Справа № 161/5773/13-ц Провадження №
22-ц/773/1855/13 Головуючий у 1 інстанції:
Плахтій І.Б. Категорія: 25 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Русинчука М.М.,

суддів - Мудренко Л.І., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» (далі - НАСК «Оранта»)
про стягнення страхового
відшкодування, за апеляційною скаргою
відповідача на рішення Луцького
міськрайонного суду від 05 листопада 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2013 року позивач звернувся в
суд з даним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що він є власником
автомобіля Mitsubishi Outlander, легковий
універсал, 2006 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_1. З 18.03.2011 року автомобілем по
довіреності керував ОСОБА_3 01.06.2012 року
о 18 год. 30 хв. В м. Луцьку по вул.
Наливайка трапилась ДТП. ДТП сталася з
вини ОСОБА_4, який керуючи автомобілем
«Москвич» 2140, д.н.з. НОМЕР_2 при
здійсненні повороту ліворуч, не надав
переваги в русі та скоїв зіткнення з
автомобілем Mitsubishi Outlander, легковий
універсал, 2006 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_1, що рухався в зустрічному
напрямку, внаслідок чого, транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована
в НАСК «Оранта». ОСОБА_3 звертався до
НАСК «Оранта» з заявою про виплату
страхового відшкодування та з заявою
про причини затримки страхового
відшкодування. На що відповідачем було
направлено відповідь про те, що для
здійснення страхової виплати потрібно
надати акт виконаних робіт та
квитанції на підтвердження оплати та
ремонт ТЗ. 19.10.2012 року було проведено
ремонт автомобіля. Витрати на ремонт
склали 50 932 грн. 19 коп. Акти виконаних
робіт та інші необхідні документи було
направлено НАСК «Оранта». Однак,
страховою компанією на цей раз було
надано відповідь, що для здійснення
виплати страхового відшкодування
необхідно подати копії
адмінматеріалів щодо ДТП. Позивач
вважає, що вищевказаною бездіяльністю
відповідач порушив його права.

Позивач просив стягнути з НАСК
«Оранта» в його користь 50 932 грн. 19 коп.
страхового відшкодування, а також 3830
грн. 30 коп. пені.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 05 листопада 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з НАСК «Оранта» в користь
ОСОБА_2 50 932 грн. 19 коп. страхового
відшкодування, 3 830 грн. 30 коп. пені та 547
грн. 62 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач НАСК
«Оранта», покликаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив оскаржуване рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, а
рішення суду змінити, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Москвич» 2140, д.н.з.
НОМЕР_2 відповідно до страхового полісу
№ АВ/7631073 від 11.05.2012 року була
застрахована НАСК «Оранта» (а.с.108).
Ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну на одного потерпілого
становить 50 000 грн., розмір франшизи 510
грн.

В період дії договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності 01.06.2012 року за участю
застрахованого автомобіля «Москвич»
2140, д.н.з. НОМЕР_2 сталася ДТП, що
підтверджується матеріалами справи
про адміністративне правопорушення №
0308/9446/2012. З матеріалів справи, зокрема
вбачається, що ОСОБА_4 01.06.2012 року о 18
год. 30 хв. в м. Луцьку по вул. Наливайка,
керуючи автомобілем «Москвич» 2140, д.н.з.
НОМЕР_2 при здійсненні повороту
ліворуч, не надав переваги в русі та
скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi
Outlander, легковий універсал, 2006 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, належний на праві
власності ОСОБА_2, під керуванням
ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі
отримали механічні пошкодження.
Постановою Луцького міськрайонного
суду від 15.06.2012 року, зміненою
постановою апеляційного суду
Волинської області від 11.07.2013 року,
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення (а.с.8).

Відповідно до протоколу огляду місця
ДТП від 01.06.2012 року за результатами
зовнішнього огляду транспортних
засобів встановлено, що в автомобілі
Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджено та
деформовано: передній бампер, капот,
декоративну решітку, лобове скло, дві
подушки безпеки.

22.06.2012 року ОСОБА_3, який експлуатував
належний ОСОБА_2 автомобіль Mitsubishi Outlander
на підставі довіреності, звернувся до
НАСК «Оранта» із заявою про виплату
страхового відшкодування, у відповідь
на яку листом від 17.09.2012 року ТзОВ
«Гарант-Асістанс» йому було роз'яснено,
що для прийняття остаточного рішення
необхідно подати пояснення
страхувальника щодо укладення
договору страхування та обставин, а від
потерпілого - акт виконаних робіт та
квитанції, що підтверджують оплату за
ремонт пошкодженого ТЗ (а.с.7, 10, 26).

В подальшому ОСОБА_3 двічі звертався до
НАСК «Оранта» із заявами про надання
мотивованої відповіді щодо причин
затримки виплати страхового
відшкодування (а.с.9, 11).

Страховою компанією йому була надана
відповідь про те, що для прийняття
остаточного рішення необхідно подати
копії адміністративних матеріалів
щодо ДТП (а.с.16).

З матеріалів справи вбачається, що
повідомлення про ДТП, яке мало місце за
участю вказаних автомобілів, яке
поступило від ОСОБА_4 у сервісну службу
страховика, було зареєстроване 05.06.2012
року за № 8970 (а.с.27-28). Повідомлення про
ДТП від ОСОБА_3 було зареєстровано
22.06.2012 року.

27.06.2012 року старшим аварійним комісаром
Волинського ОЦКП було складено
протокол огляду транспортного засобу
Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1, за яким
описано виявлені пошкодження.

Повторна заява ОСОБА_3 про виплату
страхового відшкодування
зареєстрована у НАСК «Оранта» 18.07.2012
року за № 118/8970 (а.с.45-46).

У зв'язку із зволіканням страховою
компанією з виплатою страхового
відшкодування ОСОБА_3 19.10.2012 року
здійснив ремонт пошкодженого
внаслідок ДТП автомобіля Mitsubishi Outlander,
д.н.з. НОМЕР_1 за власні кошти та
направлено відповідні документи на
адресу страхової компанії.

Відповідно до товарних чеків та актів
виконаних робіт, вартість ремонту
вказаного автомобіля становить 50 932
грн. 19 коп. (а.с.12-14).

Місцевим судом правильно встановлено,
що в даному випадку мав місце страховий
випадок, оскільки відбулося
пошкодження транспортного засобу
внаслідок ДТП і страховику потерпілою
стороною було надано усі необхідні
документи, що підтверджується чеком
Укрпошти (аю.с.95), для виплати
страхового відшкодування, однак
незважаючи на це, страхова компанія
відмовила у виплаті страхового
відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно із ст. 988 ЦК України страховик
зобов'язаний: 1) ознайомити
страхувальника з умовами та правилами
страхування; 2) протягом двох робочих
днів, як тільки стане відомо про
настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати
страхувальникові; 3) у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором; 4) відшкодувати витрати,
понесені страхувальником у разі
настання страхового випадку з метою
запобігання або зменшення збитків,
якщо це встановлено договором; 5) за
заявою страхувальника у разі
здійснення ним заходів, що зменшили
страховий ризик, або у разі збільшення
вартості майна внести відповідні зміни
до договору страхування; 6) не
розголошувати відомостей про
страхувальника та його майнове
становище, крім випадків, встановлених
законом.

Страхова виплата за договором
особистого страхування здійснюється
незалежно від сум, що виплачуються за
державним соціальним страхуванням,
соціальним забезпеченням, а також
відшкодування шкоди.

Страхова виплата за договором
майнового страхування і страхування
відповідальності (страхове
відшкодування) не може перевищувати
розміру реальних збитків. Інші збитки
вважаються застрахованими, якщо це
встановлено договором.

Страхова виплата за договором
майнового страхування здійснюється
страховиком у межах страхової суми, яка
встановлюється у межах вартості майна
на момент укладення договору.

Статтею 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) передбачено, що
у разі настання страхового випадку
страховик у межах страхових сум,
зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою
для проведення регламентної виплати,
МТСБУ у межах страхових сум, що були
чинними на день настання такої події,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до цього Закону потерпілим -
юридичним особам страховик, а у
випадках, передбачених цим Законом, -
МТСБУ відшкодовує виключно шкоду,
заподіяну майну.

Згідно із ст. 29 Закону у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідно до ст. 35 Закону для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має право
на отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

У відповідності до ст. 36 даного Закону
страховик (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),
керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про відмову
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує страхову
суму, розмір страхової виплати
(регламентної виплати) за таку шкоду
обмежується зазначеною страховою
сумою.

У разі оформлення документів про
дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те працівників
відповідного підрозділу МВС України
розмір страхової виплати за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, не може
перевищувати максимальних розмірів,
затверджених Уповноваженим органом за
поданням МТСБУ.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо відшкодування
витрат на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з урахуванням
зносу здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи (її
представника), сума, що відповідає
розміру оціненої шкоди, зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в розмірі,
що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна; у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону, - прийняти вмотивоване рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Суд першої інстанції встановивши, що
страхувальником було дотримано вимог
Закону щодо вчасного повідомлення
страховика про ДТП з наданням усіх
необхідних документів та подачі заяви
про виплату страхового відшкодування,
прийшов до правильного висновку про
стягнення страхового відшкодування з
відповідача НАСК «Оранта», оскільки
останній не вирішив у визначений
законом строк питання про виплату
позивачу страхового відшкодування.

Проте, стягуючи з відповідача на
користь позивача суму страхового
відшкодування в розмірі 50 932 грн. 12 коп.,
суд першої інстанції не врахував тієї
обставини, що відповідно до положень
зазначеного Закону сума страхового
відшкодування не може перевищувати
ліміту встановленого в страховому
полісі, який становить 50 000 грн., а також
судом не враховано положення ст. 12
згаданого Закону.

Ст. 12 Закону визначено, що розмір
франшизи при відшкодуванні шкоди,
заподіяної майну потерпілих,
встановлюється при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
не може перевищувати 2 відсотки від
страхової суми, в межах якого
відшкодовується збиток, заподіяний
майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Таким чином сума страхового
відшкодування, яка підлягає до
стягнення з відповідача в користь
позивача в даному випадку виходячи з
ліміту відповідальності страховика (50
000 грн.) за вирахуванням суми франшизи 510
грн., буде становити 49 490 грн. (50 000 - 510).

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі
несплати страховиком страхувальникові
або іншій особі страхової виплати
страховик зобов'язаний сплатити
неустойку в розмірі, встановленому
договором або законом.

Згідно із ст. 36.5 Закону за кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати) з
вини страховика (МТСБУ) особі, яка має
право на отримання такого
відшкодування, сплачується пеня з
розрахунку подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що розмір пені, який
підлягає до сплати відповідачем
позивачу за період з 21.09.2012 року по
22.03.2013 року (20.09.2012 року 90-ий день після
подачі заяви про страхове
відшкодування) слід стягувати в
розмірі виходячи з розміру облікової
ставки, яка діяла в цей період і
становила 7,5%.

Однак, у зв'язку із зміною розміру
страхового відшкодування відповідно
буде змінюватися розмір пені, який
становитиме 3721 грн. 92 коп. (49490 грн. х 15% /
365 днівх183 дні = 3721,92 грн.).

З урахуванням наведених положень
закону, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що відповідач
зобов'язаний відшкодувати позивачу, як
власнику застрахованого транспортного
засобу, яким у визначені строки подані
усі необхідні документи, страхове
відшкодування та сплатити пеню за
порушення строків його виплати.

Доводи апелянта про пропуск
страхувальником встановленого Законом
триденного строку повідомлення про ДТП
є безпідставними, оскільки пригода
сталася 1 червня 2012 року в п'ятницю, за
якою наступні два дні були вихідними і
третій (4 червня) - неробочим, а
повідомлення страховику від
страхувальника надійшло 5 червня 2012
року, тобто на другий робочий день, а
Законом, зокрема ст. 33 1.4, встановлено
строк в три робочі дні.

Також є неспроможними твердження
апелянта про неправильне застосування
ст.ст. 34- 37 Закону в редакції Закону
від 17.02 2011 року через те, що ця редакція
набула чинності лише 19.09.2013 року,
оскільки насправді вказані зміни
набрали чинності з 19.09.2011 року через
шість місяців після опублікування цих
змін в «Голосі України» від 18.03.2011 року.

Не заслуговують на увагу посилання
відповідача на те, що страхова компанія
вправі була відмовити у виплаті
страхового відшкодування, оскільки
позивач невчасно повідомив страховика
про страховий випадок. Проте, такі
доводи є безпідставними у зв'язку з тим,
що ст. 37 Закону визначено підстави для
відмови у виплаті страхового
відшкодування, і серед яких не
міститься положення про можливість
відмови у виплаті страхового
відшкодування у зв'язку із невчасністю
повідомлення про ДТП. Більше того,
даний Закон покладає відповідальність
за невчасне повідомлення про ДТП на
страхувальника, а не потерпілу особу,
якою є позивач по справі ОСОБА_2

Необґрунтованими є також доводи
відповідача щодо неправомірності
нарахування пені за період, коли нібито
страховою компанією робилися запити з
приводу надання документів,
передбачених ст. 35 Закону для вирішення
питання про виплату страхового
відшкодування чи відмову у його
виплаті.

Оскільки страховиком у визначений ст. 36
Закону строк, тобто 90 днів з дня
отримання заяви про страхове
відшкодування - 22.06.2012 року, не було
прийнято відповідне рішення щодо
виплати чи відмови у виплаті
страхового відшкодування, тому
місцевий суд обґрунтовано нарахував
пеню за прострочений період.

Відповідно до ст. ст. 10, 61 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень
та надати відповідні докази на їх
підтвердження.

Відповідачем всупереч наведених норм
процесуального Закону не надано
беззаперечних доказів, які б свідчили,
про те, що позивачем порушено строки
звернення із заявою щодо виплати
страхового відшкодування, ненадання
усіх необхідних документів для його
виплати чи інші обставини, які б
свідчили про правомірність дій
страхової компанії щодо відмови у
виплаті цього відшкодування.

Таким чином, наведені відповідачем в
апеляційній скарзі доводи не знайшли
свого підтвердження під час перегляду
в апеляційному порядку оскаржуваного
рішення суду і висновків суду,
викладених в рішенні, вони не
спростовують.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що у зв'язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскаржуване в даній справі рішення
відповідно до ст. 309 ЦПК України слід
змінити з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 05 листопада 2013 року в даній справі в
частині розміру стягнення страхового
відшкодування, пені та відшкодування
судових витрат змінити.

Стягнути з Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» в користь
ОСОБА_2 49 490 (сорок дев'ять тисяч
чотириста дев'яносто) грн. страхового
відшкодування, 3721 (три тисячі сімсот
двадцять одну) грн. 92 коп. пені, та 532
(п'ятсот тридцять дві) грн. 12 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: