./а.с.3-7/.

Відповідно до п.6.5, 6.6, 9.12 Умов та
правил надання банківських послуг,
клієнт зобов'язаний погашати
заборгованість по Кредиту, відсоткам
за його використання, по перевитратами
платіжного ліміту, а також сплачувати
комісію на умовах, передбачених
Договором, в випадку невиконання
обов'язків по Договору, на вимогу Банку
виконати зобов'язання по поверненню
Кредиту (в тому числі Простроченого
кредиту та Овердрафта), сплатити
винагороду Банку, договір діє на
протязі 12 місяців з моменту
підписання, якщо на протязі цього
строку жодна з сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично
пролонговується на такий же строк
/а.с.10-11/.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 205 ЦК України встановлено,
що правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
України).

Відповідно до ст..526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Статтею 1050 ч.2 ЦК України
встановлено що, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст..1048 ЦК України.

В п.1 ст. 1054 ЦК України визначено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідачка (боржник) в порушення
умов Кредитного договору свої
зобов'язання належним чином в повному
обсязі не виконала, а тому
заборгованість останньої перед
позивачем становить 6989,95 грн. -
основного боргу, 8225,53 грн. -
заборгованості по процентам та 5432,65
грн. - заборгованості по комісії за
користування кредитом, в зв'язку з чим,
в даній частині вимог позов є доведеним
матеріалами справи та підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. (ст. 549 ЦК
України).

Відповідно до п.8.6 Умов надання
банківських послуг при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Враховуючи зазначене, позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 500 грн.
- штрафу (фіксована частина) та 1032,41 грн.
- штрафу (процентна складова) є
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідачка у запереченнях на
позовну заяву посилається на те, що дія
картки, отже і дія договору припинилася
в лютому 2009 року, а тому позов можливо
було пред'являти до лютого 2012 року, в
той час, як банк звернувся до суду в
листопаді 2013року.

Крім того, на думку відповідача
позиція, яка викладена у п.9.12 Умов та
правил надання банківських послуг,
суперечить вимогам ст..252 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), а
тому є правильним визначення строку
дії договору до лютого 2009 року.

Вказані твердження відповідачки є
помилковими.

Так, відповідно до п.9.12 Умов та
правил надання банківських послуг
договір діє на протязі 12 місяців з
моменту підписання, якщо на протязі
цього строку жодна з сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично пролонговується на такий
же строк.

В свою чергу, пролонгація договору
полягає у продовженні його строку зі
збереженням тих умов, на яких його було
укладено (якщо інше не передбачено
договором), зокрема щодо самої умови
про порядок пролонгації договору, які
також залишаються чинними.

Аналогічна правова позиція міститься у
ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України від 11.09.2013року.

Як вбачається з матеріалів справи,
жодна із сторін не повідомляла одна
одну про закінчення дії договору, а
тому останній пролонгувався, а тому
перебіг позовної давності не
розпочався.

Аналогічні правові позиції
містяться в ухвалах Апеляційного суду
Житомирської області від 04.09.2013 року та
від 04.10.2013 року.

Крім того, відповідачка погодилася
з умовами та правилами надання
банківських послуг, факт отримання
кредиту та використання кредитної
картки нею не оспорюється.

Слід звернути увагу на те, що в
матеріалах справи міститься виписка по
особовому рахунку відповідачки,
відповідно до якої відповідачка
користувалася кредитною карткою
протягом 2007 - 2009 років. Так, остання
операція була здійснена 26.02.2009року, а
саме, поповнено картковий рахунок на
400,00 грн.

Також, слід зазначити, що в п.5.2 Умов
та правил надання банківських послуг
передбачено право банка, а не його
обов'язок.

Враховуючи вищезазначене,
позовні вимоги про стягнення з
відповідачки користь позивача
заборгованості (заборгованість за
кредитом - 6989,95 грн.; несплачені
відсотки за прострочену
заборгованість - 8225,53 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредиту - 5482,65 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф
(процентна складова) - 1032,41 грн.) є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, оскільки
доведені матеріалами справи.

Керуючись ст..ст.525, 526, 549, 599, 610, 611, 626,
1050, 1054 ЦК України; ст.ст.3, 10, 15, 74, 88, 209,
212-215 ЦПК України;

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
від 16.02.2007 року у розмірі 22180 гривень 53
копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» 229
гривень 40 копійок сплаченого судового
збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до Апеляційного суду
Житомирської області через
Попільнянський районний суд на протязі
10 днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду
Зленко А. В.