РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Бондаренка Ю.О.,

суддів Павліченко С.В., Собослой Г.Г.

при секретарі Чейпеш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2013 року,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство Універсал Банк, звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 18 грудня 2007 року між ВАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_1 укладено договір про видачу та використання кредитних карток №VG 1383, згідно якого банк надав останньому кредит у сумі 100000 грн. під 22,15% річних за користування кредитом, а останній в свою чергу зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку встановленому кредитним договором. В порушення умов договору, ОСОБА_1 свої зобов'язання перед банком не виконав, протягом тривалого часу не сплачував чергові платежі за кредитом в результаті чого, станом на 15 листопада 2012 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед банком складає 155393,56 грн., яку просить стягнути на користь банку.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2013 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за договором про видачу та використання кредитних карток №VG 1383 від 18 грудня 2007 року у сумі 155 393 грн. 56 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протягом тривалого часу не виконував умов договору та не сплачував чергові платежі за кредитом в результаті чого виникла заборгованість за користування кредитними коштами, яка згідно розрахунку становить 155393, 56 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, як таке що ухвалене з порушенням норм процесуального права та не повним з'ясуванням обставин справи. Апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу пояснивши, що з 1997 року він проживає за іншою адресою, про що повідомляв банк .

Представник ПАТ "Універсал Банк" заперечив щодо задоволення скарги пояснивши, що всі платежі здійснені відповідачем враховані в розрахунку. Щодо підняття відсоткової ставки то ОСОБА_1 був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Незаконність оскаржуваного рішення апелянт вбачає в тому, що суд першої інстанції ухвалив рішення про час та місце розгляду якого, він не був повідомлений належним чином на підставі розрахунку заборгованості який вважає необґрунтованим без врахування здійснених ним платежів протягом 2008-20010 років. Також апелянт вказує на безпідставне підняття банком відсоткової ставки до 30 % про що він не був повідомлений.

Заслухавши доводи сторін , дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 18 грудня 2007 року між ВАТ "УніверсалБанк" та ОСОБА_1 укладено договір про видачу та використання кредитних карток № VG1383 від 18 грудня 2007 року, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 100 000 грн., шляхом відкриття карткового рахунку, зі сплатою 22,15% річних за його користування (а.с.4-15, 23-25).

Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст.. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

ОСОБА_1, в порушення умов вищевказаного Договору, свої зобов'язання перед банком не виконав, протягом тривалого часу не сплачував чергові платежі за кредитом в результаті чого виникла заборгованість за користування кредитними коштами.

Відповідно до розрахунків заборгованості, 05.06.2008 року банком було змінено відсоткову ставку до 30 % (а.с.27,131)

За умовами договору банк має право змінити відсоткову ставку (п.13.2), за умови повідомлення клієнта у письмовій формі, яка буде дійсною через 7 днів після повідомлення (п.13.3). З виписки банку, направленої на адресу ОСОБА_1, датованої 31.05.2008 року, вбачається що банк підняв відсоткову ставку до 30 % (а.с.136).

З укладеного договору слідує , що відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14), зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, пр.Свободи 5/16 (а.с.21, 23), а виписка банку, про зміну відсоткової ставки, адресована в м. Берегово вул. Барток Бейло,14 (а.с.136). Докази про отримання відповідачем виписки у справі відсутні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

За таких обставин позивачем не доведено факт повідомлення відповідача про збільшення відсоткової ставки до 30 % річних, в зв'язку з чим заборгованість слід було вираховувати виходячи з 22,15%.

Наведене не враховано судом першої інстанції.

В частині тверджень апелянта про невірність розрахунку заборгованості, в зв'язку з неврахуванням платежів, зазначені в копіях квитанцій доданих до апеляційної скарги (а.с.61-79), то дане твердження не відповідає дійсності, так як вказані в квитанції суми відображені в розрахунку заборгованості.

Виходячи відсоткової ставки в розмірі 22.15 % річних, за період по 15 листопада 2012 року заборгованість ОСОБА_1 склала 141148,32 грн. (а.с.132-134), яка підлягає до стягнення.

З врахуванням викраденого, суд першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, тому в силу ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до вимог ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.88, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Берегівського районного суд Закарпатської області від 04 березня 2013 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ Універсал Банк заборгованість за договором №VG 1383 від 18 грудня 2007 року у розмірі 141148,33 гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ Універсал Банк 1411,48 гривень сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: