У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ступак О.В.,

суддів Амеліна
В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
відкритого акціонерного товариства
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат», відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Комсомольську
Полтавської області про зобов'язання
вчинити дії, за касаційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Комсомольську
Полтавської області на рішення
Комсомольського міського суду
Полтавської області від 20 квітня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 18 вересня 2012
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, із урахуванням
уточнених позовних вимог просив
визнати протиправним акт відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Комсомольську
№ 16 від 12 вересня 2011 року; зобов'язати
відкрите акціонерне товариство
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат» видати довідку про середню
заробітну плату для розрахунку
страхових виплат, виходячи із
нарахованого доходу за липень 2008 року у
розмірі 3 878 грн, серпень 2008 року - 250 грн,
листопада 2008 року - 955 грн 78 коп., та
грудень 2008 року - 1471 грн; встановити
щомісячну допомогу з урахуванням
фактично отриманого доходу у розмірі 6
554 грн; перерахувати та виплатити
різницю у розмірі щомісячної допомоги
за серпень-жовтень 2011 року, виходячи із
розміру встановленої щомісячної
допомоги.

Свої вимоги мотивував
тим, що у 2011 році йому було встановлено
стійку втрату працездатності у зв'язку
із професійним захворюванням,
отриманим за період роботи у 1976-2008
роках на посаді машиніста
теплоелектровоза у відкритому
акціонерному товаристві «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат». На
підставі довідки підприємства про
середню заробітну плату для розрахунку
страхових виплат відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань у м. Комсомольську
Полтавської області йому встановлено
виплату щомісячного відшкодування у
розмірі 770 грн. Проте у наданій
підприємством довідці про середню
заробітну плату (для розрахунку
страхових виплат) не повністю
враховано отриманий ним дохід, що
призвело до неправильного розрахунку
розміру виплати щомісячного
відшкодування шкоди.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 20 квітня
2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 18 вересня 2012 року, позов задоволено
частково. Зобов'язано відкрите
акціонерне товариство «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат»
видати ОСОБА_3 довідку про середню
заробітну плату для розрахунку
страхових виплат із включенням до
довідки нарахованих за розрахунковий
період з липня до грудня 2008 року виплат
незалежно від терміну їх фактичної
виплати. Зобов'язано відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Комсомольську
призначити ОСОБА_3 щомісячну допомогу з
урахуванням середньої заробітної
плати, обчисленої з фактично
отриманого доходу за розрахунковий
період з липня до грудня 2008 року. В
іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Комсомольську
просить скасувати судові рішення у
справі, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до
висновку спеціалізованої
фтизіопульмонологічної МСЕК від 9
серпня 2011 року ОСОБА_3 встановлено 50 %
втрати працездатності та 3 групу
інвалідності у зв'язку із професійним
захворюванням.

Згідно із наданою відкритим
акціонерним товариством «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат»
довідкою середній заробіток позивача
за розрахунковий період з 1 липня 2008
року по 31 грудня 2008 року включно (6
місяців перед переходом ОСОБА_3 на іншу
роботу) становив 955 грн 78 коп.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що відкрите акціонерне
товариство «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат» не
врахувало вимоги Порядку обчислення
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 100 від 8 лютого 1995 року та не включило
у довідку про середню заробітну плату
позивача для розрахунку страхових
виплат нараховані відпускні за липень
2008 року у розмірі 3 878 грн 10 коп., за
серпень 2008 року - 250 грн 20 коп., та
виплати у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю за грудень 2008 року -
1471 грн, які було нараховано та
виплачено позивачу у січні 2009 року.

Такі висновки судів відповідають
установленим обставинам у справі та
вимогам матеріального права.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» сума щомісячної
страхової виплати встановлюється
відповідно до ступеня втрати
професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.
Сума щомісячної страхової виплати не
повинна перевищувати
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Згідно із п. 1 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1266 від 26 вересня 2001
року (далі - Порядок), цей Порядок
визначає правила обчислення середньої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням на випадок
безробіття, у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням
і від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності у
разі настання страхового випадку, а
також оплати перших п'яти днів
тимчасової непрацездатності за
рахунок коштів підприємства, установи,
організації чи фізичної особи, яка
використовує працю найманих
працівників.

Відповідно до п. 4 Порядку,
розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення) для
застрахованих осіб (включаючи осіб, які
працюють неповний робочий день
(робочий тиждень) та добровільно
застрахованих осіб), є останні шість
календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок.

Як убачається із матеріалів справи,
ОСОБА_3 працював машиністом
електровозу із вивезення гірничої маси
в кар'єрі залізничного цеху відкритого
акціонерного товариства «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат» до 14
січня 2009 року, коли його було
переведено на посаду слюсаря -
ремонтника 4 розряду залізничного цеху
відкритого акціонерного товариства
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат».

Згідно із наданою відкритим
акціонерним товариством «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат»
довідкою середній заробіток позивача
за 6 місяців роботи, обчислений за
розрахунковий період з 1 липня 2008 року
по 31 грудня 2008 року включно, що
передували місяцю перед переходом
ОСОБА_3 на іншу роботу, становив 955 грн 78
коп. за 45 робочих днів.

Відповідно до п. 7 Порядку середня
заробітна плата (грошове забезпечення)
застрахованої особи обчислюється
виходячи з нарахованої заробітної
плати за видами виплат, що включають
основну та додаткову заробітну плату,
інші заохочувальні та компенсаційні
виплати (у тому числі в натуральній
формі), які визначаються згідно з
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України "Про оплату праці" (грошового
забезпечення, розмір якого
визначається згідно з
нормативно-правовими актами, що
регулюють порядок та умови його
виплати), та підлягають обкладанню
податком з доходів фізичних осіб, не
враховуючи передбачені
законодавством пільги щодо сплати
зазначеного податку чи суми, на які цей
дохід зменшується, з яких сплачувалися
страхові внески до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як убачається із повідомлення
відкритого акціонерного товариства
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат» від 11 жовтня 2011 року у липні,
серпні, вересні, жовтні, грудні 2008 року
в особових рахунках позивача відсутні
суми нарахування заробітної плати,
оскільки нарахування було проведено у
червні 2008 року (відпускні) та листопаді
2008 року (відпускні за час тимчасової
непрацездатності та оплата лікарняних
листів) (а.с. 7-8 ).

Вирішуючи питання про розмір доходу
позивача, отриманого ним протягом
розрахункового періоду, суди виходили
із того, що при фактично отриманому
позивачем доході за 45 робочих днів у
розмірі 6 554 грн, до розрахунку був
включений лише дохід за листопад у
розмірі 955 грн 78 коп., що обмежує право
ОСОБА_3 на отримання соціальної
допомоги.

Суди дійшли обґрунтованого висновку
про те, що в довідку про середню
заробітну плату для розрахунку
страхових виплат мають включатися
нараховані за розрахунковий період, а
не в розрахунковому періоді виплати,
незалежно від строку їх фактичної
виплати.

Водночас, колегія суддів зазначає, що
до спірних правовідносин не підлягає
застосуванню постанова Кабінету
Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995
року, проте посилання на неї не впливає
на висновки суду про задоволення
позову.

З огляду на викладене, ухвалені судові
рішення відповідають обставинам
справи, нормам матеріального та
процесуального права, підстав для їх
скасування не встановлено, тому
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду необхідно
залишити без змін відповідно до ст. 337
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Комсомольську
Полтавської області відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 20 квітня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 18 вересня 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.В. Ступак

Судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

А.С. Олійник