Провадження № 2/361/505/14
УХВАЛА

27 грудня 2013 року Суддя Броварського
міськрайонного суду Київської області
Маценко Н.П. вивчивши заяву публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду із
позовом про звернення стягнення.

Одночасно 26.12.2013 року позивач подав
заяву про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти,
рухоме та нерухоме майно, що належить
ОСОБА_1 шляхом заборони будь-яким
особам укладати угоди стосовно цього
майна, проводити його реєстрацію та
перереєстрацію, здійснювати
відчуження в межах суми стягнення;
обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання своїх
зобов»язань.

Частиною 3 стаття 151 ЦПК України
визначено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Види забезпечення позову передбачено
статтею 152 ЦПК України. Позов
забезпечується: 1) накладенням арешту
на майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; 2) забороною вчиняти
певні дії; 3) встановленням обов'язку
вчинити певні дії; 4) забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; 5) зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту; 6)
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; 7) передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЦПК України у
разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі..

Відповідно до роз'яснень Пленуму ВСУ п.4
постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", відповідно до
якої, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суддя має
пересвідчитися в тому, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України
імперативно встановлює, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Зважаючи на викладене, предмет позову
та ціну, суд приходить до
обґрунтованого висновку про те, що
забезпечення вказаного позову шляхом
накладення арешту на майно та грошові
кошти, що належать ОСОБА_1 в межах суми
заявлених позовних вимог є співмірним
із заявленими позовними вимогами про
звернення стягнення на предмет
застави.

У той же час вирішуючи питання про
обмеження відповідача у праві виїзду
за межі України, суд приходить до
наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцем знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом види забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову
визначений в статті 152 ЦПК. Серед видів
такого забезпечення у статті 152 ЦПК
України не передбачено вжиття судом
тимчасового обмеження особи у праві
виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному
процесі відсутня правова норма, яка б
надавала суду повноваження в порядку,
передбаченому статтями 151-153 ЦПК,
застосовувати такий вид забезпечення
позову, як тимчасове обмеження у виїзді
за межі України, суд приходить до
висновку, що застосовувати зазначений
спосіб забезпечення позову на стадії
розгляду цивільної справи про
звернення стягнення на майно
неможливо, оскільки це порушує норми
цивільного процесуального кодексу
України, порушує принцип верховенства
права, проголошений Конституцією
України, та вимоги статті 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод щодо вирішення
справи судом, встановлених законом.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України,
суд, -

у х в а л и в:

заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме
майна і грошові кошти, що належать
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження
місто Київ, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, яка проживає за адресою АДРЕСА_1
в межах суми позовних вимог 5878 доларів
США 54 центи, що за курсом НБУ складає
46969,53 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Копію ухвали для відома направити
стягувачу публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк».

Виконання даної ухвали доручити
відділу державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції.

Ухвала про забезпечення позову
виконується негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень.

Строк пред»явлення ухвали до виконання
один рік.

Ухвала може бути оскаржена
протягом п'яти днів з дня її
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Броварський
міськрайонний суд Київської області.

Суддя
Н. П. Маценко