Єдиний унікальний номер 422/1935/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2013 року

Ленінський районний суд
м.Дніпропетровська в с кладі
головуючого судді Остапенко Н.Г., при
секретарі Філіппові Є.Є., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, Ленінський районний відділ в
м.Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про визнання втративши право
користування житловим приміщенням та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про визначення порядку
користування житловим приміщенням-

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 22.02.12 року звернулась до
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2
про визнання втративши право
користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначила,
що перебувала в шлюбі з відповідачем з
23.04.1977 року. Від шлюбу мають дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

За рішенням Ленінської районної
ради від 16.08.1988 року на сім*ю з 4-х
чоловік була надана три кімнатна
квартира АДРЕСА_1, в якій мешкають з 1988
року.

Після розірвання шлюбу 21.12.04 року,
відповідач ОСОБА_2 проживає в іншому
місці: АДРЕСА_2. З того часу відповідач
жодного разу не повертався за
попередньою адресою свого мешкання.

У даний час в квартирі постійно
проживають: вона, ОСОБА_1, донька ОСОБА_3
та онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Речей,
які б належали відповідачу у квартирі
за адресою: АДРЕСА_1 не має, відповідач
квартирою не цікавиться, плату за
користування житловим приміщенням та
житлово-комунальні послуги не сплачує.
Всі обов*язки, що випливають з положень
Житлового Кодексу України з утримання
квартири покладаються на неї та доньку,
не зважаючи на те, що відповідні
квитанції виписані на ім.*я
відповідача, оскільки він є власником
особового рахунку.

З березня 2003 року і по теперішній
час відповідач ОСОБА_2 у квартирі не
проживає, що підтверджується актом
Житлово-експлуатаційної контори №222
від 7 лютого 2012 року.

Таким чином, оскільки відповідач у
квартирі не проживає більше 6 місяців,
не оплачує за користування житловим
приміщенням і комунальні послуги, не
несе інших витрат по утриманню
зазначеної квартири та не приймає
участь у спільному побуті, не є членом
сім*ї, він вважається таким, що втратив
право користування нею.

На підставі викладеного, керуючись
ст..71, ч.1 ст.72 ЖК України просить визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1.

До початку розгляду справи, ОСОБА_1
змінила підставу позову, зазначивши, що
у 1998 році зазначена квартира була
приватизована у рівних долях на ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло від 28.04.1998 року.

Оскільки відповідач у квартирі
АДРЕСА_1 не проживає понад вісім років,
не оплачує за користування жилим
приміщенням і комунальні послуги, не
несе інших витрат по утриманню
зазначеної квартири та не приймає
участь у спільному побуті, не є членом
сім*ї, він вважається таким, що втратив
право користування нею.

Отримання такого рішення необхідно
для зняття відповідача з реєстрації у
відповідності до ст..1 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від
11.12.2003 року.

На підставі ст..71, ч.1 ст.72 ЖК України,
ст..405 ЦК України просить усунути
перешкоди у користуванні власністю
шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного
обліку.

Відповідач ОСОБА_2 12.10.12 року
звернувся до Ленінського районного
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про визначення порядку
користування квартирою.

В обґрунтування зустрічного позову
зазначив, що квартира АДРЕСА_1 належить
в рівних частках йому, ОСОБА_2, колишній
дружині ОСОБА_1 та доньці ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 28.04.1998 року.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1.
21.12.2004 року, в квартирі почали виникати
конфліктні ситуації з вини ОСОБА_1, в
наслідок чого був вимушений тимчасово
виїхати із спірної квартири, але
продовжує приймати участь в оплаті
комунальних послуг, не зважаючи на те,
що послугами і не користується.

В квартирі АДРЕСА_1, на цей час
зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Квартира АДРЕСА_1 складається з:
коридора, ванної, вбиральні, кухні,
кладової 0.4 кв.м., кладової 0.7 кв.м.,
житлової кімнати 12.6.кв.м., житлової
кімнати 18.4 кв.м., житлової кімнати 13.3.
кв.м. Загальна площа квартири 61.3 кв.м.,
житлова 44.3 кв.м.

Дві кімнати площею 12.6 кв.м. та 18.4
кв.м. є суміжними, а кімната 13.3
кв.м.-ізольована. Приймая до уваги, що
його право на 1/3 частину власності в
квартирі НОМЕР_1 на 14.76 кв.м. житлової
площі /44.3 :3/ при визначення порядка
користування житловим приміщенням,
йому може бути виділена житлова
кімната площею 13.3. кв.м., а
відповідачам-дві житлові кімнати 12.6
кв.м. та 18.4 кв.м.

Такий порядок користування
житловим приміщенням є більш
спідручний для сторін відносно
розташування кімнат в спірній
квартирі.

Підсобні приміщення
квартири-залишити в загальному
користуванні: коридор площею 0.5 кв.м.,
ванну 2.0 кв.м., вбиральню 1.2 кв.м., кухню
7.7. кв.м., кладову 0.4 кв.м., кладову 0.7 кв.м.

На підставі ст.155 ЖК України,
ст..ст.356, 358 ЦК України просить
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши йому в
користування житлову кімнату площею 13.3
кв.м., а відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з
донькою ОСОБА_6-кімнати 12.6 кв.м. та 18.4
кв.м. Підсобні приміщення: коридор
площею 5.0 кв.м., ванну 2.0 кв.м., вбиральню
1.2. кв.м., кухню 7.7. кв.м., кладову 0.4 кв.м.,
кладову 0.7 кв.м.-залишити в загальному
користуванні.

Уточнивши свої зустрічні позовні
вимоги просить визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши йому в користування житлову
кімнату площею 12.6 кв.м., а відповідачам
ОСОБА_1, ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_6-кімнати
13.3 кв.м. та 18.4 кв.м. Підсобні приміщення:
коридор площею 5.0 кв.м., ванну 2.0 кв.м.,
вбиральню 1.2 кв.м., кухню 7.7 кв.м., кладову
0.4 кв.м., кладову 0.7 кв.м.-залишити в
загальному користуванні.

В судовому засіданні позивачка за
первісним позовом ОСОБА_1 свої позовні
вимоги підтримала та просила
задовольнити. Зустрічний позов не
визнала та просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнав, просив в задоволенні
первісного позову відмовити. Підтримав
зустрічний позов який просив
задовольнити.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_3 зустрічний позов не визнала та
просила в його задоволенні відмовити.

Третя особа:Ленінський районний
відділ в м.Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області письмово просили розглядати
справу у відсутності представника.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
третьої особи, свідків, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 23.04.1977 року по
21.12.2004 року. Від спільного подружнього
життя мають двох повнолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі рішення Ленінської
районної у м.Дніпропетровську ради від
16.08.1988 року ОСОБА_2 було видано ордер №557
на квартиру АДРЕСА_1 на склад сім*ї:
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3. та ОСОБА_4. /а.с.5/.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло, видане Виконкомом
міської Ради народних депутатів 22.04.1998
року квартира АДРЕСА_1 належить на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3. /а.с.15./.

ОСОБА_3. 07.12.2007 року зареєструвала
шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на
«ОСОБА_3» /а.с.30/.

Від спільного подружнього життя
ОСОБА_3 має малолітню доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.31/.

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.3/.

Фактично в спірній квартирі
проживають та користуються нею: ОСОБА_1,
ОСОБА_3 та її малолітня донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як встановлено в судовому
засіданні відповідач за первісним
позовом ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не
проживає з 2003 року, що знайшло своє
підтвердження як в поясненнях
допитаних в судовому засіданні
свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_11 так і
поясненнях самого відповідача ОСОБА_2
Також дана обставина підтверджується
актом від 07.02.2012 року складеного
працівниками КЖЄП №25 /а.с.4/. Участь в
оплаті комунальних платежів ОСОБА_2
приймає частково.

ОСОБА_1 просить усунути перешкоди у
користуванні власністю шляхом
визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зняти його з реєстраційного обліку з
правових підстав, передбачених ст..405 ЦК
України та ст..71, ч.1 ст.72 ЖК України.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України
член сім*ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім*ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

В даному випадку ОСОБА_2 є
співвласником спірної квартири, а не
членом сім*ї власника житла.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.3 ст.319 ЦК України усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Статтею 71 та ч.1 ст.72 ЖК України, на
які посилається позивач ОСОБА_1,
регулюються правовідносини щодо
користування житловими приміщеннями,
які не передані у власність громадян і
тому не є правовою підставою для
визнання співвласника квартири
втратившим право користування нею.

Відповідно до ст..2 Закону україни
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
громадянам України гарантується
свобода пересування та вільний вибір
місця проживання на її території.

Виходячи з викладеного, суд
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом визнання втративши
право користування квартирою АДРЕСА_1.
Оскільки відсутні правові підстави для
визнання ОСОБА_2 втратившим право
користування житловим приміщенням, то
відсутні і правові підстави для
задоволення позовних вимог в частині
зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку
за адресою спірної квартири.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визначення порядку
користування квартирою також не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до технічного паспорту на
квартири АДРЕСА_1 /а.с.14/, спірна
квартира має наступну технічну
характеристику: загальна площа
квартири-64,3 кв.м., житлова площа- 44, 3
кв.м., в тому числі житлова кімната-13,3
кв.м., житлова кімната 18,4 кв.м., житлова
кімната 12,6 кв.м., кухня площею 7,7 кв.м.,
ванна кімната-2,0 кв.м., вбиральня-1,2 кв.м.,
коридор-5,0 кв.м., вбудований шкаф-1,1 кв.м.,
балкон-0,7 кв.м., лоджія-2,3 кв.м. Житлові
кімнати 18,4 кв.м. та 13,3 кв.м. є суміжними.
Вихід на балкон та лоджію мається з
житлових кімнат 18,4 кв.м. та 13,3 кв.м.

ОСОБА_2 просить визначити порядок
користування спірною квартирою
наступним чином: виділити йому в
користування житлову кімнату 12,6 кв.м., а
відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з
донькою ОСОБА_6 житлові кімнати 13,3 кв.м.
та 18,4 кв.м., підсобні приміщення:
коридор, ванну, вбиральню, кухню,
кладові-залишити в загальному
користуванні.

Визначити порядок користування
спірною квартирою не передбачається
можливим, оскільки право власності
співвласників квартири не може бути
порушено.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у
разі подялу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Як зазначалось, житлова площа
спірної квартири складає 44,3 кв.м. : 3
/співвласника/ =14,76 кв.м. на одного
співвласника.

При визначенні порядку
користування спірною квартирою ,
рівність часток співвласників буде
порушено, що є неприпустимим.

На підставі викладеного, керуючись
ч.1.3 ст.319, ч.1 ст.321, ч.2 ст.405, ч.2 ст.369, ч.2
ст.372 ЦК України, ст..2 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
ст..ст.10. 15, 27, 57-60, 62, 209-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш
И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
Ленінський районний відділ в
м.Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
визнання втратившим право
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зняття з реєстраційного
обліку-відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визначення
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.Г.Остапенко