АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Кулікової С.В., Желепи О.В.

при секретарі
Іванові Ф.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 9 жовтня 2013р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради, треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, ОСОБА_2

про зняття арешту та визнання права
власності на частину квартири в
порядку спадкування за законом,

встановила:

у липні 2013р. позивач звернувся до суду з
позовом про зняття арешту з Ѕ частини
квартири АДРЕСА_1, власником якої є
ОСОБА_3, та визнати за ним право
власності на дану частину квартири у
порядку спадкування за законом.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його дружина ОСОБА_3, яка була
власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 25
травня 2013р. він звернувся до приватного
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини. Однак, виявилося, що на дану
частину квартири накладено арешт
постановою державного виконавця ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві від 14
грудня 1999р. У подальшому було з'ясовано,
що даний арешт було накладено
помилково, так як його дружина ніколи
не була стороною виконавчого
провадження, однак ВДВС Солом'янського
РУЮ у м. Києві повідомив про
неможливість зняття арешту, так як
виконавче провадження за 1999р. знищено.

Рішенням суду від 9 жовтня 2013р. у
позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
позивач просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що він
не має можливості в іншому порядку
захистити свої порушені права та
оформити право на спадщину.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення апелянта, його
представника, третю особу ОСОБА_2, які
підтримали апеляційну скаргу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що відповідно
до інформаційної довідки з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 24 травня 2013р. на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_3, накладено арешт постановою
Відділу державної виконавчої служби
Залізничного РУЮ у м. Києві від 14 грудня
1999р. та постановою СВ ПМ ДПА в м. Києві
Ватутінського району від 17 січня 2002р.

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/16032/2013Головуючий у суді першої
інстанції: Петренко Н.О.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М. - 2 -

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

23 травня 2013р. позивач звернувся
до приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу із
заявою про прийняття спадщини, як
спадкоємець за законом першої черги.

23 травня 2013р. ОСОБА_2 подала до
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу заяву
про відмову від спадщини на користь
позивача.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що позов пред'явлено до
неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він відповідає обставинам
справи та грунтується на нормах
процесуального права.

З наданих суду документів
вбачається, що арешт на спадкове майно
було накладено державним виконавцем та
слідчим відділом ПМ ДПА у м. Києві, тому
Київська міська рада не має
повноважень для вирішення питання про
зняття арешту з квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Суд першої інстанції правомірно
зазначив, що позивачем не було
обгрунтовано у чому полягає порушення
його прав Київською міською радою, не
встановлено даного факту і під час
розгляду справи судом, не вказав про це
апелянт і в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про те, що в
інший спосіб він не має можливості
оформити своє право на спадщину, не
можуть бути підставою для задоволення
позовних вимог, а позивач повинен
обрати належний спосіб захисту своїх
порушених прав.

Позовні вимоги про визнання
права власності на спадкове майно є
похідними від позовних вимог про
скасування арешту, тому не підлягають
задоволенню без вирішення спору про
скасування арешту.

Судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи,
правильно застосовані норми
матеріального права, не допущено
порушень норм процесуального права,
тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 9 жовтня 2013р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: