ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5334/13-ц
провадження № 2/753/3842/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2013 р. Дарницький районний суд м.Києва

в складі : головуючого - судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОНДЮК Р.П.

сторін:

позивачки ОСОБА_4

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_6 про стягнення аліментів на своє утримання щомісячно в розмірі 20% від всіх видів доходів з дня звернення до суду. Посилається на ті підстави, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі, який розірвано 01.11.2012 року, у 2009 році стала пенсіонеркою та відповідно отримує пенсію з березня 2012 троку в розмірі 3 126, 69 гривень, однак пенсії не достатньо, оскільки систематично з 2009 року проходить стаціонарне та амбулаторне лікування, яке потребує чималих витрат. Витрати на лікування перевищують розмір отриманої пенсії, тому їй необхідні кошти для нормального харчування та подальшого лікування. Оскільки відповідач спроможний надавати їй матеріальну допомогу, то вона просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_7 та її представник, якмй діє за довіреністю від 23.07.2013 року ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю від 19.07.2013 року ОСОБА_3 заперечила проти позову, пояснила, що позивачка отримує щомісячну пенсію у розмірі 3 126, 69 гривень, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, а тому не має права на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з непрацездатністю. Крім цього, за своїм матеріальним становищем її довіритель, відповідач у справі, не має можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки також проходить лікування.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ч. 2- 4 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи IІI групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання яке виникло у неї за час шлюбу.

Відповідно до положень ч.2 ст. 76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, один із подружжя набуває право на утримання, іншим із подружжя, в тому числі і після розірвання шлюбу, відповідно до змісту ст.ст. 75, 76 СК України, якщо він потребує матеріальної допомоги, тобто, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.03. 2000 року який розірвано 01.11.2012 року (а.с. 7).

З пояснень позивачки в судовому засіданні встановлено, та підтверджено документально, що позивачка не працює, є пенсіонером та отримує пенсію за віком при повному стажі в розмірі 3 126, 69 гривень (а.с. 25). За станом здоров"я вона потребує лікування та витрачає щомісячно пенсію на придбання ліків.

Згідно Закону України "Про державний бюджет на 2013 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2013 року становить 894 гривні.

Судом встановлено і не заперечується позивачкою, що позивачка є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується роздруківкою інформації з веб-сайту Єдиного державного реєстру (т.1, а.с. 50), копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ( т.1, а.с. 51), копією свідоцтва про сплату єдиного податку ( т.1, а.с. 52, 140).

ФОП ОСОБА_4 не перебуває в процесі припинення, здійснює підприємницьку діяльність з продажу дитячих товарів у магазині "Няня" (т.1,а.с. 54, 55, 56, 57, 58) та отримує дохід від підприємницької діяльності.

Згідно довідки № 474 від 26 червня 2013 року виданої Міністерством доходів і зборів України Головне управління мін доходів у м. Києві Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління мін доходів у м. Києві, ОСОБА_4 перебувала на обліку в ДПІ у Печерському районі м. Києва з 06.06.2002 року по 2012 рік приватним підприємцем, отримувала виручку від реалізації товарів (робіт, послуг) та здійснення підприємницької діяльності (т.1, а.с. 147).

Крім того, позивачка є співвласником двокімнатної квартири АДРЕСА_4 (т.1, а.с. 23) та власником квартири АДРЕСА_1.

Позивачка має повнолітнього працездатного сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.1,а.с. 195-197), який зареєстрований в одній квартирі з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 ( т.1, а.с. 23).

Крім того , позивачка посилається на те, що дорослий син також не має можливості матеріально підтримувати її, оскільки має сім"ю, неповнолітніх дітей.

В розумінні ст. 80 СК України можливість одержання утримання від повнолітніх дітей має істотне значення для визначення розміру аліментів одному із подружжя, разом з тим, доказів цих обставин, на які посилається, позивачка не надала.

Посилання позивачки на той факт, що у неї є літня мати і потребує матеріальної допомоги, судом не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки її мати ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонером та отримує пенсію за віком при повному стажі в розмірі 1 601, 13 гривень (а.с. 113).

Крім того, згідно довідки форми № 3 від 12.04.2013 року ОСОБА_10 має у власності двохкімнатну квартиру у АДРЕСА_3 (а.с 114).

Надані позивачкою фіскальні чеки з аптек, підтверджують, що позивачка купувала мінеральну воду "Боржомі", знеболюючі препарати, аскорбінову кислоту, лазолван, ессенціале форте, тобто препарати, які використовуються широким колом людей для лікування та профілактики повсякденних захворювань.

Отже, право на утримання непрацездатний або той, хто потребує матеріальної допомоги, може реалізувати лише за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Наявність такої можливості визначається порівнянням доходів кожного з подружжя, співвідношенням їх прожитковим мінімумом і з реальними витратами кожного з подружжя. Само по собі отримання одним з подружжя більш високого доходу не є підставою для відрахування частини його доходу на користь іншого з подружжя.

Посилання позивачки на той факт, що дохід відповідача за перше півріччя 2013 року становить 165 395 грн. 30 коп., судом не можуть бути прийняті до уваги.

Відтак, той факт, що заробітна платня відповідача є більшою за пенсію позивачки не є підставою для призначення утримання позивачки. Позивачка не довела, що відповідач крім заробітної плати від підприємницької діяльності, має інші доходи. Відповідач є платником єдиного податку - фізичної особи - підприємця і відповідно до інформації № 11371/5/99-99-18-06-05-16 від 02.09. 2013 року Міністерства доходів і зборів України, сума доходу відповідача за 2012 рік становила - 143802 грн. 45 коп., що значно перевищує суму доходів позивачки за 2012 рік - 212216 грн.( а.с. 147, т.1).

Крім того, відповідач є немолодою особою, також періодично проходить медичні огляди та лікування і несе витрати, пов"язані з власним здоров"ям ( т.1, а.с.203-228), не має у власності нерухомого майна ( т.1, а.с. 202), на утриманні має непрацездатну матір.

Твердження позивачки, що її непрацездатність стала наслідком негідної протиправної поведінки відповідача під час шлюбу з 2003 року, є безпідставними, оскільки позивачка є непрацездатною саме в зв"язку з досягненням пенсійного віку, що не залежить від дій відповідача.

Отже, позивачкою не доведено наявність підстав для призначення аліментів на підставі ст. ст. 75-76 СК України.

З огляду на вищевикладене, оскільки розмір пенсії, яку отримує позивачка, істотно перевищує розмір прожиткового розміру для осіб, які втратили працездатність, підстави для визнання за позивачкою права на утримання (аліменти) від другого з подружжя відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 - 4 ст. 75, 76, 80, СК України ; ст. ст. 10, 57, 60, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 18 вересня 2013 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК