Справа № 527/1128/13-ц
номер провадження 2/527/342/13

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2013 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Прикіпєлової Л.В.

при секретарі - Таранець Л.П.

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_4 із залученням третьої особи: Київського національного торговельно - економічниго університету - про відшкодування вартості навчання,-

В С Т А Н О В И В :

30.04.2013 року позивач ОСОБА_5 Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між ОСОБА_4, ОСОБА_5 управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та Київським національним торговельно - економічним університетом був укладений договір № 92 від 19.12.2006 року про підготовку фахівця. В період з 01.09.2006 року по 01.07.2011 року ОСОБА_4 навчалася на денній формі за державним замовленням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в Київському національному торговельно - економічному університеті, отримала диплом серії КВ № 41254328 про повну вищу освіту за спеціальністю "Фінанси" та кваліфікацію магістра з фінансів. 16.05.2011 року в Київському національному торговельно - економічному університеті ОСОБА_4 отримала направлення за № 109 на роботу до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Однак, після закінчення навчання в 2011 році, в порушення умов договору, отримавши диплом і направлення, щодо працевлаштування, до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не прибула в його розпорядження без поважних причин. Відповідно до розрахунку витрат на підготовку студентки ІНФОРМАЦІЯ_1, такі витрати складають всього 68816,41 гривень, з яких: ОСОБА_4 отримала стипендію за період навчання з 2006 року по 2011 рік в сумі 29040,60 гривень, безпосередня вартість навчання складає 39776,35 гривень. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_4 до державного бюджету понесені витрати загальної вартості навчання в сумі 68816,41 гривню та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, але за участю її представників. Щодо задоволення позову заперечує та надіслала письмові заперечення, в яких посилається на норми Конституції України та Рішення Конституційного суду України від 04.03.2004 р. у справі № 5-рп/2004, згідно яких кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, безоплатність вищої освіти у державних і комунальних навчальних закладах необхідно розуміти як можливість здобуття освіти у цих закладах без оплат, тобто без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги. Також посилається на відсутність встановленого порядку визначення та відшкодування випускниками вартості навчання у разі порушення ними умов угоди про працевлаштування.

Представник відповідача ОСОБА_2М.(батько відповідачки ОСОБА_4В.) в судовому засіданні позов не визнав та заперечує проти його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 щодо задоволення позову заперечує з підстав, зазначених у запереченні, при цьому зазначила про безпідставність вимог про стягнення відшкодування витрат на стипендіальне забезпечення.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, надійшов до слідуючого.

Зідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ч.1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами по справі, між ОСОБА_4, ОСОБА_5 управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та Київським національним торговельно - економічним університетом був укладений договір № 92 від 19.12.2006 року про підготовку фахівця ОСОБА_4. Згідно з п. 1 вказаного Договору, Університет в межах державного замовлення проводить підготовку студента ОСОБА_4 за спеціальністю "Фінанси" спеціалізацією "Страховий менеджмент" за направленням для роботи в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області. П.2.3.2 Договору встановлено, що Студент зобов'язаний прибути після закінчення Університету на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. У разі відмови їхати за призначенням зобов»язаний відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Відповідно до п. 3.2 Договору про підготовку фахівця, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Вказаний договір був підписаний сторонами й на момент розгляду справи в суді договір № 92 від 19 грудня 2006 року про підготовку фахівця ОСОБА_4 та окремі його положення недійсними не визнані, сторонами в судовому порядку не оспорювався.

Сторонами не оспорюється, що в період з 01.09.2006 року ОСОБА_4 дійсно навчалася за державним замовленням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в Київському національному торговельно - економічному університеті та 17 червня 2011 року отримала диплом серії КВ № 41254328 про повну вищу освіту за спеціальністю "Фінанси, страховий менеджмент" та кваліфікацію магістра з фінансів, і такі обставини сторонами не оспорюються.

Надалі, 16 травня 2011 року в Київському національному торговельно-економічному університеті ОСОБА_4 особисто отримала направлення № 109 на роботу до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому зазначено дату прибуття - серпень 2011 року. Отримання такого направлення доводиться листом вих№1990/28 від 26.07.2013 року за підписом проректора Київського національного торгівельно-економічного університету та прикладеним до нього листом журналу обліку направлень на роботу за особистим підписом відповідачки ОСОБА_4

Однак, після закінчення навчання в 2011 році, ОСОБА_4, в порушення укладеного договору, отримавши диплом і направлення щодо працевлаштування до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, за направленням не прибула та не працевлаштувалась, поважність причин такої неявки не довела, на обліку в службі зайнятості також не перебувала

Будь-яких доказів щодо відмови в її працевлаштуванні з вини позивача по справі відповідачка та її представники не надали.

Відповідно до Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 р. за № 992, керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком № 1.

П. 6 вказаного Порядку передбачено, що згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років (п.8). Відповідно до п. 14 Порядку, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Частиною 2 статті 52 ЗУ "Про освіту" передбачено, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 56 ЗУ "Про вищу освіту" випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.

Згідно розрахунку, наданого Київським національним торговельно-економічним університетом, витрати на підготовку студентки факультету фінансів та банківської справи денної форми навчання ОСОБА_4 за рахунок коштів загального фонду держбюджету за період з 01.09.2006 року до 01.07.2011 року, становлять 68816 гривень 41 копійку, в тому числі: 39776,35 гривень - витрати на навчання, 29040,06 гривень - виплати на стипендіальне забезпечення. Розрахунок вартості навчання здійснено відповідно до Порядку надання платних послуг державними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 27.10.1997 року та Порядку надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 р. № 736/902/758, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 листопада 2010 р. за № 1196/18491.

У відповідності до вимог Указу Президента України від 9 листопада 2000 року №1212/2000 "Про комплексну програму підготовки державних службовців" відповідачці була надана можливість отримати вищу освіту за рахунок державних коштів, що обумовлювала випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, приступити до роботи за призначенням.

Указом Президента України "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів" N 77/96 від 23 січня 1996 року встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

За загальними правилами Цивільного Кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. При цьому цивільні права та обов'язки особа здійснює в межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства та при здійсненні своїх прав зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що умови договору №92 від 19.12.2006 року відповідачкою ОСОБА_4 не виконані в п.2.3.2, і виконані в повному обсязі позивачем та третьою особою (Пенсійним фондом України та Київським національним торгівельно-економічним університетом) .

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 в обґрунтування своїх заперечень на довідку № 543/18 від 17.02.2012 року Київського національного торговельно-економічного університету, згідно якої відомості про суму грошових коштів, витрачених Пенсійним фондом України на навчання ОСОБА_4 в університеті відсутні - є необґрунтованим, так як в судовому засіданні встановлено і не заперечується представником позивача: навчання ОСОБА_4 здійснювалося на умовах державного замовлення за рахунок коштів державного бюджету, про що також вказано в вищезазначеній довідці, а також підтверджується трьохстороннім договором №92 від 19.12.2006 року (розділ І).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд прийшов до висновку, оскільки відповідачка ОСОБА_4 без поважних причин порушуючи п.2.3.2 Договору №92 від 19.12.2006 року не прибула без поважних причин після закінчення Університету на місце направлення і не відпрацювала не менше трьох років, тому її неприбуття та непрацевлаштування суд розцінює як відмову їхати на роботу за призначенням, в зв»язку з чим відповідно п.2.3.2 та п.3.2 підписаного нею Договору, передбачено відшкодування до державного бюджету вартості навчання у разі відмови їхати на роботу за призначенням. Також судом встановлено, що батьки відповідачки про укладання нею договору №92 від 19.12.2006 року були обізнані на час укладання договору і укладання договору відбувалось з їх відому, про що в судовому засіданні підтвердив особисто батько відповідачки , який є її представником за дорученням (ОСОБА_2М.).

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області підлягають задоволенню в повному обсязі, і відповідачка повинна нести відповідальність за порушення зобов'язань відповідно до умов Договору № 92 від 19 грудня 2006 року про підготовку фахівця ОСОБА_4 та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 688,17 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_4 про відшкодування вартості навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки та жительки міста Глобине, вулиця Матросова,1, Полтавської області, ідентифікаційний код № на користь Держави відшкодування вартості навчання за державним замовленням в сумі 68816 гривень 41 копійку. Вказану суму зарахувати на рахунок для обліку загального фонду державного бюджету, код ЗКПО 37835661, р/р 0061 банк ГУ ДКУ в Полтавській області, МФО 831019, код бюджетної кваліфікації доходів 24060300 «Інші надходження».

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки та жительки міста Глобине, вулиця Матросова,1, Полтавської області, ідентифікаційний код № на користь держави судовий збір в сумі 688 грн. 17 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня винесення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.11.2013 року

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ ОСОБА_6