Єдиний унікальний номер: 378/1130/13-ц
Провадження № 2/378/372/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2013 р. Ставищенський районний
суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н.
М.

за участю секретаря:
Карабань З. І., Шевченко Т.А.,

відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ставище по справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
„Брокбізнес" до ОСОБА_1, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача
ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з названим позовом звернулося
ПАТ "Страхова компанія „Брокбізнес",
посилаючись на те, що 23.06.2011 р. між ПрАТ
«Страхова компанія «Брокбізнес» та
ОСОБА_2, було укладено договір
страхування цивільно-правовової
відповідальності власника
транспортного засобу «Богдан»,
державний номерний знак НОМЕР_1, за
полісом № АА/3995737. 17.08.2011 р. в м. Київ
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю вказаного
транспортного засобу під керуванням
ОСОБА_1 та автомобіля «Тойота»,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3. Відповідно до
постанови суду ДТП сталася внаслідок
порушення водієм автобуса «Богдан»
ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес»
просить суд стягнути з ОСОБА_1 в
порядку регресу матеріальну шкоду в
сумі 5866,76 грн. - суму страхового
відшкодування, виплаченого на користь
потерпілого, та витрати по сплаті
судового збору в сумі 229,40 грн.

В судове засідання представник
позивача не прибув, закрите акціонерне
товариство „Страхова компанія
„Українська страхова група" подало до
суду заяву з проханням розглядати
справу у відсутність представника
товариства.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, суду пояснив,
що він, фактично перебуваючи в
трудових відносинах з ОСОБА_4,
здійснював перевезення пасажирів на
автобусі «Богдан», державний номерний
знак НОМЕР_1, проте, трудові відносини у
встановленому порядку оформлені з ним
не були. Довіреності на права керування
вказаним транспортним засобом він не
мав, тому перед страховою компанією має
відповідати власник і страхувальник
вказаного транспортного засобу.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши письмові докази, вважає, що
в задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_5,
виданого 9 березня 2006 року (а.с. 8 зворот),
власником автобуса «Богдан»,
державний номерний знак НОМЕР_1, є
ОСОБА_2

24 червня 2011 року між ОСОБА_2 та ПрАТ СК
„Брокбізнес" був укладений договір №
АА/3995737 обов"язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, об"єктом страхування по якому
згідно умов договору є майновий
інтерес Страхувальника, пов"язаний з
володінням, користуванням та
розпорядженням транспортним засобом -
автобусом «Богдан», державний номерний
знак НОМЕР_1, державний № НОМЕР_3.
Відповідно до п. 5 даного договору
цивільно-правова відповідальність
інших осіб цим полісом не застрахована,
що підтверджується копією вказаного
договору (а.с. 4).

З копії постанови Печерського
районного суду від 19 вересня 2011 року
(а.с. 12) встановлено, що ОСОБА_1 17 серпня
2011 року о 20 год. 15 хв. на бул. Дружби
народів, 28 в м. Києві під час зупинки не
прийняв всіх мір, щоб не допустити
самовільного руху автобуса, який був
припаркований на ділянці, що має
підйом, внаслідок чого автобус
здійснив самовільний рух назад та
скоїв наїзд на припаркований
автомобіль Тойота Ауріс, державний
номерний знак НОМЕР_4, чим порушив п. 15.12
ПДР України. Вказаною постановою суду
відповідача визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та застосовано до нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов"язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мало місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З копії довідки відділу ДАІ
Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві
(а.с. 11), копій протоколу огляду
пошкодженого транспортного засобу від
30.08.2011 року, проведеного спеціалістом
асистуючої компанії „Довіра" (а.с. 21),
звіту про визначення вартості
матеріального збитку від 31 серпня 2011
року, автомобіль „Тойота Ауріс",
державний номерний знак НОМЕР_4,
власником якого є ОСОБА_6, отримав
механічні пошкодження (а.с. 15-26).

17 серпня 2012 року позивачу було подано
заяву про подію, що має ознаки
страхового випадку за вищевказаним
договором страхування № АА/3995737 (а.с.
5-7). 26 січня 2012 року позивачем, виходячи
з калькуляції вартості ремонту
пошкодженого транспортного засобу
було складено страховий акт № 35336/1 (а.с.
13 зворот) та розрахунок страхового
відшкодування до нього, відповідно до
якого позивачем була нарахована сума
страхового відшкодування потерпілому
ОСОБА_6 в сумі 5866, 76 грн. (а.с. 13 зворот). З
копії калькуляції № 4862 вартості
ремонту пошкодженого транспортного
засобу (а.с. 24) встановлено, що вартість
ремонту пошкодженого під час ДТП
автомобіля Тойота Ауріс становить 10083,
80 грн. На підставі вищевказаних
документів ПрАТ „Страхова Компанія
„Брокбізнес"" по платіжному дорученню
№ 698 від 30 січня 2012 року відповідно до
відомості виплат від 30.01.2012 р. (а.с. 14),
здійснило виплату страхового
відшкодування в розмірі 5866 гривень 76
копійок потерпілому ОСОБА_6 - власнику
пошкодженого автомобіля (а.с. 14 зворот).

Згідно звіту про оцінку визначення
вартості матеріального збитку від
31.08.2011 р., складеного ТОВ „АЕК"Довіра""
(а.с. 15-20), сума матеріального збитку,
нанесеного власнику автомобіля Тойота
Ауріс, в результаті його пошкодження
при ДТП складає 7652 гривні 11 копійок.

У відповідності зі ст. 993 ЦК України, ст.
27 Закону України „Про страхування" до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно ч2. ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом пiдвищеної небезпеки,
вiдшкодовується особою, яка на
вiдповiднiй правовiй пiдставi (право
власностi, iнше речове право, договiр
пiдряду, оренди тощо) володiє
транспортним засобом, механiзмом, iншим
об'єктом, використання, зберiгання або
утримання якого створює пiдвищену
небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України,
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

З копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_5,
виданого 9 березня 2006 року (а.с. 8 зворот),
судом встановлено, власником автобуса
«Богдан», державний номерний знак
НОМЕР_1 є ОСОБА_2.

Звертаючись до суду, позивач просить
стягнути завдану шкоду в порядку
регресу з відповідача ОСОБА_1, як з
володільця транспортного засобу,
винного в заподіянні шкоди завданої
джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", в редакції яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин,
особами, відповідальність яких
застрахована, вважаються -
страхувальник та інші особи, які
експлуатують забезпечений
транспортний засіб на законних
підставах (п. 1.4); власники транспортних
засобів - юридичні та фізичні особи,
які відповідно до законів України є
власниками або законними володільцями
(користувачами) наземних
транспортних засобів на підставі права
власності, права господарського
відання, оперативного управління, на
основі договору оренди або правомірно
експлуатують транспортний засіб на
інших законних підставах (п. 1.6);
забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована (п.
1.7).

Правила дорожнього руху, які
затверджені постановою КМУ № 1306 від
10.10.2001 року, визначають як законне
(правомірне) володіння (керування)
транспортним засобом, таке, що
зазначене в п. 2.2 Правил.

А саме, власник транспортного засобу, а
також особа, яка використовує такий
транспортний засіб на законних
підставах, можуть передавати керування
транспортним засобом іншій особі, що
має при собі посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.1. ПДР (чинного на
момент вчинення ДТП, до внесення змін
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2011 р. N 1029) водій механічного
транспортного засобу повинен мати при
собі:

а) посвідчення на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії;

б) реєстраційний документ на
транспортний засіб (для транспортних
засобів Збройних Сил - технічний талон),
а у разі відсутності в транспортному
засобі його власника, крім того, -
свідоцтво про право спільної власності
на цей транспортний засіб або
реєстраційний чи інший засвідчений в
установленому порядку документ, що
підтверджує право керування,
користування чи розпорядження таким
транспортним засобом.

Проте, факт володіння відповідачем
ОСОБА_1 саме на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
транспортним засобом не підтверджено
доказами. Суду також не надано доказів
неправомірного заволодіння
відповідачем ОСОБА_1 транспортним
засобом - автобусом «Богдан», державний
номерний знак НОМЕР_1. Як пояснив
відповідач ОСОБА_1 він фактично
перебував в трудових відносинах із
ОСОБА_4, адреси якої не знає. Він
фактично здійснював перевезення
пасажирів на вказаному автобусі, проте,
трудові відносини у встановленому
порядку оформлені не були.

Відповідно до ухвали Ставищенського
районного суду 5 грудня 2013 року до
участі в даній справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору, за ініціативою
відповідача ОСОБА_1 було залучено
ОСОБА_2, який відповідно до свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_5, виданого 9 березня 2006 року
(а.с. 8 зворот), є власником автобуса
«Богдан», державний номерний знак
НОМЕР_1, та страхувальником за
вищевказаним полісом обов"язкового
страхування.

Виходячи з викладених обставин, вимоги
позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 в
порядку регресу шкоди завданої
джерелом підвищеної небезпеки є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Суд був позбавлений можливості
отримати пояснення від третьої особи
ОСОБА_2, оскільки він, двічі судом
сповіщався про час та місце судових
засідань за адресою, вказаною в
свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу (а. с. 8 зворот),
проте, в судове засідання не з'явився.

Виходячи із змісту ст. 33 ЦПК України суд
лише за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, може
замінити первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучити до
участі у справі іншу особу як
співвідповідача.

Позивач не заявляв клопотання про
залучення власника автобуса «Богдан»
ОСОБА_2 в якості співвідповідача по
даній справі, та не пред'явив до нього
вимог щодо стягнення завданої
вищевказаної шкоди.

За таких обставин позовні вимоги
заявлені до ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню

Оскільки не надано доказів на
підтвердження законності експлуатації
ОСОБА_1 автобусом «Богдан», - суд вважає,
що в задоволенні позову ПрАТ "Страхова
компанія „Брокбізнес" до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 1
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", п. 2.1., 2.2. ПДР
України затверджені постановою КМУ №
1306 від 10.10.2001 року, ст.ст. 10, 11, 33, 60, 88,
213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія „Брокбізнес" до
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальної шкоди -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя
Н. М. Марущак