АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№ 22-ц/790/8408/13
Головуючий 1 інстанції:
Справа № 640/6878/13-ц Чередник
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Костенко Т.М.

суддів - Гальянової
І.Г., Колтунової І.Г.

при секретарі
-Старіковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 24 квітня 2012 року у справі за
поданням Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції про
обмеження права для виїзду за межі
України боржника,-

в с т а н о в и л а:

Згідно з поданням в Київському ВДВС
Харківського міського управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчих листів № 2-8326/10 від 11
березня 2012 року, виданих Дзержинським
районним судом м. Харкова про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,
заборгованості за аліментами у сумі 3000
гривень та 90 гривень.

У поданні старший державний виконавець
Київського ВДВС Харківського міського
управління юстиції ОСОБА_4 ставить
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспорту ОСОБА_2, посилаючись
на те, що борг ним до теперішнього часу
не сплачено, на теперішній час борг
складає 67397,37 гривень.

Справа судом першої інстанції
розглядалася без участі зазначених
осіб.

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 24 квітня 2013 року подання
державного виконавця Київського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції задоволене, ОСОБА_2 тимчасово
обмежений у праві виїзду за межі
України до виконання зобов'язання,
згідно зведеного виконавчого
провадження.

Не погодившись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та постановити нову,
якою відмовити в задоволенні подання
державного виконавця Київського
відділу ДВС Харківського міського
управління юстиції про обмеження його
права для виїзду за межі України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Як встановлено судом першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, в провадженні державного
виконавця перебувають виконавчі
провадження відносно ОСОБА_2 за
виконавчими листами № 2-8326/10 (виданий
Дзержинським районним судом м. Харкова
11.03.2012 про стягнення аліментів у
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку, але не менш 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
на користь ОСОБА_3); № 2-8326/10 (виданий
Дзержинським районним судом м. Харкова
11.03.2012 про стягнення боргу у розмірі
3000,00 грн.); № 2-8326/10 (виданий Дзержинським
районним судом м. Харкова 11.03.2012 про
стягнення боргу у розмірі 90,00 грн.).
Станом на 24 квітня 2013 року ОСОБА_2 борг
не сплачений, внаслідок чого
утворилась заборгованість у сумі 67 397,37
грн.

Задовольняючи подання державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, суд першої інстанції виходив
із того, що невиконання ОСОБА_2
зобов'язань, покладених на нього за
рішенням суду, є достатньою підставою
для обмеження виїзду його за межі
України.

Судова колегія не може погодитися з
таким висновком районного суду,
оскільки він не відповідає фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець в процесі здійснення
виконавчого провадження має право
зокрема у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника -фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 щомісяця сплачує аліменти на
користь ОСОБА_3, що підтверджується
копіями платіжних доручень, а також
розрахунком заборгованості по
виконавчому листу про стягнення
аліментів від 18.06.2013. Крім того, згідно
довідки Київського відділу ДВС від
31.10.2013 № 27567, станом на 31 травня 2013
року борг ОСОБА_2 з виплати аліментів
був зменшений до 42 240,62 грн.

Викладені обставини свідчать про те, що
боржник не має наміру ухилятись від
покладених на нього зобов'язань та
добросовісно сплачує аліменти в
розмірі ? від його фактичного заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, враховуючи специфіку
діяльності ОСОБА_2, а саме те, що його
робота обумовлює необхідність
періодичних виїздів за кордон,
обмеження його права межі України
позбавить його отримувати прибутки, а
отже виконувати аліментні
зобов'язання.

Судом першої інстанції такі обставини
не з'ясовувались та оцінка їм не
давалася.

З приписів ст.213 ЦПК України
вбачається, що судове рішення має бути
законним та обґрунтованим.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК
України апеляційний суд, розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права

Суд першої інстанції, постановляючи
ухвалу про задоволення подання, не
встановив належним чином обставини
справи і в порушення норм закону дійшов
помилкового висновку про
обґрунтованість заявлених вимог.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне ухвалу суду
скасувати і в задоволенні подання
старшого державного виконавця
Київського відділу ДВС Харківського
міського управління юстиції відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 п.2 ЦПК України,
колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Скасувати ухвалу Київського районного
суду м. Харкова від 24 квітня 2013 року.

В задоволенні подання старшого
державного виконавця Київського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспорту ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -