Справа № 2/752/1217/2013 № апеляційного
суді першої інстанції: Пасинок
В.С.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2013 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача -
ОСОБА_4

представника відповідача -
Кубарєва Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 18 червня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Невірос»
про стягнення заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, моральної шкоди та
зобов'язання видати трудову книжку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Невірос» про
стягнення заробітної плати, середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
моральної шкоди та зобов'язання видати
трудову книжку.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
при звільненні відповідач не провів з
ним повного розрахунку та не видав
трудову книжку з відповідним записом
про звільнення з роботи за власним
бажанням відповідно до ст.38 КЗпП
України у зв'язку з чим він змушений
звернутися до суду.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 червня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
стягнення заробітної плати, середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
моральної шкоди та зобов'язання видати
трудову книжку - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі послався на
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник апеляційну скаргу
підтримали і просили її задовольнити.

Представник ТОВ «Невірос» проти
апеляційної скарги заперечувала і
просила рішення як законне і
обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 з 1 квітня
2004 року згідно наказу №10-к був
прийнятий на роботу в ТОВ «Невірос» на
посаду заступника директора з оплатою
праці згідно штатного розпису.

Звертаючись з позовом до суду, позивач,
стверджуючи про своє звільнення з
роботи 6 травня 2009 року, просив
стягнути з товариства невиплачену
заробітну плату в сумі 6377 грн.49 коп.,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні, та
зобов'язати товариство видати трудову
книжку із внесенням запису про
звільнення з роботи за власним
бажанням відповідно до ст.38 КЗпП
України.

Стаття 116 КЗпП України встановлює
строки розрахунку при звільненні
працівника, а статтею 117 КЗпП України
передбачена відповідальність власника
або уповноваженого ним органу за
затримку розрахунку при звільненні.

Обов'язок власника або уповноваженого
ним органу провести розрахунок з
працівником і видати йому трудову
книжку в день звільнення передбачений
ст.47 КЗпП України.

Таким чином, застосування положень
зазначених норм пов'язується із
звільненням працівника.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження розірвання трудового
договору з ініціативи працівника у
квітні-травні 2009 року матеріали справи
не містять.

Відсутність заяви ОСОБА_3 про
звільнення за власним бажанням,
відсутність наказу про звільнення,
нарахування товариством заробітної
плати позивачу протягом всього часу до
травня 2012 року та за відсутності даних
щодо вимоги позивача про розірвання
трудового договору у період, який
зазначений позивачем у позовній заяві,
позбавляє суд прийти до висновку, що
трудовий договір між сторонами був
припинений 6 травня 2009 року на підставі
ст.38 КЗпП України.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, зобов'язання видати
трудову книжку з записом про
звільнення ОСОБА_3 з посади з 6 травня 2009
року за власним бажанням.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
висновок суду про недоведеність
позивачем факту наявності
заборгованості по заробітній платі є
необґрунтованим .

Представником відповідача при дачі
пояснень як в суді першої інстанції,
так і в апеляційному суді не
заперечувалось, що заробітна плата
ОСОБА_3 не виплачувалася з січня 2009 року
і підприємство має з цього часу перед
працівником заборгованість, розмір
якої з урахуванням заявлених позивачем
позовних вимог, представником
відповідача не оспорюється.

Відповідно до ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

З урахуванням визнаних сторонами
обставин, колегія суддів вважає, що
вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ТОВ
«Невірос» нарахованої, але
невиплаченої заробітної плати за
період з січня 2009 року по квітень 2009
року і три дні травня 2009 року в
загальній сумі 6377 грн. 49 коп. підлягають
задоволенню, а рішення в частині
відмови у задоволенні таких вимог
скасуванню з ухваленням нового.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить
доводів щодо незаконності рішення суду
про відмову у відшкодування моральної
шкоди.

Враховуючи, що суд апеляційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що в цій частині
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції немає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.
ст. ст. ст. 218, 303, 307, 309, 312, 313-314, 316-317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 18 червня 2013 року - скасувати
в частині відмови у задоволенні вимог
про стягнення заробітної плати і
ухвалити в цій частині нове, яким
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Невірос» на користь
ОСОБА_3 заробітну плату в сумі 6377 грн. 49
коп. за вирахуванням податків та
обов»язкових платежів.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: