№ 2/269/1915/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 листопада 2013 року Совєтський
районний суд м. Макіївки Донецької
області у складі:

головуючого судді
Мельника Ю.А.

при секретарі
Кондратьєвій І.О.

за участі представника позивача
Потапова В.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Макіївка цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду
05.09.2013 року з позовом до відповідача про
стягнення суми боргу у розмірі 31265.39
гривень за договором №DOXRRX87300203 від
18.07.2008 року, судових витрат у розмірі
312.65 гривень.

В обґрунтування вимог зазначив, що
відповідачем ОСОБА_2 18.07.2008 року було
укладено з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
кредитний договір №DOXRRX87300203, згідно
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 3552.00 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка», тарифами
складає між ним та банком
кредитно-заставний договір. Відповідач
був ознайомлений і згодний з умовами
надання кредиту особам «Розстрочка»,
банком надана повна інформація про
умови кредитування, що підтверджується
підписом в заяві. Згідно умов
укладеного договору кредитна угода
складається з заяви позичальника та
умов надання споживчого кредиту
фізичним особам. У порушення норм
закону та умов договору відповідач
належним чином не виконав умови
договору, заборгованість станом на
15.04.2013 року склала 31265.39 гривень, яка
складається з наступного: 824.48 гривень -
заборгованість за кредитом, 240.88
гривень - заборгованість по процентам
за користування кредитом, 106.56 гривень -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 28128.45 гривень -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500.00 гривень -
штраф (фіксована частина), 1465.02 гривень -
штраф (процентна складова).

В судовому засіданні представник
позивача наполягав на заявлених
вимогах про стягнення заборгованості з
відповідача, судові повідомив, що вони
вже звертались до суду з позовною
заявою про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за вказаним кредитом в
2013 році, проте ухвалою Совєтського
районного суду м.Макіївки позовну
заяву було залишено без розгляду у
зв'язку з повторною неявкою позивача,
будь-яких інших дій з боку відповідача,
які б свідчили про визнання ним суми
заборгованості, чи іншого рішення суду
про стягнення за вказаним кредитним
договором, - представником позивача
судові не надано.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, проте був повідомлений
належним чином. Суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
відповідача, що відповідає положенням
ст.224 ЦПК України за згодою
представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню за таких обставин.

Той факт, що між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 виникли
зобов'язання, підтверджено наданою
заявою відповідача на отримання
споживчого кредиту №DOXRRX87300203 від 18.07.2008
року, згідно якого відповідач отримав
кредит у розмірі 3552.00 гривень зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 18.07.2009
року, що підтверджує заява
позичальника ОСОБА_2 на отримання
кредиту /а.с.5/ та умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
/а.с.6-15/

Згідно умов укладеного договору, банк
надає позичальнику строковий кредит в
сумі 3552.00 гривень для розрахунків за
товари, що придбаються держателем у
суб'єктів господарювання, в заяві про
надання кредиту позичальник
повідомлений з умовами надання
споживчого кредиту, тому даний
кредитний договір є споживчим.

В заяві відповідача про надання
кредиту зазначено, що боржник повинний
був сплачувати щомісячно з « 13» по « 18»
число кожного місяця по 324.75 гривень.

Відповідно до наданого розрахунку за
кредитним договором №DOXRRX87300203 від
18.07.2008 року, наданого представником
позивача, сума заборгованості за
кредитом станом на 15.04.2013 року склала
31265.39 гривень, яка складається з
наступного: 824.48 гривень -
заборгованість за кредитом, 240.88
гривень - заборгованість по процентам
за користування кредитом, 106.56 гривень -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 28128.45 гривень -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500.00 гривень -
штраф (фіксована частина), 1465.02 гривень -
штраф (процентна складова) /а.с.4/.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Стаття 256 ЦК України передбачає, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальний строк позовної давності, що
передбачений ст. 257 ЦК України,
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 259 ЦК України
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.

Кінцевий термін повернення кредиту
відповідно до умов договору (згідно
заяви про надання кредиту) 18.07.2009 рік, а
з позовною заявою до суду позивач
звернувся 05.09.2013 року /а.с. 1/, тобто після
спливу 3-річного строку.

Пункт 31 Постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» передбачає,
що: "враховуючи положення пункту 7
частини тринадцятої статті 11 Закону
України "Про захист прав споживачів",
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи)".

Термін позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів встановлений
умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) тривалістю у 50 років /а.с.15 -
пункт 1.7.31/, - судом не може бути
прийнятий до уваги, оскільки наявні в
матеріалах справи умови, підписані
лише головою правління банку і немає
підпису другої сторони. Крім того,
позивачем не надано доказів того, що ці
самі умови були надані відповідачу при
укладенні вищевказаного договору.

Стаття 261 ЦК України передбачає, що за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до вимог ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Представником позивача в судовому
засіданні заявлено, що в 2013 році було
подано позов до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором №DOXRRX87300203
від 18.07.2008 року. Згідно ухвали
Совєтського районного суду м.Макіївки
від 28.08.2013 року позовна заява ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 була залишена
без розгляду у зв'язку з повторною
неявкою позивача, з позовом
представник позивача звернувся до суду
по вказаній цивільній справі 21.05.2013
року. Залишення позову без розгляду на
підставі ухвали суду не позбавляє
права позивача повторно звернутись до
суду з аналогічними позовними
вимогами. Проте на час подання
первісного позову строк позовної
давності для захисту порушеного права
також сплинув.

Будь-яких документів, які б дали
підстави для суду вважати, що
передбачений ст.. 257 ЦК України строк
позовної давності переривався,
позивачем судові при розгляді справи
не надано.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 ЦПК України.

Тому на підставі викладеного, суд
приходить до висновку що строк
позовної давності, передбачений
законодавством, позивачем пропущений,
оскільки договір між позивачем та
відповідачем суд вважає споживчим, а
строк дії договору був до 18.07.2009 року,
саме з цього часу почався перебіг
строку позовної давності, тому в
задоволені позовних вимог необхідно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 257, 259, 261, 264, 526, 1054 ЦК
України, Законом України «Про захист
прав споживачів», Постановою №5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
та на підставі ст.ст. 10, 60, 79, 80, 213-215, 224
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, - відмовити у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданої протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення в Апеляційний суд
Донецької області, через даний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення

Суддя
Ю. А. Мельник