Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2013 р.

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2 , Дрібінської О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов`язання утримання непрацездатного чоловіка, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про зобов`язання утримання непрацездатного чоловіка. Позовні вимоги мотивовані тим, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2011 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний. Позивач стверджує, що відповідачка матеріально не підтримує колишнього чоловіка, незважаючи на те, що згідно ст. 76 СК України фактичне припинення шлюбних відносин не припиняє право на утримання.

Позивач вважає, що існують фактичні умови про покладання на Відповідача зобов`язання про утримання. Так сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, доходи позивача не забезпечують прожитковий мінімум, встановлений законом, та колишня дружина має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки вона займається підприємницькою діяльністю.

В той же час, позивач є особою, у якого відсутні джерела існування. Крім того, він є інвалідом дитинства, 3-ї групи інвалідності (безстроково).

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його утримання довічно кошти в розмірі 1300 грн. щомісячно.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а також обставини заявленого позову.

Представники відповідачки позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідачка припинила займатись підприємницькою діяльністю, а тому у неї не має можливості надавати матеріальну допомогу. Вони також пояснили, що вважають позовні вимоги необґрунтованими, оскільки відповідач звернувся для встановлення групи інвалідності після фактичного припинення шлюбних відносин, та його інвалідність не пов`язана з діями відповідачки.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08.10.2004р., зареєстрований Міським відділом РАГС Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 1452.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2011 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний. Рішенням суду також встановлено, що сторони фактично сторони припинили подружні відносини з початку 2011р..

Частиною 1 ст. 75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. При цьому, ч. 3 ст. 75 СК України визначає, що непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Згідно ч. 1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Частиною 2 даної статті визначає, після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 76 СК України особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом дитинства, 3-ї групи інвалідності (безстроково) з 13.09.2011р..

Відповідно до ч. 1 ст. 30 СК України наречені зобов`язані повідомити один одного про стан свого здоров`я.

Пунктом 26 „Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 визначено, що особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді. Причинами інвалідності є також інвалідність з дитинства. При цьому, п. 14 встановлено, що причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.

Таким чином, інвалідність позивача викликана захворюваннями або травмами, перенесеними до 18-річного віку, тобто інвалідність фактично існувала до моменту реєстрації шлюбу, а не виникла під час шлюбу, або після його розірвання в результаті противоправних дій дружини.

На підставі викладеного, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування положень ст. 76 СК України, оскільки причини інвалідності позивача існували ще до реєстрації шлюбу, а не виникли під час шлюбу, або після розірвання шлюбу. При цьому сам факт звернення позивача МСЕК тільки в 2011р. для встановлення інвалідності не може визнати як підставою для виникнення право на утримання, оскільки позивач мав можливість такого звернення ще до реєстрації шлюбу.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 75, 76 СК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов`язання утримання непрацездатного чоловіка залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Суддя