У х в а л а

25 листопада 2013 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Дем'яносова
М.В., Маляренка А.В.,

Леванчука
А.О., Писаної Т.О.,

розглянувши заяву публічного
акціонерного товариства
«Сумиобленерго» про перегляд рішення
Сумського районного суду Сумської
області від 29 квітня 2013 року,
ухвали апеляційного суду Сумської
області від 30 травня 2013 року
та ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 серпня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Сумиобленерго» про визнання
незаконним наказу про порушення у
веденні табелю обліку використання
робочого часу,

встановила:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Сумиобленерго»
про визнання незаконним наказу про
порушення у веденні табелю обліку
використання робочого часу.

Посилався на те, що він працює
заступником начальника служби
внутрішньої безпеки і охорони ПАТ
«Сумиобленерго» та 17 липня 2012 року і 27
грудня 2012 року, під час обідніх перерв,
він здавав кров як донор, але повністю
відпрацював робочий час в ці дні, тому
він не відобразив у табелі обліку
використання робочого часу дані дні, як
такі, що був відсутній на робочому
місці понад встановлений час.
Незважаючи на це був винесений наказ
про зниження премії позивачу за
порушення у веденні табелю обліку
використання робочого часу, з чим
ОСОБА_3 не погоджується і тому просив
визнати незаконним даний наказ та
стягнути на його користь з відповідача
1000 гривень в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 29 квітня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано частково незаконним наказ № 8/77
від 25 лютого 2013 року про порушення у
веденні табелю обліку використання
робочого часу, а саме п. 1. За порушення
порядку заповнення табелю обліку
використання робочого часу знижена
премія заступнику начальнику служби
внутрішньої безпеки та охорони ОСОБА_3
за лютий 2013 року на 10 %. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 30 травня 2013 року рішення
Сумського районного суду Сумської
області від 29 квітня 2013 року залишено
без змін.

Ухвалою колегії судів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 серпня 2013 року касаційну
скаргу ПАТ «Сумиобленерго» відхилено.
Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 29 квітня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 30 травня 2013 року залишено
без змін.

У листопаді 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ПАТ
«Сумиобленерго» про перегляд рішення
Сумського районного суду Сумської
області від 29 квітня 2013 року, ухвали
апеляційного суду Сумської області від
30 травня 2013 року та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 серпня 2013 року з
підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих же норм матеріального права, а саме
ст. 16 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, можуть бути рішення:

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ;

Вищого адміністративного суду України;

Вищого господарського суду України;

Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

Апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Оскільки встановлені фактичні
обставини даної справи та справи в якій
постановлено ухвалу від 07 листопада 2011
року є різними, то наведені заявником
доводи не містять ознак неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-360 ЦПК
України», постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3
розділу V ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК.

Постановленими ухвалами від 22 травня
2013 року в частині вирішення основного
позову, 23 лютого 2011 року, 13 липня 2011 року
справи передано на новий судовий
розгляд, тому вони не можуть бути
підставою для перегляду через
неоднакове застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
«Сумиобленерго» про визнання
незаконним наказу про порушення у
веденні табелю обліку використання
робочого часу, за заявою публічного
акціонерного товариства
«Сумиобленерго» про перегляд рішення
Сумського районного суду Сумської
області від 29 квітня 2013 року, ухвали
апеляційного суду Сумської області від
30 травня 2013 року та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 серпня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.
Леванчук

А.В.
Маляренко

Т.О. Писана