Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Подшибякіній
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2013 року позивач звернулася до
суду із позовом в якому просить
стягнути з відповідача на свою користь
аліменти на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2
частини з усіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з дня подачі
позову до суду і до досягнення дітьми
повноліття та на своє утримання до
досягнення дітьми трьохрічного віку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач не виконує належним чином
своїх зобов'язань щодо утримання дітей,
чим ставить їх в скрутне матеріальне
становище.

В судове засіданні позивачка не
прибула, надала суду заяву в якій позов
підтримала та просила розгляд справи
проводити за її відсутності.

Відповідач в судове засідання також не
прибув, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, позов
визнав, однак просив стягувати
аліменти у твердій грошовій сумі.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 є спільними дітьми
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвами про народження (а.с.3-6).

Згідно довідки виданої
Новопетрівською сільською радою від 18
червня 2013 року № 194 ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 зареєстровані та проживають
разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.7).

Виплат по іншим виконавчим листам
відповідач не здійснює, не має на
утриманні інших неповнолітніх чи не
працездатних осіб.

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтею 5 Сімейного кодексу України
визначено, що держава охороняє сім'ю,
дитинство, материнство, батьківство,
створює умови для зміцнення сім'ї.

Стаття 180 Сімейного кодексу України
встановлює, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 182 Сімейного Кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних членів сім'ї, та інші
обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, діти
проживають разом з матір'ю та
перебувають на її утриманні.

Відповідач не надає матеріальної
підтримки, та не бере участі у
вихованні дітей.

За таких обставин, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
аліментів на утримання дітей є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно частини 3 статті 181 СК України
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Однак, з урахуванням того, що
відповідачем не надано довідку про
доходи, судом зазначається про те, що
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі не можливо, а тому суд
приходить до висновку про те, що
аліменти з відповідача необхідно
стягувати у частці від заробітку
(доходу).

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
позивачки досягнення дочками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3
трьохрічного віку, судом зазначається
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 84 СК
України дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років.

Частиною 4 статті 84 СК України право на
утримання вагітна дружина, а також
дружина, з якою проживає дитина, має
незалежно від того, чи вона працює, та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Виходячи зі змісту зазначених норм
матеріального права, суд вважає, що
вимога позивачки про стягнення
аліментів на її утримання до
досягнення дітьми трирічного віку
задоволенню не підлягає, так як
відповідач не має можливості надавати
таку матеріальну допомогу.

В контексті статті 60 ЦПК України
позивачем суду не доведено, що
відповідач має іншу заробітну плату
(дохід) і має можливість сплачувати
аліменти у розмірі ? частини з усіх
видів заробітку (доходу), щомісячно, на
утримання дітей та позивачки до
досягнення дітьми трьох років.

Крім того, відповідно до статті 191 СК
України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Таким чином, суд
приходить до висновку про те, що
аліменти з відповідача необхідно
стягувати з 24 жовтня 2013 року.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3
частини з усіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з дня подачі
позову до суду, а саме з 24 жовтня 2013 року
і до досягнення дітьми повноліття.

Решта позовних вимог задоволенню не
підлягає.

Допустити негайне виконання рішення
суду у межах стягнення платежу за один
місяць у відповідності до пункту 1
частини 1 статті 367 ЦПК України.

Решта позовних вимог не підлягає
задоволенню.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Вишгородський
районний суд Київської області.

Суддя