Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/447/13-ц
Провадження № 2/553/433/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.12.2013м. м. Полтава

Ленінський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді Парахіної
Є.В.,

при секретарі Вишар М.В.,
Бутенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення розміру частки
та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визначення розміру часток
співвласників квартири АДРЕСА_1,
визнання права спільної часткової
власності на 1/3 частину квартири за
позивачем та на 2/3 частини квартири - за
відповідачкою.

В обґрунтування позовних вимог
позивач ОСОБА_1 посилається на те, що з
11.06.2003 року перебував з відповідачкою
ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який
розірваний за рішенням Апеляційного
суду Полтавської області від 14.11.2012
року. Під час шлюбу ними був виконаний
капітальний євроремонт та
реконструкція квартири АДРЕСА_1, яка на
підставі договору міни від 19.11.1998 року
належить відповідачу, у відповідності
до рішення Ленінської районної у м.
Полтаві ради № 269 від 19.07.2005 року,
внаслідок чого вартість квартири
істотно збільшилась та змінилась
житлова площа, а саме проведено: 1)
улаштування збільшення площі кімнати
за рахунок лоджії - виконано видалення
фрагмента стіни, кладка стіни
зовнішньої з цегли ординарної площею 3
кв.м з утепленням укладення
скловолокна та встановленням батареї
опалення, встановлення дерев'яної
двійної віконної рами з блоком 2,5м х 1,5м,
настелено підлогу з дощок 3 кв.м; 2)
улаштування балкону - проведено
утеплення шляхом кладки цегли та
укладення скловолокна 3 кв.м, настелено
підлогу з дощок 3 кв.м, встановлено
підлогу з дощок 3 кв.м, встановлено
дерев'яну двійну віконну раму з блоком
4,0м х 1,5м; 3) улаштування віконних та
дверних отворів - заповнення віконних
отворів готовими ординарними блоками з
дерева 2,5м х 1,5м в кількості 2 шт., 1,2м х
1,5м в кількості 1 шт. із дерева в стінах;
заповнення дверних отворів готовими
ординарними блоками із дерева площею
0,90м х 2,20м - 7 шт., 0,80м х 2,20м - 1 шт.; 4)
улаштування підлоги - встановлення
ламінату в кухні та коридорі 30 кв.м, 5)
улаштування стін та підлоги в кухні -
встановлення плитки на підлозі та
стінах 29 кв.м; 6) улаштування стін в
санвузлі та ванній - встановлення
плитки на підлозі та стінах 8 кв.м,
фарбування дорогими фарбами та плата
за роботу.

Враховуючи те, що розмір вкладу в
ремонт та реконструкцію квартири
АДРЕСА_1, зроблений позивачем,
становить 1/3 частину, а відповідача - 2/3,
просить визначити розмір часток між
позивачем та відповідачем і визнати
право спільної часткової власності, в
тому числі за ОСОБА_1 на 1/3 частину
квартири, за відповідачем ОСОБА_2 - на 2/3
частину.

В ході судового розгляду справи в
березні 2013 року позивач ОСОБА_1 надав
суду уточнену позовну заяву, в якій
фактично уточнив обґрунтування
позовних вимог, зазначивши, що
Апеляційний суд Полтавської області в
ухвалі від 14.11.2012 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя відмовив у
визнанні права спільної власності на
квартиру АДРЕСА_1 з посиланням на те, що
позивачем ОСОБА_1 не було заявлено
позовні вимоги про визначення розміру
часток у власності на вказане нерухоме
майно з підстав здійснення
реконструкції за час проживання в
шлюбі, що і стало приводом до звернення
до суду з даним позовом.

В грудні 2013 року після проведення
судової експертизи позивач ОСОБА_1
уточнив позовні вимоги, просив суд з
урахуванням розміру вкладу в ремонт та
реконструкцію квартири АДРЕСА_1,
зробленого позивачем в загальному
розмірі 68754,00 грн. виходячи з вартості
квартири в стані цін на час її
придбання 19.11.1998 року визначеної
судовим експертом в розмірі 278470,00 грн.,
просив суд визнати право спільної
часткової власності на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 та
визначити розмір часток позивача та
відповідача у праві спільної часткової
власності, в тому числі за ОСОБА_1 - 7/50
частину квартири, за відповідачем
ОСОБА_2 - 43/50 частину.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_3 позов
підтримали, просили задовольнити з
підстав, наведених в позовній заяві.

Крім того, позивач зазначив, що при
придбанні відповідачкою ОСОБА_2
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
міни ним було здійснено доплату в
розмірі 10 тисяч доларів США за рахунок
власних коштів, що також має бути
враховано при визначенні розміру його
частки в спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_4 в судовому засіданні
заперечували проти задоволення позову
ОСОБА_1, посилаючись на його
безпідставність та недоведеність,
оскільки при вирішенні судового спору
про поділ спільного майна подружжя
рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 14.11.2012 року
квартиру АДРЕСА_1 визнано особистою
власністю ОСОБА_2, а зважаючи на те, що
визначати частки можливо лише у майні,
яке належить особам на праві спільної
сумісної власності, відповідні позовні
вимоги безпідставні. Крім того,
позивачем не надано жодних доказів
того, що він здійснював будь-які
витрати, пов'язані з ремонтом та
реконструкцією цієї квартири, а надані
ним акти виконаних робіт та письмові
пояснення гр. ОСОБА_5 не можуть бути
визнані належними та допустимими
доказами на підтвердження факту
виконання в квартирі певних ремонтних
робіт та оплати їх вартості, ти паче, що
оформлені в квітні 2013 року, коли даний
спір перебував на розгляді в суді,
доводи ж позивача про те, що при
придбанні відповідачкою ОСОБА_2 цієї
квартири в 1998 року він сплатив власні
кошти в сумі 10 тисяч доларів США є явно
надуманими, оскільки ця квартира
придбана на підставі договору міни,
крім того, ці твердження жодними
доказами не підтверджуються.

Просили в задоволенні позову відмовити
в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін
та їх представників, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 19.11.1998 року
уклала договір міни, відповідно до
якого обміняла належну їй квартиру
АДРЕСА_2 на трьохкімнатну квартиру
АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9. Вказаний договір міни
зареєстрований на Товарній біржі
"Українська Біржа Нерухомості"
відповідно до протоколу біржових
торгів № 582 від 19.11.1998 року. Право
власності на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано в КП ПБТІ
"Інвентаризатор", що підтверджується
Витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно № 7793355 від 16.07.2005 року.

11.06.2003 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб
зі ОСОБА_1, про що Полтавським міським
відділом РАГС Полтавського обласного
управління юстиції зроблений актовий
запис за № 522, взяла прізвище чоловіка
ОСОБА_2

Після придбання квартири АДРЕСА_1 в 1998
році в ній зроблений ремонт та
перепланування.

Так, відповідно до витягу з рішення
виконкому Ленінської районної у м.
Полтаві ради № 269 від 19.07.2005 року
дозволено, враховуючи позитивний
висновок ДПІ "Міськбудпроект", згоду
ГЖЕД № 8, гр. ОСОБА_2 провести
перепланування належної їй квартири
АДРЕСА_1, а саме: збільшити площу
кімнати 5 за рахунок лоджії шляхом
демонтування столярних виробів та
підвіконної частини панельної стіни
без зміни розмірів отвору по ширині та
висоті; при цьому необхідно виконати
відповідне утеплення зовнішніх стін
лоджії з корегуванням системи опалення
квартири; після завершення робіт з
перепланування зареєструвати зміни в
КП "Інвентаризатор".

Згідно з технічним паспортом,
виготовленим ПП ПБТІ "Інвентаризатор"
станом на 02.08.2005 року, квартира АДРЕСА_1
після проведеного перепланування
складається з наступних приміщень: 1-а
кімната (4) площею 17,1 кв.м, 2-а кімната (5)
площею 10,1 кв.м, 3-я кімната (8) площею 12,6
кв.м, коридор (1) площею 8,4 кв.м, кухня (3)
площею 9,2 кв.м, ванна (6) площею 2,6 кв.м,
вбиральня (7) площею 1 кв.м, шафа (9) площею
0,3 кв.м.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про
визнання квартири АДРЕСА_1 спільною
частковою власністю сторін по справі
та визначення частки позивача у
спільній частковій власності, позивач
ОСОБА_1 посилається на те, що під час
їхнього з відповідачем шлюбу вартість
квартири істотно збільшилась за
рахунок проведеного в ній ремонту та
перепланування за рахунок внесення
позивачем у виконання цих робіт
(придбання будматеріалів та оплата
роботи відповідних фахівців) власні
кошти.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено в ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищенаведеного, судом
розглянуто справу в межах позовних
вимог та за наявними в ній доказами, які
надані сторонами.

Згідно ст. 62 СК України, якщо майно
дружини, чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя

Так, позивач ОСОБА_1 зазначив в позовній
заяві та підтвердив в судовому
засіданні, що в період шлюбу зі ОСОБА_2
та на підставі рішення виконкому
Ленінської районної у м. Полтаві ради
від 11.06.2005 року сторонами здійснено
капітальний ремонт та реконструкцію
квартири АДРЕСА_1, в тому числі
проведено: 1) улаштування збільшення
площі кімнати за рахунок лоджії -
виконано видалення фрагмента стіни,
кладка стіни зовнішньої з цегли
ординарної площею 3 кв.м з утепленням
укладення скловолокна та
встановленням батареї опалення,
встановлення дерев'яної двійної
віконної рами з блоком 2,5м х 1,5м,
настелено підлогу з дощок 3 кв.м; 2)
улаштування балкону - проведено
утеплення шляхом кладки цегли та
укладення скловолокна 3 кв.м, настелено
підлогу з дощок 3 кв.м, встановлено
підлогу з дощок 3 кв.м, встановлено
дерев'яну двійну віконну раму з блоком
4,0м х 1,5м; 3) улаштування віконних та
дверних отворів - заповнення віконних
отворів готовими ординарними блоками з
дерева 2,5м х 1,5м в кількості 2 шт., 1,2м х
1,5м в кількості 1 шт. із дерева в стінах;
заповнення дверних отворів готовими
ординарними блоками із дерева площею
0,90м х 2,20м - 7 шт., 0,80м х 2,20м - 1 шт.; 4)
улаштування підлоги - встановлення
ламінату в кухні та коридорі 30 кв.м, 5)
улаштування стін та підлоги в кухні -
встановлення плитки на підлозі та
стінах 29 кв.м; 6) улаштування стін в
санвузлі та ванній - встановлення
плитки на підлозі та стінах 8 кв.м,
фарбування дорогими фарбами та плата
за роботу.

На підтвердження факту понесення
витрат на вищевказані роботи позивач
ОСОБА_1 надав суду ксерокопію розписки
від 11.04.2013 року гр. ОСОБА_5 про отримання
грошових коштів від ОСОБА_1 в сумі 45000
грн. за виконані ним роботи та послуги
за замовленням ОСОБА_1 із організації
робіт, закупівлі матеріалів та
виконання капітального євроремонту
трьохкімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_1, в різні періоди часу з 1999 року,
що включає улаштування збільшення
площі кімнати за рахунок лоджії,
виготовлення та встановлення
дерев'яної двійної віконної рами з
блоком 2,5м х 1,5м, настелення підлоги з
дощок площею. 5 кв.м, виготовлення та
улаштування віконних та дверних
отворів, що включає заповнення
віконних отворів готовими ординарними
блоками 2,5м х 1,5м - 2 шт., 1,2м х 1,5м - 1 шт. із
дерева в стінах, заповнення дверних
отворів готовими ординарними блоками
із дерева площею 0,90м х 2,20м - 4 шт., 0,80м х
2,20м - 3 шт., двостворчаті двері 2,0мх2,2м - 1
шт., улаштування підлоги, що включає
встановлення ламінату в кімнаті та
коридорі - 30 кв.м; на замовлення та за
кошти ОСОБА_1 куплені і використані
матеріали: висушене дерево, скло
(нарізання та встановлення), віконна та
дверна фурнітура, вологостійка фарба,
вологостійкий лак, оліфа, силікон,
шурупи, будівельна піна.

Крім того, позивачем як доказ факту
виконання вищевказаних робіт надано
суду копію Акту виконаних робіт від
22.04.2013 року, складеного ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, підписаний вказаними особами
22.04.2013 року, в якому зауважено, що роботи
виконувались в різні періоди часу з 1999
року, грошові кошти виконавцем
отримано, а замовником прийнято роботи
і послуги та оплачено грошові кошти в
2004 та 2005 роках всього в сумі 45000 грн.

На підтвердження достовірності
обставин, викладених в розписці та акті
виконаних робіт, позивачем надано суду
заяву від імені ОСОБА_5, підпис якого
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу 22.04.2013 року.

Поряд з вищенаведеним, позивачем
надано суду розписку гр. ОСОБА_10 від
09.08.2005 року про отримання грошових
коштів в сумі 2000 грн. від ОСОБА_1 за
виконані роботи в 2003 та 2004 роках, а саме:
заміна чавунних батарей - 4 шт., заміна
оцинкованими трубами та підведення
води, заміна рамки в санвузлі та ванній
кімнаті, заміна труб в кухні та
підведення опалення, виведення та
встановлення батареї опалення на
лоджії. На замовлення та за кошти
ОСОБА_1 куплені та використані
матеріали: труби оцинковані металеві,
чугунці радіатори, змішувачі води,
ванна стальна, умивальник фаянсовий,
мийка кухонна нержавіюча, унітаз з
бочком (ком пакт) фаянсовий. Вартість
робіт з матеріалами становить 5 тисяч
грн., отримані особисто від ОСОБА_1

На підтвердження факту виконання
вищевказаних робіт суду надано Акт
виконаних робіт від 24.04.2013 року,
складений та підписаний ОСОБА_10 як
виконавцем та ОСОБА_1 як замовником,
згідно з яким роботи і послуги
виконувались в різні періоди часу та
різні роки з 2003 року, грошові кошти
виконавцем отримано, а замовником
прийнято роботи і послуги та оплачено
грошові кошти в 2003 та 2004 роках всього в
сумі 5000 грн., що засвідчено розпискою.

Крім того, позивачем в судовому
засіданні заявлено, що ним було
сплачено кошти в сумі 10000 доларів США
при придбанні відповідачкою ОСОБА_2 в
1998 році квартири АДРЕСА_1.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 та його
представника по справі була призначена
судова будівельно-технічна експертиза
та згідно з висновком № 789/790 від 30.10.2013
року, виконаним експертом Полтавського
відділення Харківського НДІ судових
експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса,
встановлено, що ринкова вартість
квартири АДРЕСА_1 на час проведення
експертизи в стані на час її придбання
19.11.1998 року може складати 278470,00 грн., в
стані на момент проведення натурного
обстеження 30.09.2013 року в цінах на 30.102013
року складає 315760,00 грн. Вартість
ремонтних робіт, виконаних в квартирі
АДРЕСА_1, відповідно до переліку,
наведеного в позовній заяві ОСОБА_1 від
08.02.2013 року, уточненій позовній заяві,
акті виконаних робіт б/н від 22.04.2013 року,
акті виконаних робіт б/н від 24.04.2013 року,
які підлягають
натурно-інструментальному обстеженню,
складає 68754,00 грн. Розмір ідеальної
частки позивача ОСОБА_1 в нерухомому
майні за адресою: АДРЕСА_1, пропорційно
розміру коштів, витрачених ним при
здійсненні капітального ремонту та
реконструкції, а також з урахуванням
здійснення доплати особистих ошктів в
розмірі 50 тисяч грн.. при придбанні
ОСОБА_2 квартири 19.11.1998 року на підставі
договору міни складає 9/25.

Зі змісту Висновку судової
будівельно-технічної експертизи
вбачається, що при вирішенні питання
щодо вартості ремонтних робіт,
виконаних в квартирі АДРЕСА_1, судовий
експерт за основу взяв обсяг та
вартість робіт, визначений самим
позивачем в позовній заяві, а також
дані, що містяться в наданих ним актах
виконаних робіт, а при визначенні його
частки в квартирі, виходив з того, що
ремонтні роботи виконано й кошти за
роботу оплачено позивачем за рахунок
особистих коштів, крім того, сплачено
особисті кошти в сумі 50 тисяч грн.. (що
еквівалентно 10000 доларам США) в 1998 року
при придбанні відповідачкою спірного
нерухомого майна.

Згідно Висновку експертного
будівельно-технічного дослідження №
1292 від 23.12.2013 року, виконаного
експертом Полтавського відділення
Харківського НДІ судових експертиз ім.
засл. проф. М.С.Бокаріуса за замовленням
позивача, ідеальна частка ОСОБА_1 в
нерухомому майні за адресою: АДРЕСА_1,
виходячи з вартості квартири в сумі 237462
грн. та 1/2 частини від вартості
проведеного ремонту в сумі 68754 грн.,
складає 7/50; ідеальна частка ОСОБА_2 в
нерухомому майні за адресою: АДРЕСА_1,
виходячи з вартості квартири в сумі 237462
грн. та 1/2 частини від вартості
проведеного ремонту в сумі 68754 грн.,
складає 43/50

При цьому, не викликає сумніву той факт,
що при обґрунтуванні своїх висновків
та обчисленні розміру часток в
спільній власності на кватиру за
адресою: АДРЕСА_1, судовий експерт брав
за основу дані, встановлені у Висновку
будівельно-технічної експертизи № 789/790
від 30.10.2013 року.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд
враховує той факт, що розписка про
отримання від ОСОБА_1 коштів за
виконані ремонтні роботи в спірній
квартирі написана ОСОБА_5 в квітні 2013
року, в цей же період складені також й
Акти виконаних робіт між позивачем та
ОСОБА_5, а також з ОСОБА_10, тоді як позов,
який є предметом розгляду, поданий до
суду позивачем до цього часу - в лютому
2013 року.

Поряд з вищенаведеним, суд бере до
уваги той факт, що позивачем не надано
суду договорів, які укладалися
позивачем з ОСОБА_5 та з ОСОБА_10 про
виконання робіт, як і відповідного
кошторису, з зазначенням графіку
виконання робіт, їх обсягу та вартості,
доказів того, що вказані особи на час
здійснення ремонту, визначений в актах
виконаних робіт, мали право на їх
здійснення, оформлене у порядку,
встановленому законом, й сплачували до
державного бюджету податки з доходів.
Розписки про отримання певних коштів
за виконання ряду ремонтних робіт не є
платіжними документами, й за умови
відсутності вищенаведених доказів не
можуть бути визнані належними доказами
здійснення позивачем оплати за
виконання перелічених в них робіт.

Крім того, суд враховує, що позивачем не
надано суду жодних чеків, квитанцій та
інших платіжних документів, які
підтверджують факт придбання саме ним
будівельних матеріалів, як не доведено,
що ним в період 2003-2005 років за особисті
кошти придбавались будь-які будівельні
матеріали й ці матеріали були
використані саме для виконання
ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що в позовній заяві
ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог
посилався виключно на обсяг робіт,
виконаних гр. ОСОБА_5 згідно наданого
позивачем акту виконаних робіт від
22.042013 року, сумнівним, на думку суду, є
його ствердження в подальшому про те,
що ним також витрачались кошти за
виконання робіт гр. ОСОБА_10

Як встановлено в ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Письмові пояснення гр. ОСОБА_5, надані
суду позивачем, не можуть бути визнані
допустимим доказом по справі, оскільки
вказана особа неодноразово
викликалась до суду в якості свідка,
проте не з'явилась, не повідомивши про
причини неявки, тоді як за змістом
положень ст. 50 ЦПК України свідок
зобов'язаний з'явитись до суду у
визначений час і дати правдиві
показання про відомі йому обставини.

Надуманими й безпідставними, на
переконання суду, є також і твердження
позивача ОСОБА_1 про те, що ним
сплачувались кошти в сумі 10000 доларів
США при придбанні відповідачем ОСОБА_2
квартири АДРЕСА_1, зважаючи на те, що
позивач ОСОБА_2 набула право власності
на спірну кватиру 19.11.1998 року на
підставі договору міни, який укладений
нею задовго до шлюбі з позивачем, а
останнім не надано суду жодних доказів
наявності у нього станом на листопад 1998
року коштів в сумі 10 тис. доларів США,
передачі цих коштів відповідачці з
метою здійснення доплати за обмін
квартири, сплати іншій стороні угоди
цих коштів самостійно тощо.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до переконливого висновку
про те, що позивачем не доведено в
судовому засіданні шляхом подання
належних та допустимих доказів факту
наявності та витрачання особистих
коштів на здійснення ремонтних робіт в
квартирі АДРЕСА_1, наявності та
здійснення оплати коштів при придбанні
вказаного нерухомого майна
відповідачко в 1998 році.

За вказаних обставин, беручи до уваги
той факт, що в основу Висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 789/790
від 30.10.2013 року, виконаного експертом
Полтавського відділення Харківського
НДІ судових експертиз ім. засл. проф.
М.С.Бокаріуса, покладено документи, які
судом не визнано належними та
допустимими доказами, суд вважає, що
викладені судовим експертом висновки
не можуть бути визнані достовірними та
покладені в основу судового рішення.

Відповідно, сумнівними та
непереконливими, на думку суду, є також
і висновки, викладені у Висновку
експертного будівельно-технічного
дослідження № 1292 від 23.12.2013 року,
оскільки вони основані на даних,
здобутих у результаті проведеної
судової будівельно-технічної
експертизи, які зафіксовані у Висновку
Полтавського відділення Харківського
НДІ судових експертиз ім. засл. проф.
М.С.Бокаріуса № 789/790 від 30.10.2013 року.

Крім того, вирішуючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд враховує той факт, що спірна
квартира придбана відповідачем ОСОБА_2
до шлюбу з позивачем та рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 14.11.2012 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і
поділ майна, зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про поділ спільного
сумісного майна подружжя визнана
особистою власністю ОСОБА_2, й з
урахуванням того, що в ході судового
розгляду справи позивачем не доведено,
що вартість вказаного нерухомого майна
істотно збільшилась, а збільшення її
вартості, встановлене судовим
експертом, відбулось саме за рахунок
здійснення ремонтних робіт та
перепланування, як не надано суду
доказів вкладу позивачем особистих
коштів в проведення ремонтних робіт.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
визнання квартири АДРЕСА_1, яка є
особистою власністю ОСОБА_2, спільною
власністю сторін по справі, а відтак
безпідставність та недоведеність
відповідних позовних вимог ОСОБА_1 та,
відповідно, позовних вимог про
визначення часток у праві спільної
часткової власності на спірну
квартиру, у зв'язку з чим вважає, що
позов задоволенню не підлягає

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення, а особами, які брали участь в
розгляді справи, але не були присутні
при проголошенні рішення - в 10-денний
строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Є. В. Парахіна