Справа №521/9796/13-ц
Провадження №2/521/5124/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2013 року

місто Одеса

Малиновський районний суд місто Одеси
у складі:

головуючого судді -
Плавича І.В.,

при секретарі -
Бабаєвій З.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні вказаного складу суду
знаходиться на розгляді цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів.

Обґрунтовуючи пред'явлений позов та
пояснюючи підстави звернення до суду
сторона позивача посилалась на ті
обставини, що сторони перебувають у
шлюбі, зареєстрованому 06 травня 2005 року
Другим відділом РАЦС Малиновського
районного управління юстиції міста
Одеси, актовий запис №171 від 06 травня 2005
року, в період перебування в якому у них
народились діти.

В теперішній час між подружжям
припинені шлюбні відносини, спільного
господарства сторони не ведуть,
проживають окремо, на підставі різних
поглядів на сумісне життя позивач
втратила до відповідача почуття
кохання і поваги, шлюб носить
формальний характер, відповідач не
приймає участі в утриманні дітей.

У зв'язку з викладеним, позивач
звернулась з даним позовом в суд, в
якому просила розірвати шлюб, а також
стягнути з відповідача аліменти на
утримання дітей у розмірі 500,00 гривень
на кожну дитину щомісячно до
досягнення дітьми повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилась, повідомлялась судом про
розгляд даної справи, причини неявки
суду не відомі, але від особи надійшла
заява про підтримання позову та
розгляд справи за відсутності сторони
в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, повідомлявся судом про
розгляд даної цивільної справи,
причини неявки суду не відомі, але від
особи на адресу суду надійшла заява про
визнання позову з клопотанням про
розгляд справи за відсутності сторони
в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Як передбачає ст. 174 ч.4 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на той факт, що позивач від
позову не відмовилась, а відповідач
вимоги визнав у повному обсязі, суд
вважає можливим прийняти визнання
відповідачем даного позову та ухвалити
рішення про його задоволення.

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що сторони перебувають у
шлюбі, зареєстрованому 06 травня 2005 року
Другим відділом РАЦС Малиновського
районного управління юстиції міста
Одеси, актовий запис №171 від 06 травня 2005
року, про що свідчить свідоцтво про
шлюб серії НОМЕР_1, повторно видане 25
вересня 2008 року Другим відділом РАЦС
Малиновського районного управління
юстиції міста Одеси.

Втім, позивач просить суд розірвати
шлюб посилаючись, що на теперішній час
між подружжям припинені шлюбні
відносини, спільного господарства
сторони не ведуть, шлюб носить
формальний характер.

В силу ст. 16 Загальної декларації прав
людини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року,
чоловіки і жінки, які досягли
повноліття, мають право без будь-яких
обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Шлюб може укладатися
тільки при вільній і повній згоді
сторін, що одружуються. Сім'я є
природним і основним осередком
суспільства і має право на захист з
боку суспільства та держави.

Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України,
регулювання сімейних відносин
здійснюється цим Кодексом з метою:
зміцнення сім'ї як соціального
інституту і як союзу конкретних осіб;
утвердження почуття обов'язку перед
батьками, дітьми та іншими членами
сім'ї; побудови сімейних відносин на
паритетних засадах, на почуттях
взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги і підтримки;
забезпечення кожної дитини сімейним
вихованням, можливістю духовного та
фізичного розвитку.

При цьому, згідно ст. 24 ч.1 СК України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
заявлені вимоги про розірвання шлюбу
підлягають задоволенню, оскільки
подальше сумісне життя подружжя та
збереження сім'ї і шлюбу неможливе,
суперечить інтересам сторін та
спільних дітей.

В період перебування у шлюбі у сторін
народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком дітей
зазначений відповідач ОСОБА_2, діти в
теперішній час проживають з матір'ю.

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Як
передбачає ст. 181 ч.ч.1,2,3 СК України,
способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

В силу ст. 182 СК України, при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів; 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші
обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 ч.ч.1,2 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

При цьому, відповідно до ст. 191 ч.ч.1,2 СК
України, аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову. Аліменти за
минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач подасть суду докази того,
що він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Вирішуючи питання про присудження
аліментів, в силу ст. 182 СК України та п.
17 постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 15 травня 2006 року, судом
звернуто увагу на той факт, що даних про
працевлаштування та загальний доход
відповідача ОСОБА_2 не представлено.
Суд також враховує, що з 01 січня 2013 року
прожитковий мінімум для дітей до 6
років становить 972,00 гривень, для дітей
від 6 до 18 років - 1286,00 гривень,
мінімальна заробітна плата - 1147,00
гривень.

У зв'язку з цим суд погоджується із
обґрунтованістю визначення аліментів
в даному випадку у твердій грошовій
сумі та приходить до висновку про
присудження аліментів у розмірі 500,00
гривень на кожну дитину від дня
пред'явлення позову - з17 червня 2013 року.

Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Але якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Якщо сторону, на користь
якої ухвалено рішення, звільнено від
оплати судових витрат, з другої сторони
стягуються судові витрати на користь
осіб, що їх понесли, пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. Якщо обидві сторони звільнені
від оплати судових витрат, вони
компенсуються за рахунок держави у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

З огляду на викладене та у зв'язку із
задоволенням даного позову, суд вбачає
обґрунтованим стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 понесені судові
витрати, а саме: суму оплаченого
судового збору - у розмірі 114,70 гривень
(щодо вимог про розірвання шлюбу). Разом
з тим, оскільки позивачів звільнено від
оплати судового збору при пред'явленні
позовів про стягнення аліментів, суд
стягує з ОСОБА_2 на користь держави суму
неоплаченого судового збору - в розмірі
229,40 гривень (щодо вимог про стягнення
аліментів).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу та стягнення аліментів -
задовольнити у повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 06 травня 2005 року Другим
відділом РАЦС Малиновського районного
управління юстиції міста Одеси,
актовий запис №171 від 06 травня 2005 року -
розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання
шлюбу стягнути з ОСОБА_2 державне мито в
доход держави, ОСОБА_1 від оплати
державного мита звільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - у розмірі 500,00 гривень
щомісячно, - до досягнення дитиною
повноліття, а саме до 31 липня 2023 року, з
дати надходження позовної заяви до
суду, а саме з 17 червня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, - у розмірі 500,00 гривень
щомісячно, - до досягнення дитиною
повноліття, а саме до 02 березня 2029 року,
з дати надходження позовної заяви до
суду, а саме з 17 червня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму оплаченого судового збору у
розмірі 114,70 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму неоплаченого судового збору у
розмірі 229,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: