провадження 2/201/3281/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року
Жовтневий районний
суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» до товариства з обмеженою
відповідальністю «Еніос» і ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором і судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 25
вересня 2013 року звернулося до суду з
позовом до відповідачів ТОВ «Еніос» і
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором і судових витрат,
позовні вимоги не уточнювалися.
Позивач в своєму позові посилається на
те, що 26 серпня і 05 вересня 2011 року між
ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та
відповідачем ТОВ «Еніос» було укладено
два кредитних договори і встановлено
відсотки за користуванням цими
кредитами, кредитні кошти відповідачу
було надано (не відновлювальна
кредитна лінія, договори почали
виконуватися. ОСОБА_2 уклав два
договори поруки і зобов'язався
погашати борг кредитонабувача. Але в
порушення умов цих договорів і закону
відповідач перестав погашати тіло
кредиту, виплачувати відсотки по
договору, утворилася заборгованість, в
добровільному порядку погашення
заборгованості не відбулося. Вважають
вказане незаконним і просили стягнути
солідарно з відповідачів на користь
позивача заборгованість по кредитним
договорам з урахуванням штрафних
санкцій та витрат на судовий збір,
задовольнивши позов у повному обсязі.

Відповідачі ТОВ «Еніос» і ОСОБА_2
в судове засідання не з'явилися, про
день та час розгляду справи
повідомлялися належним чином, про
причини неявки суду не повідомили,
позовні вимоги фактично визнали,
дійсно ними було укладено договори
кредитів і поруки, гроші отримані і
використані, зараз мається
заборгованість, намагалися укласти з
позивачем договір реструктуризації,
але зараз мають тяжке фінансове
становище і просили це врахувати при
винесенні рішення суду. Суд вважає
можливим розгляд справи без вказаних
відповідачів згідно ст. 169 ЦПК України.

З'ясувавши позицію сторін,
оцінивши надані і добуті докази,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими і
підлягаючими задоволенню в повному
обсязі.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

В судовому засіданні встановлено,
що відповідно до укладеного між ПАТ
«Банк Кредит Дніпро» та відповідачем
ТОВ «Еніос» кредитного договору №
260811-КЛН від 26 серпня 2011 року цей
відповідач отримав у позивача кредитні
кошти у розмірі 811200 грн. для своїх
потреб (не відновлювальна кредитна
лінія) - придбання
сільськогосподарської техніки зі
сплатою відсотків за користування
кредитом 18.00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення кредиту 25 серпня
2012 року. На забезпечення вказаного
кредитного договору з відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір поруки,
згідно умов якого цей відповідач взяв
на себе зобов'язання відповідати по
кредитним зобов'язанням ТОВ «Еніос» (у
вказаних в договорі межах) та разом з
ним нести солідарну відповідальність
перед відповідачем - банком - у повному
обсязі цих зобов'язань, включаючи
сплату основного боргу за кредитним
договором, нарахованих відсотків за
користування кредитом та неустойки
(штрафу, пені). Банк виконав умови
кредитного договору та на підставі
заяви відповідача надав йому кредитні
кошти у розмірі 811200 грн., що
підтверджується меморіальним ордером
і не заперечується сторонами.

Відповідно до укладеного між ПАТ
«Банк Кредит Дніпро» та відповідачем
ТОВ «Еніос» кредитного договору №
050911-КЛВ від 05 вересня 2011 року цей
відповідач отримав у позивача кредитні
кошти у розмірі 2200000 грн. для своїх
потреб (відновлювальна кредитна лінія)
- поповнення обігових коштів зі сплатою
відсотків за користування кредитом 18.00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення кредиту 04 вересня 2012 року.
На забезпечення вказаного кредитного
договору з відповідачем ОСОБА_2 було
укладено договір поруки, згідно умов
якого цей відповідач взяв на себе
зобов'язання відповідати по кредитним
зобов'язанням ТОВ «Еніос» (у вказаних в
договорі межах) та разом з ним нести
солідарну відповідальність перед
відповідачем - банком - у повному обсязі
цих зобов'язань, включаючи сплату
основного боргу за кредитним
договором, нарахованих відсотків за
користування кредитом та неустойки
(штрафу, пені). Банк виконав умови
кредитного договору та на підставі
заяви відповідача надав йому кредитні
кошти у розмірі 2200000 грн., що
підтверджується меморіальним ордером
і не заперечується сторонами.

Сторонами укладалися додаткові
угоди, графіки погашення кредитів,
тощо.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок , а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту (ст. 527
Цивільного кодексу України). Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України). Якщо кожна із сторін у
зобов'язанні має одночасно і права і
обов'язки, вона вважається боржником у
тому, що вона зобов'язана вчинити на
користь другої сторони, і одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного
кодексу України). Позичальник
зобов'язується повернути (погасити)
кредитодавцеві кредит, сплатити
проценти згідно умов договору.

Відповідно до умов договорів
відповідач зобов'язаний повернути
кредити позивачу у відповідності до
графіків, що наведених у додатках до
цих договорів, які є їх невід'ємною
частиною. В разі порушення
позичальником обов'язку повернути
кредитодавцеві кредиту відповідності
до умов цих договорів, позичальник
зобов'язаний сплатити кредитодавцеві
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період
прострочення сплати, від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. У випадку
прострочення повернення сум наданого
кредиту (в тому числі часткового
повернення), та прострочення сплати
процентів за користування кредитом
відповідно до цього договору,
позичальник сплачує кредитодавцю
штраф незалежно від строку
прострочення. Штраф сплачується в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ на день
сплати/стягнення.

Позивач, кредитодавець, відповідно до
умов договорів відправив на ім'я
відповідача, позичальника, претензію
про припинення своїх обов'язків через
невиконання відповідачем умов
договорів. Претензія відповідачем була
отримана.

В порушення зазначених норм
закону та умов укладених кредитних
договорів відповідач свої зобов'язання
за вказаними договорами належним чином
не виконав, перестав своєчасно
погашати тіло кредиту, сплачувати
відсотки по кредиту, утворилася
заборгованість. В добровільному
порядку питання не вирішене і позивач
вимушений був звертатися з позовом до
суду.

Суд вважає позовну заяву підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право
на захист цивільних прав та інтересів:
« 1. Кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або
оспорювання…». Стаття 16 ЦК України
передбачає, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050
ЦК України наслідками порушення
відповідачем зобов'язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення суми кредиту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки, зміна умов зобов'язання
тощо. Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що просрочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав йог у строк,
встановлений договором або законом.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
відповідачами своїх зобов'язань по
кредитним договорам мається
заборгованість. На вимогу позивача
погасити вказану заборгованість в
добровільному порядку, відповідачі
відповіли відмовою.

Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на якi
вона посилається як на пiдставу своїх
вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної
статтi передбачено, що доказуванню
пiдлягають обставини, якi мають
значення для ухвалення рiшення у справi
i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi
беруть участь у справi, виникає спiр.

Тобто, відповідачі ТОВ «Еніос» і ОСОБА_2
повинні довести, що їх дiями не було
порушено їх права або права позивача.
Однак, жодних доказiв відповідачами до
суду не надано.

Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Позивач заперечує будь-якi
(крім договірних) домовленості i
зобов'язання стосовно вiдповiдачів
відносно кредитів, предмета спору, а
вiдповiдачі не довели незаконність дій
позивача. Твердження вiдповiдачів про
наявнiсть будь-яких iнших зобов'язань
стосовно позовних вимог - є
припущенням.

Щодо валюти виконання зобов'язання та
ціни позову, то це обґрунтовується
наступним. У відповідності до ч. 1 ст. 533
ЦК України - «Грошове зобов'язання має
бути виконане у гривнях». Але з цього
правила є винятки і випадок із
стягнення сум до них і відноситься. В
підтвердження вищевикладеного слід
зазначити, що винятки допускає сам
Цивільний кодекс України. Так ч. З ст. 533
Цивільного кодексу України визначено,
що «використання іноземної валюти, а
також платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом». Згідно з
п. 1.6. Положення про порядок здійснення
банками України вкладних (депозитних)
операцій з фізичними та юридичними
особами, затвердженого постановою № 516
Правління Національного банку України
від 03 грудня 2003 року - «Банк сплачує
вкладнику суму вкладу (депозиту) в
нараховує за ним проценти: у валюті
вкладу (депозиту), якщо грошові кошти
надійшли на вкладний (депозитний)
рахунок в іноземній валюті, або на
умовах та в порядку, передбачених
договором, відповідно до заяви
вкладника - в іншій іноземній чи в
національній валюті». В даному випадку
грошові кошти надані в гривнях, що
підтверджується умовами договору та
відповідними квитанціями про сплату.
Відповідно позивач вимагає стягнути
заборгованість у тій валюті, в якій
відповідач повинен був виконати
зобов'язання, а саме - у національній
валюті.

Суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, виходячи з того, що
позивач та банк всі передбачені
договором сторін умови виконав в
повному обсязі, відповідач укладав
договори та приймав кошти і
зобов'язувався його виконати у
відповідності до норм чинного
законодавства, тому відповідач мав
можливість виконати умови договорів і
повернути кредити позивачу, але без
поважних причин цього не зробив.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування.

При таких обставинах суд вважає
доведеними обставини позову, а тому
можливим їх задоволення.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Згідно до ст. 19 Конституції України
ніхто не може бути примушений робити
те, що не передбачено законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позов підлягає задоволенню
повністю.

Отже неправомірними діями
відповідачів, пов'язаними з
невиконанням умов договорів, позивачу
було завдано майнової шкоди, які
знаходяться в безпосередньому
причинному зв'язку з вказаними діями
відповідачів.

Не може суд прийняти до уваги можливе
часткове заперечення відповідачів
проти позову, оскільки вони
спростовуються вищенаведеним та ні чим
об'єктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає
можливим позовну заяву задовольнити і
стягнути солідарно з ТОВ «Еніос» і
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Кредт
Дніпро»: загальний борг за договором №
260811-КЛН від 26 серпня 2011 року в сумі 149755
грн. 81 коп., з яких: сума заборгованості
за наданим кредитом - 122377 грн. 61 коп.,
сума відсотків за користування
кредитом - 7528 грн. 66 коп., сума пені за
несвоєчасне погашення кредиту - 17384 грн.
47 коп., сума пені за не сплату відсотків
за користування кредитом - 1085 грн. 73
коп., сума інфляційної заборгованості
за кредитом - 1299 грн. 59 коп. і сума
інфляційної заборгованості за
відсотками за користування кредитом - 79
грн. 75 коп., загальний борг за договором
№ 050911-КЛВ від 05 вересня 2011 року в сумі
2917821 грн. 44 коп. з яких: сума
заборгованості за наданим кредитом -
2200000 грн., сума відсотків за
користування кредитом - 526610 грн. 78 коп.,
сума пені за несвоєчасне погашення
кредиту - 160871 грн. 23 коп., сума пені за не
сплату відсотків за користування
кредитом - 27447 грн. 92 коп., сума
інфляційної заборгованості за
кредитом - 2200 грн. 59 коп. і сума
інфляційної заборгованості за
відсотками за користування кредитом -
691 грн. 51 коп., всього за двома цими
договорами - 3067577 грн. 25 коп. та витрати
на судовий збір в сумі 3441 грн., а всього
3071018 грн. 25 коп..

Таким чином позовні вимоги про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами та витрат
знайшли своє підтвердження в ході
судового засідання, ґрунтуються на
законі і підлягають задоволенню в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 8, 19, 33, 55, 124 Конституції України, ст.
ст. 15, 16, 95, 509, 510, 512, 514-519, 526, 527, 530, 532, 533, 534,
536, 545, 546, 549, 550, 551, 610, 611, 612, 629, 1048-1050, 1054, 1055
ЦК України, ст. ст. 92, 95 Закону України
«Про банки та банківську діяльність»,
ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути солідарно з товариства з
обмеженою відповідальністю «Еніос» і
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредт
Дніпро»: загальний борг за договором №
260811-КЛН від 26 серпня 2011 року в сумі 149755
грн. 81 коп., з яких: сума заборгованості
за наданим кредитом - 122377 грн. 61 коп.,
сума відсотків за користування
кредитом - 7528 грн. 66 коп., сума пені за
несвоєчасне погашення кредиту - 17384 грн.
47 коп., сума пені за не сплату відсотків
за користування кредитом - 1085 грн. 73
коп., сума інфляційної заборгованості
за кредитом - 1299 грн. 59 коп. і сума
інфляційної заборгованості за
відсотками за користування кредитом - 79
грн. 75 коп., загальний борг за договором
№ 050911-КЛВ від 05 вересня 2011 року в сумі
2917821 грн. 44 коп. з яких: сума
заборгованості за наданим кредитом -
2200000 грн., сума відсотків за
користування кредитом - 526610 грн. 78 коп.,
сума пені за несвоєчасне погашення
кредиту - 160871 грн. 23 коп., сума пені за не
сплату відсотків за користування
кредитом - 27447 грн. 92 коп., сума
інфляційної заборгованості за
кредитом - 2200 грн. 59 коп. і сума
інфляційної заборгованості за
відсотками за користування кредитом -
691 грн. 51 коп., всього за двома цими
договорами - 3067577 грн. 25 коп. та витрати
на судовий збір в сумі 3441 грн., а всього
3071018 грн. 25 коп..

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -