Головуючий суду 1 інстанції - Акулов
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 414/1242/13-ц
Провадження № 22ц/782/5015/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року судова колегія
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого - Фарятьєва С.О.

суддів - Украінцевої Л.Д.,
Іванової І.П.

при секретарі - Вербицькому
І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Кремінському районі
Луганської області на ухвалу
Кремінського районного суду
Луганської області від 22 жовтня 2013 року
по справі за поданням державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Кремінського
районного управління юстиції щодо
тимчасового обмеження боржника -
фізичної особи ОСОБА_2 у праві виїзду за
межі України до виконання ним своїх
цивільно - правових зобов'язань,-

В С Т А Н О
В И Л А:

У червні 2013 року відділ державної
виконавчої служби Кремінського
районного управління юстиції
Луганської області звернувся до суду з
поданням та просив тимчасово обмежити
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
до виконання невиконаних зобов'язань,
оскільки він ухиляється від виконання
зобов'язань по сплаті заборгованості.

Оскаржуваною ухвалою Кремінського
районного суду Луганської області від
22 жовтня 2013 року у задоволенні подання
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Кремінського РУЮ про обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_2 було
відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт - УПФУ
в Кремінському районі Луганської
області вважає ухвалу суду незаконною,
просить її скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити подання
відділу державної виконавчої служби
Кремінського РУЮ Луганської області
про обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, вислухавши
осіб, які прийняли участь у розгляді
справи, дослідивши надані матеріали,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у
задоволенні подання ВДВС Кремінського
районного управління юстиції
Луганської області про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України суд першої інстанції
правильно виходив з того, що у
зазначеної у поданні особи ОСОБА_2
особистих цивільно-правових
зобов'язань немає, зобов'язання має
суб'єкт господарювання -ТОВ «Уніфарб».
ОСОБА_2 є засновником цього товариства,
а не керівником боржника - юридичної
особи ТОВ «Уніфарб».

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
сцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що
у відділі державної виконавчої служби
Кремінського районного управління
юстиції Луганської області
знаходиться зведене виконавче
провадження №4-73 від 08.07.2010 року по
примусовому виконанню виконавчих
документів про стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Уніфарб» на користь: УПФУ в
Кремінському районі, юридичних осіб та
держави на загальну суму 279801,55 грн..

Відповідно до матеріалів справи
головним державним виконавцем
Сіроштан Л.С. були винесені постанови
про відкриття виконавчого провадження
/а.с. 9,11,13,15,17,19,21,23 /.

За змістом пункту 18 частини
третьої статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до діючого
законодавства особа, що має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежного.

Відповідно до положення частини 2
статті 10 ЦПК наявність умислу та
обставини, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови «доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання».

Оскільки, відповідно до частини 2
статті 377-1 зазначеного вище Кодексу,
згадане подання розглядається судом
негайно, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб,
за участю державного виконавця, то саме
на останнього покладається тягар
доказування. Тим більше, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

Тобто ВДВС повинно надати докази
того, що боржник свідомо ухиляється від
виконання, має змогу виконати
зобов'язання у повному обсязі або
частково, але не робить цього з
неповажних причин.

Крім того, невиконання боржником
зобов'язань протягом строку, вказаного
державним виконавцем в постанові про
відкриття виконавчого провадження, не
може свідчити про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням,
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець, звертаючись з
поданням про тимчасове обмеження права
боржника на виїзд за межі України,
направив до суду подання, копію
постанови про відкриття провадження та
копії виконавчих документів без
надання будь-яких доказів про
повідомлення боржника щодо відкриття
провадження та ухилення його від
виконання зобов'язань, які передбачено
ч. 6 ст.12 Закону України «Про виконавче
провадження» .

За таких обставин суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні подання відділу ДВС
Кремінського РУЮ за необґрунтованістю.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції
вимогам закону відповідає, а тому
підстав для її скасування судова
колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції вимог
закону, яке призвело чи могло призвести
до неправильного вирішення
зазначеного питання.

Керуючись ст.ст. 303,307,312,313,314,315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кремінському районі Луганської
області відхилити, а ухвалу
Кремінського районного суду
Луганської області від 22 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
після її проголошення.

Головуючий :

Судді: