№ 2-22/12
№ 2/207/7/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2013 року Баглійський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської
області в складі головуючого судді
:
САВЧЕНКА В.О.

при секретарі :

ГОРБ С.Б.

за участі представника ОСОБА_1 :
адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпродзержинську
справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6,
приватний нотаріус
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання договору купівлі-продажу
квартири нікчемною угодою та
визнання права власності на
квартиру згідно договору дарування
та за зустрічною позовною заявою
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розподіл
майна, набутого за час шлюбу

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2009 року ОСОБА_3
звернувся до Баглійського районного
суду м.
Дніпродзержинська з позовною заявою
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу квартири
нікчемною угодою та визнання права
власності на квартиру згідно договору
дарування. В цій позовній заяві
ОСОБА_3 просив суд, згідно статей 253,
717 ЦК України 2003 року, визнати
нікчемним правочином договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ним - ОСОБА_3
та відповідачкою - ОСОБА_4 та
посвідчений 20 січня 2009 року
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу - ОСОБА_11, реєстр
№ 79 ВМВ № 356055, зареєстрований в
ОКП «Дніпродзержинське БТІ» 03.02.2009
року, реєстраційний номер 25855168, номер
запису 22000 в книзі 144, номер витягу
21750851.

Крім того, ОСОБА_3 просив суд визнати
за ним право власності на квартиру
АДРЕСА_1, як набуту внаслідок
дарування його бабусею -
відповідачкою ОСОБА_12.

В обґрунтування своїх позовних
вимог ОСОБА_3 вказав, що відповідачка
ОСОБА_12 є його рідною бабусею по
батькові - ОСОБА_13.

На підставі свідоцтва про право
власності від 31 серпня 1994 року, їй
належала двокімнатна квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 45,5 кв. м,
житлова площа 29,2 кв. м.

28 січня 2006 року він зареєстрував шлюб
з відповідачкою 2 - ОСОБА_1, яка після
реєстрації шлюбу прийняла його
прізвище - ОСОБА_1. Від цього шлюбу
вони мають дочку - ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Він з дружиною і донькою проживав
разом з батьками ОСОБА_5 в належній їм
однокімнатній квартирі, розташованій
за адресою: АДРЕСА_1, а зареєстрований
був в квартирі своєї бабусі - ОСОБА_4
за адресою: АДРЕСА_1.

Між ним та дружиною часто виникали
сварки з різних побутових причин,
через що вони неодноразово збиралися
розлучитися.

Щоб поліпшити їх житлові умови та
зберегти сім'ю, його бабуся - ОСОБА_4
вирішила подарувати йому свою
двокімнатну квартиру, розташовану в
АДРЕСА_1, в якій він також проживав у
дитинстві разом із своїми батьками,
та був зареєстрований за цією адресою
з моменту отримання паспорту.

Після одержання необхідних довідок ,
він і ОСОБА_4 звернулися до приватного
нотаріуса Дніпродзержинського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
з метою укладення договору дарування.
За вимогою відповідачки ОСОБА_4
оплатити посвідчення договору
дарування у нотаріуса повинен був
він, позивач ОСОБА_3

При оформленні договору виявилося, що
за дарування він повинен був сплатити
значну для нього суму, якої в нього
не було. Його дружина - ОСОБА_5 стала
наполягати на оформленні договору
купівлі-продажу квартири, який
коштував дешевше. Вона умовила
відповідачку ОСОБА_4, яка
наполягала на оформленні договору
дарування, оформити договір
купівлі-продажу квартири.
Відповідачка погодилася, але
примусила його та його дружину
розписатися у написаній власноручно
ОСОБА_4 розписці, що в подарованій
йому квартирі, вона буде прописаною, та
до її смерті він не продаватиме і не
мінятиме цю квартиру. На виконання
домовленості між ним та бабусею, та
підтвердження того факту, що
квартира була йому подарована, а не
продана, бабуся до цього часу
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою ТОВ
«ІНФО-КОМ» № 828108 ВІД 08.10.2009 року про
склад сім'ї.

Договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1
був посвідчений 20 січня 2009 року
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу - ОСОБА_11,
реєстр № 79, ВМВ № 356055.

Укладений ними договір
купівлі-продажу квартири є удаваним
правочином, який вчинено для
приховання іншого правочину, а саме -
договору дарування квартири. В
дійсності він ніяких грошей при
посвідченні договору купівлі-продажу
відповідачці ОСОБА_4 не сплачував, так
як між ними була домовленість, що
вона передасть йому свою квартиру
безоплатно. Тобто, фактично ними був
вчинений договір дарування квартири.
Після посвідчення договору
купівлі-продажу, він зареєстрував
його 03.02.2009 року в ОКП
«Дніпродзержинське БТІ», номер запису
22000 в книзі 144.

В травні 2009 року він та відповідачка
ОСОБА_5 припинили сімейні відносини.
ОСОБА_5 вимагає розірвання шлюбу
та розподілу квартири АДРЕСА_1. Але
зазначена квартира не може бути
об'єктом спільного майна подружжя та
підлягати розподілу, оскільки вона
фактично була подарована йому
бабусею. Тому в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 за зустрічним позовом
про розподіл майна, набутого за час
шлюбу, ОСОБА_3 просив суд відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_3
визнавала повністю і фактично
просила суд задовольнити ці вимоги
повністю.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому
засіданні заперечувала проти
позовних вимог ОСОБА_3 та
звернулась до суду з зустрічною
позовною заявою, в якій просила
визнати квартиру АДРЕСА_1 - майном
набутим за час шлюбу ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 та розділити між нею, ОСОБА_5,
та ОСОБА_3 майно (квартиру), що є
спільною сумісною власністю подружжя
та набутого за час їх шлюбу,
виділивши їй у власність 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування зустрічної заяви
ОСОБА_5 вказала, що вона та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб 28 січня 2006 року.
Подружнє життя у них з відповідачем
не склалося, тому з травня 2009 року
вони не підтримують подружні стосунки
та не ведуть спільного господарства,
мають окремий бюджет.

Від цього шлюбу у них з відповідачем є
малолітня дочка - ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 сплачує аліменти
на утримання доньки.

У зв'язку з тим, що їх сімейне життя не
склалося, вони вирішили розірвати
шлюб, у зв'язку з чим виникло питання
щодо володіння та користування
майном.

Вони за час шлюбу придбали квартиру,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу нерухомого
майна, а саме спірної квартири, було
укладено 20.01.2009 року, реєстр № 79,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу - ОСОБА_11 та
зареєстрований в БТІ м.
Дніпродзержинська 03 лютого 2009 року в
книзі 144, номер запису 22000, на ім'я
відповідача ОСОБА_3

Договір купівлі-продажу квартири
відбувся повністю, бо вони передали
бабусі ОСОБА_3 -- ОСОБА_4
гроші, а вона їм ключі від квартири.
Оскільки, квартира потребувала
ремонту, то за кошти її батьків до
травня 2009 року в квартирі встановлені
металопластикові вікна, броньовані
вхідні двері, прошпакльована стеля та
відкоси, замінена електропроводка,
перепланована внутрішня стіна, збитий
старий кахель на кухні та ванні,
почали встановлювати індивідуальне
опалення, вкладені чималі кошти, але
мешкати в цій квартирі неможливо, бо
незакінчений ремонт.

Оскільки, частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, тому їх частки на спірну
квартиру згідно закону є рівними,
тобто їй належить 1/2 частина спірної
квартири та відповідачу також
належить 1/2 частина спірної квартири.

ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення
вимог за зустрічним позовом
ОСОБА_5 про розподіл майна, набутого
за час шлюбу з наступних підстав. В
зустрічній позовній заяві позивачка
ОСОБА_5 вказує, що вона з відповідачем
ОСОБА_3 за час шлюбу купили квартиру
АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу
квартири, як вказує ОСОБА_5, відбувся
повністю, бо ОСОБА_5 та ОСОБА_3
передали їй гроші, а вона їм - ключі
від квартири. На момент продажу в
квартирі ніхто не мешкав і вона була
зачинена.

Зазначені ОСОБА_5 обставини зовсім не
відповідають дійсності. Квартиру
вона не продавала, а подарувала
ОСОБА_3, який є її рідним онуком і
проживав та був зареєстрований у
спірній квартирі з дитинства. Грошей
за квартиру ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_5 їй
не передавали і вона їх не
отримувала. В своїй позовній заяві
ОСОБА_5 не вказує суму, яку вона їй
нібито передавала, бо ніякої
передачі грошей фактично не було. Ключ
від квартири вона також не
передавала, бо в квартирі тоді
проживала її онука - ОСОБА_15

Одразу після оформлення договору,
вона взяла у ОСОБА_3 та ОСОБА_5
розписку, де вони вказали, що не
знімуть її з обліку в квартирі та не
продадуть квартиру до її смерті. Цю
розписку вона склала сама як
гарантію того, що квартира
залишиться у їх сім'ї, так як
продавати квартиру вона наміру не
мала, а тільки хотіла забезпечити
онука ОСОБА_3 житлом. Але цю розписку
підписали ОСОБА_3 і ОСОБА_5 Крім того,
з розписки видно, що мова йде про
дарування квартири, а не про
купівлю-продаж цієї ж квартири.

Оформити договір купівлі-продажу
квартири її умовила ОСОБА_1 ОСОБА_5,
посилаючись на те, що оформлення
договору дарування коштує значно
дорожче, ніж оформлення договору
купівлі-продажу. Вона відмовлялася
оформляти договір купівлі-продажу, а
коли ОСОБА_1 ОСОБА_5 стала погрожувати
її онуку ОСОБА_3 розлученням, вона
погодилася та взяла з ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 вищезазначену розписку.

Не відповідає дійсності і твердження
ОСОБА_5, що за кошти її батьків були
встановлені металопластикові вікна,
броньовані двері та почали
встановлювати індивідуальне опалення.
Фактично ремонтом займався її онук -
ОСОБА_3 З їх допомогою, а саме:

ОСОБА_3 придбав металопластикові
вікна, взявши кредит в сумі 3 500
гривень, викинув батареї центрального
опалення та міжкімнатні двері,
розпочав штукатурні роботи.

ЇЇ чоловік - ОСОБА_16 купив за власні
кошти та встановив броньовані двері.
Привезли рейки для стелі, матеріали
для підлоги, ДСП.

Автономне опалення було оплачено
нею та її чоловіком. Для цього вони
позичили у знайомих 5 000 гривень. Крім
того, гроші давали мати та вітчим
ОСОБА_3 В період встановлення опалення
ОСОБА_5 вже не проживала з ОСОБА_3,
так як розірвала з ним стосунки
майже одразу після оформлення
договору купівлі-продажу квартири.

Тому вона просить відмовити ОСОБА_5 в
задоволенні її зустрічних позовних
вимог у повному обсязі.

Треті особи - ОСОБА_16 та приватний
нотаріус Дніпродзержинського
міського нотаріального округу
ОСОБА_11 до суду не з'явилися, про
день, місце та час розгляду справи
по суті повідомлені у встановленому
порядку своєчасно. Доказів, які
вказували б на поважні причини
неявки, ОСОБА_16 та нотаріус ОСОБА_11 до
суду не направили. Однак суд вважає
за можливе розглядати справу за
відсутності третіх осіб, оскільки в
матеріалах справи досить доказів для
розгляду цієї справи з винесенням
законного та обґрунтованого рішення
без їх присутності.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що є підстави для задоволення
первісного позову та відмови у
задоволенні зустрічного позову.

Судом встановлено, що 20 січня 2009
року між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, який посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу - ОСОБА_11 та
зареєстровано в реєстрі за № 79.

З розписки (а.с. 16), складеної
російською мовою, видно, що ОСОБА_3
"по отношению к бабушке ОСОБА_4
утверждаю, что при дарении мне
квартиры, бабушка будет прописана в
этой квартире, а также я не буду
продавать или менять эту квартиру до
ее смерти". Підписали цю розписку
внук ОСОБА_3 і ОСОБА_5 Разом з тим
доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5
передавали гроші ОСОБА_4 за квартиру,
суду не надано.

Оцінивши у сукупності всі докази які
наявні по справі, суд вважає за
необхідне позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу квартири нікчемною
угодою та визнання права власності
на квартиру згідно договору дарування
- задовольнити. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про розподіл майна набутого за час
шлюбу суд вважає необхідним
відмовити.

Керуючись статями 253, 717 ЦК України
2003 року, статтями 10, 60 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний
нотаріус Дніпродзержинського
міського нотаріального округу
ОСОБА_7 про визнання договору
купівлі-продажу квартири нікчемною
угодою та визнання права власності
на квартиру згідно договору
дарування, -- п о в н і с т ю з а д о
в о л ь н и т и .

Визнати нікчемним правочином договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
посвідчений 20 січня 2009 року
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу -
ОСОБА_11, реєстр № 79 ВМВ № 356055,
зареєстрований в ОКП
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» 03.02.2009 року,
реєстраційний номер 25855168, номер
запису 22000 в книзі 144, номер витягу
21750851.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на квартиру АДРЕСА_1, як набуту
внаслідок дарування його бабусею
ОСОБА_4.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розподіл
майна набутого за час шлюбу, - в і д
м о в и т и п о в н і с т ю .

Протягом десяти днів з дня
проголошення цього рішення може бути
подана сторонами або їх
представниками апеляційна скарга на
рішення суду в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська.

С у д д я :
В.О.
САВЧЕНКО