пр № 4-с/464/89/13
У Х В А Л А

про залишення заяви - скарги без руху

10.12.2013 року
м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.
Львова Мичка Б.Р., розглянувши
матеріали заяви - скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
на бездіяльність працівників Відділу
виконавчої служби Франківського
району м.Львова Львівського МУЮ, про
зобов'язання відновити виконавче
провадження, про видачу дубліката
виконавчого листа, розстрочку
виконання рішення суду, поновлення
пропущеного строку для звернення до
суду із заявою про оскарження
бездіяльності посадових осіб ВДВС ЛМУЮ
Франківського району м.Львова та
поновлення пропущеного строку
пред'явлення виконавчого листа до
виконання, -

в с т а н о в и в :

09 грудня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду із заявою-скаргою, в
якій просять: визнати бездіяльність
ВДВС Франківського району м.Львова по
виконанню рішення від 26.10.2002 року та
зобов'язати посадових осіб ВДВС
Франківського району м.Львова
відновити виконавче провадження на
виконання рішення суду від 26.10.2002р.;
видати дублікат виконавчого листа про
стягнення з боржника ОСОБА_3 в їхню
користь боргу в сумі 8366,08грн. та судові
витрати; розстрочити виконання рішення
суду від 26.10.2002 року та зобов'язати
посадових осіб ВДВС Франківського
району м.Львова стягнути з боржника
ОСОБА_3 в їхню користь щомісячно
грошові кошти в сумі 50% мінімальної
зарплати, яка встановлена Законом
України «Про державний бюджет України
на 2013-2014р.р.», до повного погашення
заборгованості, враховуючи індексацію;
поновити строки звернення до суду із
заявою про оскарження бездіяльності
посадових осіб ВДВС ЛМУЮ Франківського
району м.львова та поновити пропущений
строк для пред'явлення виконавчого
листа до виконання

Однак подана заява-скарга не
відповідає вимогам встановленим
законом, а саме:

- статті 383 ЦПК України, відповідно
до якої сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи. А відтак, об'єктом оскарження
повинно бути конкретне рішення, дія або
бездіяльність конкретного державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби, а не
загалом працівників державної
виконавчої служби. Окрім цього,
сторонами у даній категорії справ є
заявник та відповідний державний
виконавець чи інша посадова особа
державної виконавчої служби (ст.386 ЦПК
України), а не стягувачі, боржник та
третя особа, як це зазначено у поданій
заяві-скарзі. Аналогічні положення
містяться в ч.2 ст.82 Закону України «Про
виконавче провадження». А тому, суду не
зрозуміло, чому заявники, які є
стягувачами у виконавчому провадженні,
звертаються із зазначеною
«заявою-скаргою» на рішення, дії чи
бездіяльність не конкретного
державного виконавця, а на дії «Відділу
виконавчої служби Франківського
району м.Львова Львівського МУЮ»
(Франківського ВДВС ЛМУЮ). Відповідно
до ч.1 ст.385 ЦПК України скарга може бути
подана до суду у десятиденний термін з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її права
чи свободи. При цьому в заяві-скарзі не
зазначено з наданням підтверджуючих
документів, коли саме заявники
дізналися про порушення своїх прав чи
свобод. Окрім цього оскарження дій,
рішень чи бездіяльності державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби шляхом
подання «заяви-скарги» Цивільним
процесуальним кодексом України не
передбачено. У даному випадку сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою;

- ст.370 ЦПК України, відповідно до
якої суд, який видав виконавчий лист,
має право замість втраченого оригіналу
виконавчого листа, за заявою стягувача
видати його дублікат. Дана категорія
справ розглядається за участю сторін у
справі та заінтерсованих осіб (ч.2 ст.370
ЦПК), а не як це зазначено у поданій
заяві-скарзі: стягувачі, боржник та
третя особа Відділ виконавчої служби
Франківського району м.Львова
Львівського МУЮ. Окрім цього, розгляд
питання про видачу дубліката
виконавчого листа шляхом подання
«заяви-скарги» Цивільним
процесуальним кодексом України не
передбачено. У даному випадку стягувач
має право звернутися до суду із заявою
або державний виконавець з поданням;

- ст.373 ЦПК України відповідно до
якої, за наявності обставин, що
утруднюють виконання рішення /хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо/, за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому
засіданні з викликом сторін і у
виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення. А відтак, дана категорія справ
розглядається за заявою сторони чи
державного виконавця, а не шляхом
подання «заяви-скарги»;

- ст.371 ЦПК України відповідно до
якої, стягувачі, які пропустили строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з поважних причин, можуть
звернутися до суду, який видав
виконавчий лист, або до суду за місцем
виконання, з заявою про поновлення
пропущеного строку. А відтак, дана
категорія справ розглядається у разі
пропуску стягувачем з поважних причин
строку пред'явлення виконавчого
документа до виконання, за заявою
стягувача, з повідомленням сторін, які
беруть участь у справі, а не шляхом
подання «заяви-скарги».

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» роз'яснено,
що скарги, заяви, подання мають
відповідати загальним вимогам щодо
форми та змісту позовної заяви,
передбаченим положеннями Цивільного
процесуального кодексу України, та
містити відомості, перелічені в
пунктах 3-5 ч. 3 ст. 85 Закону України «Про
виконавче провадження» (в частині 7 ст.
82 нової редакції Закону України «Про
виконавче провадження»).

Частиною 7 статті 82 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
скарга у виконавчому провадженні
подається у письмовій формі та повинна
включати, зокрема, реквізити
виконавчого документа (назву
виконавчого документа, орган, який його
видав, дату видачі виконавчого
документа та його номер, резолютивну
частину виконавчого документу), зміст
оскаржуваних дій (бездіяльності) та
норму Закону, яка порушена, виклад
обставин, якими заявник обґрунтовує
свої вимоги.

Як вбачається з поданих до суду
матеріалів форма та зміст заяви-скарги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відповідають
вищезазначеним положенням ст.ст. 370, 371,
373, 383-386 Цивільного процесуального
кодексу України, а також вимогам,
встановленим ч.7 ст.82 Закону України
«Про виконавче провадження». Вимоги
поданої заяви-скарги є
неконкретизованими.

Таким чином, заявникам необхідно
уточнити свої вимоги та визначитися із
суб'єктом оскарження та порядком
звернення до суду.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 26.12.2003
року «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження» у
разі відсутності спеціальної норми
щодо вирішення певних питань, які
виникають при розгляді скарг на
рішення, дії або бездіяльність
посадових осіб державної виконавчої
служби, до заяв (скарг, подань)
учасників виконавчого провадження
мають застосовуватися положення
Цивільного процесуального кодексу
України, якими врегульовано аналогічні
питання.

Вирішуючи питання про залишення заяви
(скарги) без руху, суд вважає за
необхідне у відповідності до постанови
Пленуму Верховного Суду України №14 від
26 грудня 2003 року «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» застосувати аналогію
процесуального закону, а саме частину 1
статті 121 Цивільного процесуального
кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України
позовна заява подана без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або без сплати судового збору,
підлягає залишенню без руху з наданням
строку для усунення недоліків.

За таких обставин, вважаю, що заяву -
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, слід залишити
без руху та надати їм строк для
усунення вищевказаних недоліків, який
не може перевищувати п'яти днів з дня
отримання ними вказаної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 121, 370, 373, 383-386 ЦПК України, ст.82
Закону України «Про виконавче
провадження», постановою Пленуму
Верховного Суду України №14 від 26
грудня 2003 року «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження», суддя, -

у х в а л и в:

Заяву - скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
бездіяльність працівників ВДВС ЛМУЮ
Франківського району м.Львова,
зобов'язання відновити виконавче
провадження, про видачу дубліката
виконавчого листа, розстрочку
виконання рішення суду, поновлення
пропущеного строку для звернення до
суду із заявою про оскарження
бездіяльності посадових осіб ВДВС ЛМУЮ
Франківського району м.Львова та
поновлення пропущеного строку
пред'явлення виконавчого листа до
виконання - залишити без руху.

Надати заявникам строк п'ять днів з дня
отримання ними вказаної ухвали для
усунення недоліків зазначених в
описовій частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в
зазначений строк, заяву-скаргу вважати
не поданою та повернути заявникам зі
всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Мичка Б.Р.