№ 2/269/2077/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2013 року Совєтський районний
суд м. Макіївки Донецької області у
складі:

головуючого судді
Мельника Ю.А.

при секретарі
Кондратьєвій І.О.

представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Макіївки
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Макіїввугілля» в особі
відокремленого підрозділу «Шахта
Північна» про стягнення одноразової
допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом до Державного
підприємства «Макіїввугілля» в особі
структурного підрозділу «Шахта
Північна» про стягнення одноразової
допомоги.

В обґрунтування вимог зазначив, що він
працював в ВП «Шахта Північна» на
посаді гірничого очисного забою з
листопада 2005 року по вересень 2010 року.
27.09.2010 року трудовий договір між ним та
підприємством було розірвано, в той же
день він з письмовою заявою звернувся
до директора підприємства з проханням
виплатити одноразову допомогу у
розмірі трьохмісячного заробітку у
зв'язку зі звільненням при переході на
пенсію. У відповідності вимог ст. 116
КЗпП України при звільненні працівника
виплата належних виплат провадиться в
день звільнення. У відповідності до п.
12.15 Галузевої угоди між Міністерством
вугільної промисловості іншими
органами державної влади, власниками
(об'єднанням власників), які діють у
вугільній промисловості, та
всеукраїнськими профспілками
вугільної промисловості від 03.07.2001
року, працівник, який має право на
пенсію за віком при першому його
звільненні з підприємства, (незалежно
від причин звільнення, крім звільнення
за порушення законодавства, трудової
дисципліни та правил техніки безпеки)
виплачується одноразова допомога,
розмір якої залежить від стажу роботи у
галузі та середнього заробітку,
зокрема при стажі роботи у вугільній
промисловості більше 20 років
трьохмісячний заробіток. Добровільно
відповідач відмовляється сплатити
належну допомогу, тому і було звернуто
до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги в повному обсязі, в
доповнення зазначив, що він
відпрацював у вугільній промисловості
більше 20 років, тому при звільненні
вперше з підприємства при переході на
пенсію має право на отримання
одноразової допомоги, що передбачена
галузевою угодою та колективним
договором.

Представник позивача наполягає на
заявлених вимогах.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечує,
про що надані письмові заперечення:
ОСОБА_2 дійсно перебував у трудових
відносинах з ВП «Шахта «Північна» ДП
«Макіїввугілля» в період з листопада
2005 року по вересень 2010 року. 27.09.2010 року
згідно наказу №1168 ОСОБА_2 було
звільнено з підприємства за власним
бажанням у зв'язку з переходом на
пенсію. В колективному договорі в
пункті 6.7, що діяв на час звільнення
позивача, передбачені одноразові
матеріальні допомоги у зв'язку зі
звільненням працівника на пенсію з
вказівкою, що дані виплати проводяться
за рахунок підприємства. Підприємство,
окрім виробничої діяльності, також
проводить діяльність соціальну, і
допомога є соціальною пільгою, кошти на
яку використовуються з пріоритетів та
реальних можливостей підприємства.
Згідно звіту про фінансову діяльність
ВП «Шахта «Північна» ДП
«Макіїввугілля» 2010 рік був збитковим у
зв'язку з тим, що підприємство не мло
фінансової можливості проводити
одноразову допомогу при звільненні
працівника у зв'язку з переходом на
пенсію. Позивач посилається на
порушення його законних прав,
пов'язаних з оплатою праці, вважаючи що
одноразова допомога є частиною оплати
праці. Проте виплатами за трудовим
договором у відповідності до трудового
законодавства є система відносин,
пов'язаних з забезпеченням виплат
працівникам за працю. При цьому
одноразова допомога при звільненні
працівника у зв'язку з переходом на
пенсію передбачена колективним
договором підприємства як захід сфери
соціальних гарантій. У зв'язку з цим
вони не відносяться до зобов'язанням
роботодавця по оплаті праці, тобто
мають не виробничий характер, не
пов'язані з діяльністю, що направлена
на отримання прибутку. Тому просить
відмовити в задоволені позову ОСОБА_2
про стягнення одноразової допомоги при
звільненні.

В судове засідання 16.12.2013 року
представник відповідача не з'явилась,
належним чином була повідомлена про
час та місце розгляду справи.

Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів. Позивач не заперечує
проти заочного розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд
встановив наступне.

При розгляді справи було встановлено,
що позивач ОСОБА_2 перебував в трудових
відносинах з ВП «Шахта «Північна» ДП
«Макіїввугілля» з 7 листопада 2005 року
по 26 вересня 2010 року, коли був
звільнений за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію, що
підтверджує копія трудової
книжки./а.с.20-21/

27 вересня 2010 року він звернувся з
заявою про виплату одноразової
допомоги при переході на пенсію /а.с.7/,
на що отримав відмову.

Колективним договором, укладеним між
адміністрацією і трудовим колективом
ВП «Шахта «Північна» ДП
«Макіїввугілля» на 2007-2009 роки, в пункті
6.7 передбачено, що виплата одноразової
матеріальної допомоги у зв'язку зі
звільненням працівника на пенсію,
зокрема на пільгових умовах (в
залежності від безперервного стажу у
вугільній промисловості та середнього
заробітку) проводиться для чоловіків
при стажі роботи більше 20 років в
розмірі тримісячного заробітку, при
стажі більше 15 років - двомісячний
заробіток. /а.с.34-35/ Зазначений
колективний договір був чинним на
момент звільнення позивача з
підприємства, оскільки нового
колективного договору в 2010 році на
підприємстві ВП «Шахта «Північна» ДП
«Макіїввугілля» не було прийнято.
Зазначений факт визнаний сторонами,
тому у відповідності вимог ст. 60 ЦПК
України не потребує доведенню.

Дослідивши наявний трудовий стаж
позивача ОСОБА_2 відповідно до даних
трудової книжки, суд встановив, що
позивач дійсно має стаж роботи у
вугільній промисловості понад 20 років,
проте даний стаж не є безперервним,
оскільки згідно запису в трудовій
книжці № 9 та №10 з 01.11.1990 року по 28.05.1991
рік позивач ОСОБА_2 працював столяром в
Макіївському художньо-виробничому
комбінаті /а.с.14/. Трудовий стаж
позивача ОСОБА_2 з 08.07.1991 року по 26.09.2010
рік (звільнення позивача при переході
на пенсію з підприємства відповідача)
складає 17 років 10 місяців 24 дні. Отже,
безперервний трудовий стаж ОСОБА_2 на
підприємствах вугільної промисловості
на момент звільнення з підприємства -
відповідача складає менше 20 років.
Таким чином, право на отримання
одноразової допомоги при звільненні у
позивача зі стажем більше 17 років,
проте менше 20 років, згідно умов
колективного договору виникає у
розмірі двохмісячного заробітку.

Частиною 2 статті 43 Гірничого Закону
передбачено, що форми та системи оплати
праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат працівникам
гірничих підприємств установлюються в
колективному договорі з дотриманням
умов, розмірів і норм, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевою угодами, ч.6 - працівникам,
зайнятим на роботах з особливим
характером праці, шкідливими та
важкими умовами праці, може
встановлюватися додаткове пенсійне
забезпечення за рахунок акумульованих
у галузевому пенсійному фонді коштів
гірничих підприємств. Умови та порядок
надання додаткового пенсійного
забезпечення, а також розмір
відрахувань гірничими підприємствами
коштів на ці потреби визначаються
тристоронньою угодою уповноважених
представників власників гірничих
підприємств, галузевих профспілок і
Кабінету Міністрів України.

Таким чином, Гірничий Закон конкретно
не містить такої соціальної гарантії,
як виплата одноразової допомоги в
зв'язку з виходом на пенсію за віком,
яка передбачена п.12.15 Галузевої угоди
між Міністерством вугільної
промисловості України, іншими
державними органами, власниками
(об'єднаннями власників), що діють у
вугільній галузі, і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
від 03 липня 2001 року.

На підставі ст.9-1 КЗпП України форми і
системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами,
установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Згідно із звітом про фінансові
результати за 2010 рік ВП «Шахта
«Північна» ДП «Макіїввугілля» не має
прибутку, має збитки, з довідки про
фінансово економічний стан вбачається,
що шахта - збиткове
підприємство./а.с.39-40/

Таким чином на час звільнення позивача
з роботи були відсутні підстави для
виплати одноразової допомоги в зв'язку
з виходом на пенсію у розмірі
трьохмісячного заробітку.

Керуючись ст.ст.213-215, 224 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Макіїввугілля» в особі
відокремленого підрозділу «Шахта
Північна» про стягнення одноразової
допомоги - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення в Апеляційний суд
Донецької області, через даний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Ю. А. Мельник