УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

______________________________________________________________________

Справа №: 22-ц/191/1351/13Головуючий суду
першої інстанції:Захарова К.П.
Доповідач суду апеляційної
інстанції:Романова Л. В.

"28" жовтня 2013 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м.Феодосія у складі:

головуючого-судді:Романової Л.В.,
суддів:Моісеєнко Т.І., Авраміді Т.С., при
секретарі:Кувшиновій А.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Керчхолод» про
стягнення заборгованості за договором
про поворотну фінансову допомогу, за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Керчхолод» на рішення Керченського
міського суду АР Крим від 27 червня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Керчхолод» про
стягнення заборгованості за договором
про поворотну фінансову допомогу.
Позов мотивовано тим, що відповідно до
двох договорів про надання поворотної
фінансової допомоги від 23 серпня 2011
року та 18 жовтня 2011 року, які було
укладено між ним та ТОВ «Керчхолод»
позивач надав ТОВ «Керчхолод»
поворотну фінансову допомогу на
загальну суму 837 000 грн. (600 000 та 237 000 грн.
відповідно), що підтверджується
платіжними дорученнями. Відповідно до
умов даних договорів визначено строк
повернення фінансової допомоги - до 31
грудня 2011 року. Проте відповідач не
виконав належно умови договорів.
Уточнивши позовні вимоги, позивач
просив з урахуванням частково
поверненої суми, стягнути
заборгованість за договорами про
поворотну фінансову допомогу в сумі 517
000 грн. пеню за прострочення виконання
договірних умов в сумі - 521 542 грн. та
проценти за користування позикою в
сумі 75 289,60 грн.

Рішенням Керченського міського суду АР
Крим від 26 червня 2013 року позов ОСОБА_6
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ
«Керчхолод» основний борг за
договорами про поворотну фінансову
допомогу в сумі 517 000 грн., пеню за
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 521 542 грн., у задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Керченського міського суду АР
Крим від 09 вересня 2013 року виправлено
описку в рішенні Керченського міського
суду АР Крим від 26 червня 2013 року, в
якому дату ухвалення рішення
виправлено на 27 червня 2013 року.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
ТОВ «Керчхолод» подало апеляційну
скаргу, у якій посилаючись на його
необґрунтованість, порушення норм
процесуального та матеріального права,
невірну оцінку обставинам справи,
неприйняття до уваги обставин, що мають
істотне значення для вирішення справи,
апелянт порушує питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового - про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_6

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції не зменшено
суму пені відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК
України, про що просив відповідач.
Судом не прийнято до уваги, що станом на
06.03.2013 року відповідачем було повернуто
суму основного боргу за договорами про
поворотну фінансову допомогу в сумі 320
000 грн. Апелянт вважає, що суд не звернув
уваги на те, що відсутня вина ТОВ
«Керчхолод» в тому, що позивачеві не
повернуті кошти. На підтвердження цих
обставин відповідачем зазначалось, що
за договорами, що були укладені між
ОСОБА_6 та ТОВ «Керчхолод», в особі
генерального директора Мелешко В.В.,
грошові кошти позивача були
використані за цільовим призначенням,
зокрема для виробництва консервів.
Відповідно до контракту від 01 серпня 2011
року № 0/1, вироблені консерви були
поставлені російському партнеру -
індивідуальному підприємцю ОСОБА_8,
проте останній не розрахувався за
товар. ТОВ «Керчхолод» звернулось до
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгівельно-промисловій палаті РФ з
позовом про стягнення 1 446 220 російських
рублів з ОСОБА_8 Апелянт посилається на
зазначені обставини як на підставу
застосування ст. 614 ЦК, що звільняє
боржника від відповідальності перед
позикодавцем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Згідно вимог частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
частково - стягнення суми боргу у
розмірі 517 000 грн. та пені за
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 521 542 грн., суд виходив із
доведеності заявлених вимог, що
грунтуються на договорах позики з
урахуванням визначених в них умов,
відповідно до яких позивач надав
відповідачу безпроцентну грошову
допомогу. Такі висновки суду
узгоджуються з матеріалами справи і не
суперечать положенням законодавства.

Згідно положеннь статей 1046, 1047, 1049 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей. Договір
позики укладається в письмовій формі.
На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання позикодавцем визначеної
грошової суми. Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до статей 629, 610, 612, 625 ЦК
України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливості виконання ним
грошового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що за
договором 23 серпня 2011 року та 18 жовтня
2011 року, позивач передав в борг
відповідачу гроші в сумі 600 000 та 237 000
грн. відповідно, які за умовами
договорів підлягали поверненню не
пізніше 31.12.2011 року. Договір викладено в
письмовій формі та підписано
сторонами. Відомостей про досягнення
згоди між сторонами щодо подовження
строків повернення заборгованості
матеріали справи не містять.
Відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав і борг в установлений строк
не повернув. Сторонами визнані
обставини повернення суми боргу
частково - в сумі 320000 грн., що враховано
при визначенні остаточної
заборгованості та суд правильно
прийшов до висновку про стягнення
неповернутої позивачеві суми у розмірі
517 000 грн.

Апелянт, не оспорюючи факту отримання
грошових сум за зазначеними позивачем
договорами та порушення строку
повернення грошових коштів, вважав, що
суд не врахував, що вина підприємтва у
невиконанні грошових зобовязань
відсутня, та вважав цю обставину
доведеною зверненням з позовом до
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгівельно-промисловій палаті РФ про
стягнення з індивідуального
підприємця ОСОБА_8 суми у розмірі 1 446 220
російських рублів.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
вказане звернення не має правового
значення до правовідносин між ОСОБА_6
та ТОВ «Керчхолод», які випливають з
договору позики. Правовідносини між
відповідачем та російським партнером
індивідуальним підприємцем ОСОБА_8
регулюються іншими нормами
законодавства та на правовідносини
сторін у спорі не впливають. З
урахуванням зазаначеного колегія
суддів в цій частині погоджується з
висновками суду першої інстанції.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов`язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно статті 526
ЦК України зобов`язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положення статті 549 ЦК
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які борж
ник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Розмір пені сторонами погоджено та
закріплено в умовах договору.

Висновок суду першої інстанції про
стягнення пені узгоджується з нормами
цивільного законодавства, судом
перевірено розрахунок суми, яка
підлягає стягненню.

Апелянт зазначає про те, що заявляв про
зменшення суми пені відповідно до
положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, якими
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Разом з тим, звертаючись з клопотанням
про зменшення розміру неустойки,
сторона повинна доводити наявність
підстав для її зменшення. В даному разі
істотними обставинами в розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що матеріали справи не містять доказів
на підтвердження існування істотних
обставин, за яких можливо застосування
ч. 3 ст. 551 ЦК України, що повинно
вирішуватися в конкретній ситуації на
підставі певних доказів.

Апелянт не навів в апеляційній скарзі
будь - які переконливі докази на
спростування висновків суду першої
інстанції.

Позивач з апеляційною скаргою не
звертався, тому в іншій частині згідно
вимог ст.303 ч.1 ЦПК України рішення суду
не перевіряється.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що
наведені в апеляційній скарзі доводи
про неповне з'ясування обставин, які
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи не заслуговують на
увагу. Висновки суду обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи доказами, рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 303, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1,
313-315 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Керчхолод» відхилити.

Рішення Керченського міського суду АР
Крим від 27 червня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Судді:

Романова Л.В. Моісеєнко
Т.І. Авраміді Т.С.