Провадження №2-о/761/377/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 вересня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Голік Н.О.,

при секретарі: Ксендзюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» про отримання дозволу на
розкриття банківської таємниці,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою до
ПАТ «Альфа-Банк», в якому просив надати
дозвіл на розкриття банківської
таємниці, яка існує в частині укладеної
угоди договору споживчого кредиту
№490053924 від 25.12.2007 року, між ЗАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_1, щоб Інспекція з
питань захисту прав споживачів у місті
Києві, зробила своє визначення по
дотриманню норм Закону України «Про
захист прав споживачів» під час
укладання угоди договору споживчого
кредиту № 490053924 від 25.12.2007 року, між ЗАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_1

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 25.12.2007 року, між ЗАТ
«Альфа-Банк», правонаступником якого
сьогодні є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1
було укладено угоду споживчого кредиту
№ 490053924 для купівлі легкового
автомобіля.

Відповідно до положень статті 62 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність», інформація щодо юридичних
та фізичних осіб, яка містить
банківську таємницю, розкривається
банками:

1) на письмовий запит або з
письмового дозволу власника такої
інформації;

2) за рішенням суду.

Так як під час укладення та виконання
договору споживчого кредиту № 490053924
від 25.12.2007 року, відповідачем було не
дотримано та порушено норми Закону
України «Про захист прав споживачів»,
позивач 14.06.2013 року звернувся до Голови
Правління ПАТ «Альфа-Банк» з запитом,
на отримання дозволу розкриття
банківської таємниці, для аналізу і
визначення дотримання норм Закону
України «Про захист прав споживачів»
зі сторони ЗАТ «Альфа-Банк» під час
укладання угоди договору споживчого
кредиту № 490053924 від 25.12.2007 року, між ЗАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_1, Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у місті
Києві, відповідно до п. 3.1. Правил
зберігання, захисту, використання та
розкриття банківської таємниці,
затверджених Постановою Правління НБУ
№ 267 від 14.07.2006 року.

14.07.2013 року, на адресу позивача надійшла
відповідь ПАТ «Альфа-Банк» на мій
запит, щодо отримання дозволу
розкриття банківської таємниці. В
своїй відповіді ПАТ «Альфа-Банк» не
надав мені дозволу на розкриття
банківської таємниці, щоб Інспекція з
питань захисту прав споживачів у місті
Києві, зробила своє визначення по
дотриманню норм Закону України «Про
захист прав споживачів» під час
укладання угоди договору споживчого
кредиту №490053924 від 25.12.2007 року, між ЗАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_1 Тим самим
позивач вбачає, що відповідач визнає,
що зазначена угода була укладена з
недотриманням норм чинного
законодавства і боїться, що відвідний
уповноважений орган визнає таке
порушення зі сторони відповідача.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги
заяви підтримав та просив їх
задовольнити.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» в судовому
засіданні проти задоволенні вимог
заяви заперечував та просив відмовити
в задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та
представника ПАТ «Альфа-Банк»,
дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України
кредитодавець зобов'язується за
кредитним договором надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що між
ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір від 25.12.2007 року
№490053924, за умовами якого кредитодавцем
надано позичальнику кредит у сумі 15668,32
доларів США на строк з 25.12.2007 року по
25.12.2014 року з процентною ставкою 13%
річних. Погашення кредиту
здійснювалось шляхом сплати
щомісячних платежів у розмірі та в
порядку, визначеному графіком
погашення заборгованості за кредитом -
Додаток №1 до договору, який є
невід'ємною частиною кредитного
договору.

14.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся про
надання інформації, що містить
банківську таємницю до ПАТ
«Альфа-Банк».

Ст.1 Закону України "Про звернення
громадян" громадяни України надано
право звертатися до органів державної
влади, місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, засобів масової
інформації, посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

У відповідності до ч.1 ст.15 Закону
України "Про звернення громадян" органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Ст.20 Закону України "Про звернення
громадян" передбачено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів. На
обґрунтовану письмову вимогу
громадянина термін розгляду може бути
скорочено від встановленого цією
статтею терміну. Звернення громадян,
які мають встановлені законодавством
пільги, розглядаються у першочерговому
порядку.

У термін, встановлений ст.20 Закону
України "Про звернення громадян", банк
на звернення заявника ОСОБА_1 від 14.06.2013
року надав йому відповідь 09.07.2013 року
№54154-23.1-б/б, відповідно до якого
заявника повідомлено, що відповідно до
та вимог чинного законодавства
України, а також листа Національного
Банку України від 19.04.2001 року №18-112/1467-2599
дозвіл на розкриття банківської
таємниці, що містить банківську
таємницю, який надається фізичною
особою, підписується цією особою;
підпис фізичної особи повинен бути
засвідчений керівником банку чи
уповноваженою особою та скріплений
печаткою банку або засвідчений
нотаріально.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.60 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" до банківської таємниці
відносяться відомості про банківські
рахунки клієнтів, про операції, які
були проведені на користь чи за
дорученням клієнта, здійснені ним
угоди.

Відтак, відомості, які ОСОБА_1 просив
надати відповідача, відносяться до
інформації, що містить банківську
таємницю.

Ст.61 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" покладає на
банки обов'язок забезпечити збереження
банківської таємниці, зокрема, шляхом
обмеження кола осіб, що мають доступ до
інформації, яка становить банківську
таємницю.

Згідно з п.1 ч.1 ст.62 Закону України "Про
банки і банківську діяльність"
інформація щодо юридичних та фізичних
осіб, яка містить банківську таємницю,
розкривається банками на письмовий
запит або з письмового дозволу
власника такої інформації.

Порядок розкриття банками інформації,
що містить банківську таємницю, на
запит власника такої інформації
визначається Правилами зберігання,
захисту, використання та розкриття
банківської таємниці, затвердженими
постановою Правління Національного
банку України від 14.07.2006 року №267. Так,
п.3.1. Правил встановлено, що письмовий
запит фізичної особи - клієнта банку
про розкриття інформації, що містить
банківську таємницю, має бути
підписаний цією особою, а її підпис має
бути засвідчений підписом керівника
банку чи уповноваженою ним особою та
відбитком печатки банку або
нотаріально.

Оскільки підпис ОСОБА_1 на запиті від
14.06.2013 року про надання інформації, що
містить банківську таємницю, не був
засвідчений підписом керівника банку
чи уповноваженою ним особою та
відбитком печатки банку або
нотаріально, ПАТ «Альфа-Банк» не вправі
був надавати ОСОБА_1 запитувані ним
відомості та документи.

Таким чином, для отримання позивачем
запитуваної ним інформації йому слід
звернутися до ПАТ «Альфа-Банк» з
письмовим запитом, який повинен бути
підписаний ОСОБА_1, а його підпис має
бути засвідчений підписом керівника
банку чи уповноваженою ним особою та
відбитком печатки банку або
нотаріально.

Крім того, ОСОБА_1 в запиті не надав
перелік документів запитуваної
інформації.

З огляду на вищенаведене, відповідно до
ст.ст.15, 16, 526, 1054 Цивільного кодексу
України, ст.ст.60-62 Закону України "Про
банки і банківську діяльність", Правил
зберігання, захисту, використання та
розкриття банківської таємниці,
затверджених постановою Правління
Національного банку України від 14.07.2006
року №267, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209,
212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви до Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про отримання дозволу на розкриття
банківської таємниці - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: