Справа № 183/3182/13-ц
№ 2/183/2525/13
16.12.2013 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
головуючої судді Березюк В.В.,
при секретарі Гузоватому О.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про доступ до
об'єкта нерухомості, захист права
власності шляхом виселення,-
ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області з позовом до ОСОБА_2, в якому
просить дозволити йому за допомогою
виконавчої служби примусовий доступ до
квартири АДРЕСА_1, а також виселити
відповідача з цієї квартири без
надання іншого житлового приміщення.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що на
підставі договору купівлі-продажу від
20.03.2013 року йому належить на праві
власності квартира АДРЕСА_1
Позивач зазначає, що фактично умови
договору були оговорені в 2009 році, але
через протиправні дії відповідача,
договір не був укладений з наступних
підстав. ОСОБА_2 в 2005 році з дозволу
ОСОБА_3 зареєструвалася і почала
проживати у спірній квартирі, а згодом
перестала пускати його в цю квартиру,
чим почала самостійно користуватися
При цьому ОСОБА_2 не оплачує комунальні
послуги, електроенергію, у зв'язку з чим
ростуть борги, які виставляються за
позивачем, як власником квартири.
На неодноразові вимоги про доступ його
до своєї квартири відповідачка не
реагувала, у зв'язку з чим позивач
вимушений звернутися з даним позовом
до суду.
Позивач в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи у
його відсутність, позов підтримав,
просить задовольнити у повному обсязі,
проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, повідомлена належним
чином, причина неявки суду не відома, а
тому суд, з погодження позивача,
відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України,
провів заочний розгляд справи.
У зв'язку з тим, що сторони в судове
засідання не з'явилися, на підставі
ст.197 ЦПК України, фіксування судового
процесу технічними засобами не
Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1
на праві приватної власності належить
квартира АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі-продажу, укладеного 12.03.2013 року
Відповідач ОСОБА_2, будучи
зареєстрованою у спірній квартирі
попереднім власником ОСОБА_3,
добровільно виселитися відмовляється,
у зв'язку з чим останній звертався до
правоохоронних органів (а.с.11).
Крім того ОСОБА_2, перешкоджала ОСОБА_1
вселитися у спірне житлове приміщення.
Заочним Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04.09.2012 року ОСОБА_2
відмовлено у задоволенні її позовних
вимог про визнання квартири АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю її та
ОСОБА_3, визнанні за нею права на
проживання та зобов'язанні зняття з
реєстрації у спірному житловому
приміщенні ОСОБА_1 (а.с.12-14). Зазначене
заочне рішення залишене без змін
Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 07.02.2013
Згідно зі ст.61 ЦПК України не
підлягають доведенню обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, а також обов'язковими
для суду є вирок або постанова суду про
адміністративне правопорушення щодо
цивільно-правових наслідків дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до положень ст.317 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Відповідно до положень ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.
Відповідно до положень ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.
Відповідно до положень ст. 41
Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.
Таким чином, судом встановлено, що на
день розгляду справи в суді ОСОБА_2 не є
членом сім'ї власника даного житлового
приміщення та чинить перешкоди ОСОБА_1
у користуванні належним йому на праві
приватної власності житловим
Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
і ОСОБА_2 підлягає виселенню з квартири
АДРЕСА_1 без надання їй іншого
житлового приміщення.
Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача слід стягнути сплачені нею
судові витрати, пропорційно до
задоволених позовних вимог, які
складаються з судового збору у розмірі
107 гривень 20 копійок.
Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ч.1 ст. 116
ЖК України, ст. ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215, 224 ЦПК
України, суд,-
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про доступ до
об'єкта нерухомості, захист права
власності шляхом виселення -
Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без
надання їй іншого житлового
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суду в
десятиденний термін після його
проголошення. Особи, які брали участь у
судовому засіданні, але не були
присутніми під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Березюк