Р І Ш Е Н Н Я

іменем
України

"13" червня 2013 р.
Справа № 202/530/12

Провадження № 2/126/29/13

Бершадський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді Жаруна А.П.

при секретарі Гримальська С. В.,

адвокатів ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бершадь цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про розподіл квартири в натурі
та про визнання договору дарування
недійсним, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третьої особи з самостійними вимогами
ОСОБА_3, третьої особи без самостійних
вимог ОСОБА_7 про розподіл спільної
сумісної власності батьків та дітей,
та визнання недійсним договору
дарування квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4 про визначення
частки та розподілу квартири в натурі
, в якому просить визнати її частку
спільно нажитого майна та розділити
між нею та відповідачкою квартиру по
АДРЕСА_1 і в натурі виділити їй одну
кімнату , а підсобні приміщення
(коридор, кухня, санвузол), каналізацію,
водопостачання, електропостачання,
газопостачання залишити у спільному
користуванні після визначення частин.

Ухвалою Тростянецького районного
суду від 15.11.2011 року до участі в справі
в якості співвідповідача була залучена
ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_3 збільшила позовні вимоги,
стверджуючи, що з дитинства разом з
батьками та сестрою проживала у
спірні квартирі АДРЕСА_1. В 1974 році
батьки розірвали шлюб, але
продовжували проживати в цій квартирі
. В цей час вона одружилася , народила
сина та вже зі своєю сім"єю
продовжувала проживати з батьками.
Однак її шлюб розпався і чоловік мав
намір поділу квартири. Батько також
мав намір поділу квартири, тому вона та
її матір ОСОБА_6, з метою уникнення
розподілу квартири були вимушені
викупити квартиру на вкрай не вигідних
для себе умовах та оформили договір
купівлі -продажу на її молодшу сестру,
відповідачку ОСОБА_4, яка на той час
була студенткою та не могла провести
оплату вартості квартири. На момент
укладення договору вона мала
самостійний заробіток та разом з
матір"ю провели оплату договору
купівлі- продажу квартири і фактично
вона, її мати ОСОБА_6 та відповідачка
ОСОБА_4 стали співвласниками квартири.
В 1999 році відповідачка ОСОБА_4 виїхала
з смт. Тростянець , а в квартирі
проживали ОСОБА_6 та дочка відповідачки
ОСОБА_4, ОСОБА_5. Вона допомагала матері
утримувати квартиру та проводити
благоустрій квартири, а відповідачка
ОСОБА_4, ухилялася від своїх обов"язків
по утриманню квартири. Завжди вважала
спірну квартиру своїм житлом, де має
свою частку, однак з газети , де була
розміщена об"ява відповідачки про
продаж спірної квартири, дізналася про
порушення своїх прав.

З метою уникнути розподілу квартири
відповідачка , ОСОБА_4, оформила
договір дарування квартири від 19.08.2011
року , згідно якою обдарованою є
відповідачка ОСОБА_5, тому вона
звернулася до суду з даним позовом в
якому просить визнати квартиру
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
між нею , відповідачкою ОСОБА_4 та
ОСОБА_6; визнати за нею право власності
на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та
визнати недійсним договір дарування
квартири від 19.08.2011 року , стягнути з
відповідачів понесені нею судові
витрати.

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_5., третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_3 про
розподіл спільної сумісної власності
батьків та дітей, стверджуючи , що вона
має двох дочок , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 За її
кошти та кошти ОСОБА_3 було придбано
житловий будинок по АДРЕСА_2 , торговий
металевий кіоск, земельну ділянку та
квартиру АДРЕСА_1

З 1968 року вона з чоловіком
проживали в квартирі АДРЕСА_1 , трохи
пізніше в них народилися дочки ОСОБА_3
та ОСОБА_4 В 1974 році вони з чоловіком
розірвали шлюб і чоловік мав намір
поділу квартири, тому вона з метою
уникнути розподілу квартири була
вимушена викупити квартиру на вкрай
невигідних для себе умовах та оформила
договір купівлі -продажу на
відповідачку ОСОБА_4 , яка на той час
була студенткою та не могла самостійно
провести оплату вартості квартири. На
момент укладення договору купівлі
-продажу квартири третя особа по
справі ОСОБА_3 вже мала самостійний
заробіток та разом з нею провела
оплату договору купівлі - продажу
квартири. В 1999 році відповідачка
ОСОБА_4 виїхала з смт. Тростянець , а в
спірні квартирі проживала вона та
відповідачка ОСОБА_5, яку вона
виховувала до закінчення середньої
школи. Вона та ОСОБА_3 завжди вважали
спірну квартиру сімейною власністю ,
про це також знала і ОСОБА_4, однак не
дотрималася сімейної домовленості та
передарувала квартиру своїй дочці
ОСОБА_5

Крім того вона з метою допомогти
ОСОБА_4 оформити кредит, під заставу
нерухомого майна, підписала з нею
договір дарування на будинок по
АДРЕСА_2. ОСОБА_4 завірила її , що з
будинком нічого не зробить, однак не
дотримала слова та виставила даний
будинок на продаж, тому вона звернулася
до суду з даним позовом , в якому
просить визнати житловий будинок по
АДРЕСА_2 в смт. Тростянець , торговий
металевий кіоск, земельну ділянку та
квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю її, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1/3
частки; визнати недійсним договір
дарування квартири від 19.08.2011 року
квартири АДРЕСА_1 ; визначити їй її 1/3
частку у спільному майні в натурі -
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 в
смт. Тростянець Вінницької області та
земельну ділянку. Залишок спільного
сумісного майна батьків та дітей
розділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3
частки кожному в натурі. Стягнути з
відповідачів понесені нею судові
витрати.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні свої позовні вимоги про
розподіл квартири в натурі та про
визнання договору дарування квартири
недійсним підтримала повністю
посилаючись на обставини викладені в
позовні заяві, просить його
задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_6
про розподіл спільної сумісної
власності батьків та дітей визнала та
просить його задовольнити.

Позивачка ОСОБА_6 в судовому
засіданні позовні вимоги про розподіл
спільної сумісної власності батьків
та дітей підтримала повністю,
посилаючись на обставини викладені в
позовні заяві.

Відповідачка ОСОБА_4, в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 про
розподіл квартири в натурі та про
визнання договору дарування квартири
недійсним , а також позов ОСОБА_6 про
розподіл спільної сумісної власності
батьків та дітей не визнала, стверджує,
що вказане в позовах майно є її
приватною власністю і мови про те, що
квартира та будинок являються
об"єктами права спільної сумісної
власності не було. Вона сама придбала
квартиру АДРЕСА_1 в смт. Тростянець , а
позивачка ОСОБА_6 добровільно, без
будь-якого обману подарувала їй
будинок та земельну ділянку по
АДРЕСА_2 в смт. Тростянець. Просить в
задоволенні позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_6
відмовити.

Відповідачка ОСОБА_5, в судове
засідання не з"явилася , надала до суду
письмову заяву в якій позовні вимоги
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не визнала, просить
розглянути справу у її відсутність та
відмовити в задоволенні позовів, а її
представник адвокат ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтримав думку своєї
довірительки , зауважив, що позивачки
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 19 років знали про ту
обставину , що квартира АДРЕСА_1, згідно
договору купівлі-продажу від 07.04.1992
року , на праві приватної власності
належить ОСОБА_4, тому для розгляду
позовної вимоги про розподіл вказаної
квартири закінчився строк позовної
давності , оскільки загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Позовні вимоги ОСОБА_6 нічим
не підтверджені , не обгрунтовані на
законі та не доведенні позивачкою,
тому в задоволенні її позову слід
відмовити.

Третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_7 в судове засідання не з"явилася
, надала до суду письмову заяву в якій
позовні вимоги ОСОБА_3 ОСОБА_6 не
визнала , просить розглянути справу у
її відсутність в задоволенні позову
відмовити.

Вислухавши пояснення позивачів
ОСОБА_3, ОСОБА_6, представників
позивачів ОСОБА_8, ОСОБА_1, відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника
відповідачів ОСОБА_2 та дослідивши
матеріали справи , суд вважає що в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про розподіл квартири в натурі
та про визнання договору дарування
недійсним , та в задоволенні позову
ОСОБА_6 до ОСОБА_4 ОСОБА_5, третьої особи
з самостійними вимогами ОСОБА_3,
третьої особи без самостійних вимог
ОСОБА_7 про розподіл спільної сумісної
власності батьків та дітей, та
визнання недійсним договору дарування
квартири слід відмовити з слідуючих
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що 07.04.1992 року між виконкомом
Тростянецької селищної ради та
відповідачкою ОСОБА_4 було укладено
договір купівлі продажу квартири
АДРЕСА_1. Згідно реєстраційного
посвідчення Тульчинського бюро
технічної інвентаризації та
технічного паспорта на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду квартира АДРЕСА_1 зареєстрована
за відповідачкою ОСОБА_4

Відповідно до ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ,
яка вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ст. ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь - які дії, які не суперечать
закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах , що не заборонені законом ,
зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_4 подарувала квартиру АДРЕСА_1 в
смт. Тростянець, яка належала їй на
праві приватної власності , своїй дочці
ОСОБА_5, що підтверджується договором
дарування квартири від 19.08.2011 року. та
витягом з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності .

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_6, про
те, що спірна квартира являється
об"єктом права спільної сумісної
власності в судовому засіданні не
знайшли свого підтвердження, оскільки
позивачами не надано доказів , що
квартира АДРЕСА_1 в смт. Тростянець була
придбана за рахунок їхньої спільної
праці чи спільних коштів, чи під умовою
створення спільної сумісної власності
.

Позивачами також не надано доказів
і підстав визнання договору дарування
спірної квартири недійсним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається , як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Матеріалами справи встановлено, та
не оспорюється сторонами , що 28.08.2008
року між позивачкою ОСОБА_6 та
відповідачкою ОСОБА_4 було укладено
договори дарування житлового будинку
та земельної ділянки по АДРЕСА_2, а
також придбано ОСОБА_4 металевий кіоск.

Твердження позивачки ОСОБА_6, що
відповідачка ОСОБА_4 обманом
переконала її підписати договір
дарування житлового будинку та
земельної ділянки по АДРЕСА_2 в смт.
Тростянець , запевнивши, що це потрібно
лише для того, щоб взяти кредит під
заставу нерухомого майна не знайшли
свого підтвердження у судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за
договором дарування, одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати у майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір, що встановлює обов'язок
обдарованого вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового
або немайнового характеру, не є
договором дарування.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_6
не надала доказів вчинення договору
дарування під обманом зі сторони
ОСОБА_4, тому договір дарування
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не
суперечить закону і подальший продаж
житлового будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_7
не суперечить закону і правам власника
.

Відповідно до ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним . Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Крім того відповідно до ст. 256 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки .

Матеріалами справи встановлено, що
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1 в смт. Тростянець Вінницької
області , згідно якого відповідачка
ОСОБА_4 набула право власності на
вказану квартиру , був укладений між
виконкомом Тростянецької селищної
ради і ОСОБА_4 07.04.1992 року, таким чином
позивачами пропущений встановлений
трирічний строк позовної давності .

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 316, 321, 328 ЦК України,
ст. ст. 10,60, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розподіл квартири в
натурі та про визнання договору
дарування недійсним- відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третьої особи з самостійними
вимогами ОСОБА_3, третьої особи без
самостійних вимог ОСОБА_7 про розподіл
спільної сумісної власності батьків
та дітей, та визнання недійсним
договору дарування квартири -
відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_6
на користь ОСОБА_4 2000 грн., на користь
ОСОБА_5 1000 грн. витрат за надання
юридичної допомоги адвоката.

Зняти арешт на квартиру АДРЕСА_1
Вінницької області накладений
постановою відділу державної
виконавчої служби Тростянецького
районного управління юстиції від 06.09.2011
року .

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Бершадський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя: