Справа №2-298/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

27.11.2013 року

Южний міський суд Одеської області у
складі:

головуючого судді - Асанової З.І.,
секретаря - Гнатюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилою площею, за участю третьої особи
Южненська міська рада Одеської
області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, який уточнив в судовому
засіданні, про визнання особи такою, що
втратила право користування жилою
площею, мотивуючи свої вимоги тим, що на
підставі рішення виконкому
Комінтернівської райради Одеської
області №8 від 13.01.1981 року і ордеру
вселення №868 від 13.01.1981 року, його
родині, що складалася із 4-х чоловік:
жінка - ОСОБА_3, син - ОСОБА_4, дочка
ОСОБА_2, була надана для проживання
трьохкімнатна квартира, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. У
процесі проживання в даній квартирі:
син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїхав на
постійне місце проживання у м.
Маріуполь і анулював реєстрацію по
квартирі. На даний час він разом зі
своєю сім'єю проживає у м. Маріуполь.
14.11.1991 року шлюб між позивачем та ОСОБА_3
був розірваний. Донька - відповідач
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у 1996 році разом з
колишньою дружиною ОСОБА_3 виїхали на
інше місце проживання у м. Марганець,
без анулювання своєї реєстрації по
квартирі. В 2003 році відповідач
повернулася проживати в м. Южне
Одеської області і на цей час проживає
зі своєю сім'єю за адресою: АДРЕСА_2. В
квартирі АДРЕСА_1 відповідач не
проживає з 1996 року. Всі обов'язки за
договором найму житлового приміщення
виконує позивач. Квартирну плату і
комунальні послуги відповідач не
сплачує тому, що вона фактично проживає
довгий час за іншою адресою. Левову
частину невеликих доходів позивач
змушений витрачати на оплату
квартирної плати й комунальні послуги
за відповідача. Особисті речі та
особисті меблі відповідача відсутні.
Будь яких перешкод для проживання
відповідача не вчиняв.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали
у повному обсязі, пояснивши, що
відповідач не проживає з 1996 року,
позивач самостійно за неї та за дитину
сплачує комунальті послуги та не
перешкоджав їй у користуванні житлом. З
1996 року разом з колишньою дружиною
відповідач виїхала на інше місце
проживання у м. Марганець після
закінчення школи, потім навчалась у м.
Харків, в 2003 році повернулась до м. Южне
і фактично відразу почала проживати у
свого чоловіка ОСОБА_5, з яким
перебувала у цивільному шлюбі АДРЕСА_4.
З донькою були нормальні відносини, він
ходив в гості до неї, чоловіка, сватів, а
вони теж ходили до нього в гості. В 2005
році після того як приїхала її мати і
сказала, що позивач поставив її на
облік у нарколога, у позивача
погіршились відносини з донькою,
почались сварки, навіть онука позивач
не бачив. Позивач міняв двері в 2009 році,
після чого відповідач не просила у
нього ключі, вона навіть до нього не
ходить і перестала з ним спілкуватись.
Звернення відповідача до
правоохоронних органів відсутні.
Позивач питання про визнання дитини
втратившею право користування не
ставить, дитина фактично проживає
разом з матір'ю.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, пояснивши,
що між сторонами склалися неприязні
стосунки, відповідач фактично не
мешкає в квартирі, бо позивач створює
перешкоди, змінив замки.

Представник третьої особи в судове
засідання без поважних причин не
з'явився, хоча про день та час слухання
справи був сповіщений належним чином,
про причини неявки суду не повідомив,
заява про розгляд справи за їх
відсутності до суду не надходила.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.01.1981 року ОСОБА_1
одержав ордер №868 на право вселення в
квартиру за адресою: АДРЕСА_1. на склад
сім'ї з чотирьох осіб: він, його дружина
- ОСОБА_3, їх син - ОСОБА_4 та донька
ОСОБА_2

Позивач є головним квартиронаймачем
квартири АДРЕСА_1. Окрім нього в ній
зареєстровані: дочка ОСОБА_2, онук
ОСОБА_6, що підтверджується довідкою КП
«ЖЕД №3» та не заперечувалось
сторонами.

З 1996 року та по теперішній час
відповідачка не проживає у АДРЕСА_1. Всі
витрати на поточний ремонт та
утримання житла покладені на позивача,
всі комунальні платежі здійснює також
позивач без допомоги відповідача. З 2003
року відповідач проживає у АДРЕСА_4 за
адресою свого чоловіка ОСОБА_5

Доказів того, що позивач перешкоджає
проживанню відповідача не надано.
Двері позивач міняв в 2009 році, ще до
подачі позову до суду. До 17.04.2006 року у
відповідача був ключ і можливість
зайти і проживати за адресою: АДРЕСА_1.

Факт не проживання відповідачки в
квартирі АДРЕСА_1 з 1996 року
підтверджується актом КП «ЖЕД №3» від
18.05.2006 року (а.с.55)

Також факт не проживання відповідачки
в квартирі АДРЕСА_1 з 1996 року і
добровільного залишення нею житла
підтверджується показаннями свідків:

- ОСОБА_7, яка пояснила суду, що
вона є сусідкою ОСОБА_1, його донька
ОСОБА_2 виїхала та не проживає в
АДРЕСА_1, після закінчення школи. ОСОБА_1
на її запитання чому не живе з батьком
пояснила, що їй не потрібна квартира, а
тільки прописка. Десь в 2005-2006 роках
бачила останній раз колишню дружину
ОСОБА_1, яка приїздила з сином, після
чого вони влаштовували пожар, топили
її. ОСОБА_1 приходив та питав у неї, що
робити, чи викликати нарколога, чи
відправляти їх до Олександрівки на
лікування. Вона порадила йому щоб вони
повертались за своїм місцем мешкання.
ОСОБА_1 не здійснював доньці перешкод в
проживанні разом з ним. Він мешкає сам,
мирно, алкоголь вживає тільки у вихідні
та свята.

- ОСОБА_8, яка пояснила суду, що є
сусідкою ОСОБА_1, його донька ОСОБА_2 не
проживає в АДРЕСА_1, з 2005 року, так як
вона теж проживає в цьому домі з 2005 року
з чоловіком. ОСОБА_1 мешкає один. Їй
відомо що в 2003-2004 роках були скандали
коли приїздив син ОСОБА_1 Син перебував
у алкогольному чи наркотичному стані,
переплутав двері їх зі своїми, стукал,
виламував їх двері, кричав щоб йому
відчинили. Колишню дружину ОСОБА_1
бачила останній раз в 2005 році вона
приїхала на один місяць влітку. ОСОБА_1
не здійснював доньці перешкод в
проживанні разом з ним, проживав з 2005
року один.

- ОСОБА_9, яка пояснила суду, що вона є
сусідкою ОСОБА_1, його донька ОСОБА_2
виїхала та не проживає в АДРЕСА_1, після
закінчення школи. Потім вона навчалась
в м. Харкові. Вона знає всіх мешканців
будинку тому що займається ремонтом по
будинку та палісадниками. ОСОБА_1
мешкає сам, сам постійно сплачує
комунальні послуги, не бачила щоб він
зловживав алкоголем. Коли приїздили
його колишня дружина та син десь п'ять
років потому, зробили пожар, залили
сусідку. Їй прийшлось викликати
міліцію, нарколога, пожежників. Ніколи
не чула щоб доньку ОСОБА_1 не пускав до
квартири та він не здійснював їй
перешкод в проживанні разом з ним.

Згідно ст.71 Житлового Кодексу України
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

У відповідності до ст.72 Житлового
Кодексу України визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки
проводиться в судовому порядку.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилою площею необхідно
задовольнити, визнавши відповідачку
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України,
ст.ст. 71,72 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням в
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк - з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Южного міського суду

Одеської області
З.І.Асанова