Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/1872/13-ц
№
провадження 2/453/651/13
УХВАЛА

02.12.2013 року
м.
Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у місті Сколе
Львівської області заяву позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із
позовною заявою, в якій, виходячи з
положень ЗУ «Про захист прав
споживачів», просить визнати недійсним
договір № 001498 про надання
безвідсоткової позики на умовах
діяльності Системи «Укрфінстандарт»,
укладений 09.09.2013 року між нею та ТзОВ
«Укр Фін Стандарт» в особі Лавриченко
І.Ю., стягнути з відповідача - ТзОВ «Укр
Фін Стандарт» у свою користь 5 000 грн.
вступного платежу для участі у Системі
«Укрфінстандарт» та 328 грн. щомісячних
платежів, а також 2 000 грн. моральної
шкоди.

Для забезпечення позову позивач
ОСОБА_1 29.11.2013 року подала заяву, в якій
просить у порядку забезпечення позову
накласти арешт на грошові кошти ТзОВ
«Укр Фін Стандарт», які знаходяться на
рахунках р/р 8620 та р/р 8660 у
ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023). Заяву
мотивує тим, що відповідач, як власник
вказаних коштів, може вжити заходів
щодо їх приховання чи розтрачання до
вирішення спору у суді. Тому вважає, що
незабезпечення позову може утруднити
чи зробити неможливим виконання
можливого рішення суду про задоволення
позовних вимог, ухваленого у
майбутньому.

Суд, розглянувши заяву про
забезпечення позову вважає, що така
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 151 ЦПК України
суд, за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
При цьому, у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено причини,
у зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов, вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності, а також інші
відомості, потрібні для забезпечення
позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
одним із видів забезпечення позову є
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належить відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
№ 9 «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Позивач просить накласти арешт на
грошові рахунки відповідача, проте, в
порушення вказаних процесуальних норм
та роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України, не надає
доказів існування реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Заява про забезпечення позову
вмотивована лише припущеннями та
побоюваннями щодо невиконання рішення
суду в разі задоволення позову. Вимоги
заяви не підтверджені належними
доказами, що свідчили б про
обґрунтованість тверджень позивача.
Обраний вид забезпечення позову не є
співмірним із заявленими позивачем
вимогами.

На підставі наведеного суд дійшов
висновку про безпідставність заяви та
її необґрунтованість, а тому вона не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209-210 ЦПК
України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні зави ОСОБА_1
про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Львівської області через
Сколівський районний суд Львівської
області протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин