Єдиний унікальний номер 205/8196/13-ц
Провадження № 2/205/3702/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мовчан Д.В.,

при секретарі
Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз»
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування
заборгованості,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз»
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування
заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що між нею, ОСОБА_1, та
Публічним акціонерним товариством
«Дніпрогаз» (далі - Відповідач) було
укладено Договір про надання послуг
газопостачання від 01.02.2011 року за № 956920.
Згідно умов цього договору, відповідач
зобов'язується безперервно постачати
природній газ для побутового
використання, забезпечувати технічне
обслуговування газопроводу, газових
приборів, а споживач зобов'язаний
сплачувати надалі послуги з
газопостачання у відповідності з
умовами укладеного договору. Далі
позивач зазначає, що 05.03.2012 року
Ленінським районним судом м.
Дніпропетровська було видано судовий
наказ за № 2н/422/763/2012 року про стягнення
на користь ПАТ «Дніпрогаз» солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості
зі сплати за природній газ у розмірі 1 837
(одна тисяча вісімсот тридцять сім) грн.
23 коп. та судових витрат у розмірі 107(сто
сім) грн. 30 коп., а ухвалою від 19.07.2012
року за № 2с/422/40/12 року за заявою ОСОБА_1
було скасовано вищевказаний судовий
наказ. Однак, позивач вказує, що після
скасування судового наказу на її
адресу не припинили надходити
погрожуючі попередження про
припинення газопостачання, що призвело
до погіршення її здоров'я. З метою
уникнення непорозумінь, позивач
вказує, що вона 25.12.2012 року та 18.08.2013 року
у письмовій формі звернулась до
відповідача щодо уточнення наявності
заборгованості, де 30.07.2013 року за №
5996/7/6-3 отримала відповідь від ПАТ
«Дніпрогаз», в якій зазначалось, що
діючим законодавством України не
передбачено зобов'язання підприємства,
що здійснює постачання природного
газу, списувати заборгованість
споживача за отримані послуги у зв'язку
зі спливом позовної давності. У зв'язку
з тим, що підстави для списання
заборгованості на особистому рахунку
№ 956920, відкритому на ім'я ОСОБА_1 у ПАТ
«Дніпрогаз» відсутні, позивач
зазначає, що вона змушена звернутися до
суду із заявою про списання
заборгованості у розмірі 1 837 (одна
тисяча вісімсот тридцять сім) грн. 23
коп. із ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, як
нараховану з порушенням позовних
вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, в
обґрунтування своїх вимог, посилалася
на обставини що викладені у позовній
заяві, просила позов задовольнити в
повному обсязі, в судових дебатах
участі не приймала, надавши письмову
заяву з клопотанням про завершення
розгляду справи у її відсутність.

Представник Відповідача Публічного
акціонерного товариства «Дніпрогаз» у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, просив відмовити позивачу в
позові в повному обсязі, надавши
заперечення на позов (а.с.62-63), в судових
дебатах також участі не приймали,
надавши письмову заяву з клопотанням
про завершення розгляду справи у
відсутності їх представника.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилися, про день
та час слухання справи повідомлялися
належним чином, причини неявки суду не
повідомили, заяв чи клопотань до суду
не надходило.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, знаходить позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню з
огляду на нижчевикладене.

Так, судом встановлені наступні
обставини справи та визначені
відповідно до них виниклі
правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 зареєстровані та проживають у
квартирі АДРЕСА_1, та є споживачами
послуг з газопостачання, які надаються
на підставі Договору про надання
послуг з газопостачання від 01.02.2012 року,
укладеного між, ОСОБА_1, та Відкритим
акціонерного товариства «Дніпрогаз»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Дніпрогаз»)
(а.с. 41-43).

Опалювальна площа - 46,5 кв.м. Облік газу
здійснюється за відсутністю газового
лічильника.

Відповідно до п. 15 Договору про надання
послуг з газопостачання, ст. 68 ЖК
України, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», споживачі
повинні своєчасно та в повному розмірі
вносити плату за надані послуги з
газопостачання.

Безпосередньо відносини між
газопостачальними підприємствами,
газорозподільними підприємствами та
фізичними особами (населенням) -
споживачами газу регулюються
Правилами надання населенню послуг з
газопостачання (далі -Правил),
затверджених постановою КМУ № 2246 від
09.12.1999 року.

Відповідно до Правил послуги з
газопостачання надаються споживачеві
на підставі договору, що укладається
ним відповідно до типового договору,
затвердженого у встановленому порядку.
У разі зміни власника об'єкта споживача
укладається новий договір.

Відповідно до вимог п. 16 вказаного
договору про надання послуг з
газопостачання від 01.02.2012 року споживач
зобов'язаний здійснити розрахунок за
спожитий газ до 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Із матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що Ленінським районним
судом м. Дніпропетровська було видано
судовий наказ за № 2н/422/763/2012 року про
стягнення на користь ПАТ «Дніпрогаз»
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості зі сплати за природній
газ у розмірі 1 837 (одна тисяча вісімсот
тридцять сім) грн. 23 коп. та судових
витрат у розмірі 107(сто сім) грн. 30 коп.,

Ухвалою від 19.07.2012 року за № 2с/422/40/12
року за заявою ОСОБА_1 вищевказаний
судовий наказ було скасовано.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушників. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права.

Суд зауважує, що нарахування ПАТ
«Дніпрогаз» не встановлюють для
позивача будь-яких обов'язків, крім
доведення до його відома наявності
нарахованої заборгованості за послугу
і є різновидом претензії.

Застосування наслідків позовної
давності, на які посилається позивач у
своєму позові, не є видом захисту
порушеного права в розумінні норм ст. 16
ЦУ України.

Так застосування наслідків спливу
строку позовної давності може бути
лише підставою для відмови в
задоволенні майнових вимог позивача, у
випадку пред'явлення вимог ПАТ
«Дніпрогаз» про стягнення
заборгованості за постачання газу в
порядку позовного провадження, що
прямо випливає зі змісту 267 ЦК України.

Так, у відповідності до ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналогічне за своїм змістом
роз'яснення міститься у п.11 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18.12.09 року "Про судове рішення у
цивільній справі" відповідно до якого
суд, встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, у рішенні зазначає
про відмову в позові з цих підстав, якщо
про застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

При цьому, відмова у позові з мотивів
пропуску позовної давності можлива
лише за умови наявності у позивача
суб'єктивного права, про захист якого
він просить, факту його порушення
відповідачем та пропущення позивачем
позовної давності без поважних причин.

З наведеного вбачається, що самостійне
оспорювання нарахування
заборгованості зі сплати послуги з
газопостачання споживачем без
пред'явлення вимог ПАТ «Дніпрогаз» про
стягнення заборгованості за
постачання газу не передбачено чинним
законодавством, як спосіб захисту
порушеного права.

Заявлений позивачем позов фактично
носить характер заперечень проти
стягнення з них заборгованості з
постачання газу, але на теперішній час
відповідачем позов про стягнення з
позивачів заборгованості не заявлений,
тому даний позов не є належним способом
захисту своїх прав та інтересів,
встановленим ч. 2 ст. 16 ЦК України, у
зв'язку з чим в задоволенні позову слід
відмовити.

З приводу доводів позивача щодо
можливості ПАТ «Дніпрогаз», з огляду на
нараховану ним заборгованість,
обмежити газопостачання будинку
позивача, чим можуть бути спричинені
збитки та моральна шкода, суд зазначає,
що такі доводи мають характер
припущень. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60
ЦПК України доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

У випадку вчинення ПАТ «Дніпрогаз»
окремих дій, які, на думку позивача,
будуть порушувати його права, така
особа не позбавлена права звернутись
до суду із позовом до ПАТ «Дніпрогаз»
із приводу визнання конкретних
вчинених дій неправомірними, стягнення
завданих збитків та моральної шкоди.

Щодо розподілу судових витрат, суд
зазначає, що у зв'язку із відмовою в
задоволенні позову такі витрати у
вигляді судового збору слід віднести
на рахунок держави у відповідності до
вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 68 ЖК України, п.5 ч.3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», Правилами надання населенню
послуг з газопостачання, затверджених
постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року,
ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 130, 174, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
скасування заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд міста
Дніпропетровська шляхом подачі в
десяти денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення. Рішення
суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Д.В. Мовчан