ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2602/5226/12
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді:
Дубаса В.А.,

при секретарі:
Ридзель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового
рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 19.02.2013 року позов ОСОБА_3
задоволено, розірвано шлюб,
зареєстрований 12 квітня 2008 року
Центральним відділом реєстрації
шлюбів м.Києва з державним Центром
розвитку сім'ї (актовий запис №495) між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із заявою про ухвалення
додаткового рішення у справі в частині
відновлення її дошлюбного прізвища.

В судове засідання сторони не
з'явились, належним чином
повідомлялись про час та місце
розгляду даної заяви, тому суд вважає
за можливе розглянути заяву за їх
відсутності на підставі доказів,
наявних в матеріалах справи, та у
відповідності до частини 3 статті 220 ЦПК
України.

Відповідно до ст.220 ч.1 ЦПК України суд,
що ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення; 2) суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або які
дії треба виконати; 3) суд не допустив
негайного виконання рішення у
випадках, встановлених статтею 367 цього
Кодексу; 4) судом не вирішено питання
про судові витрати.

Як вбачається з рішення Дарницького
райсуду м. Києва від 19.02.2013 року судом
були вирішені всі позовні вимоги
ОСОБА_3 і по суті позовних вимог суд
дійшов певних висновків, які викладено
у резолютивній частині рішення суду, як
це передбачено ст.215 ч.1 п.4 ЦПК України.

Водночас згідно положень ст.11 ч.1 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, виходячи з принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні заяви про
ухвалення додаткового рішення,
оскільки позовної вимоги про
відновлення ОСОБА_2 дошлюбного
прізвища ОСОБА_3 не пред'являв, тому суд
ухвалюючи рішення по суті позову ці
обставини та правовідносини не
встановлював, не досліджував та не
надавав їм відповідної оцінки.

Відповідач зустрічний позов згідно
си.123 ЦПК України, у якому б ставила
вимогу про відновлення дошлюбного
прізвища - до суду не пред'являла.

Крім того, в силу ст.113 СК України,
відповідач при винесенні рішення не
просила суд про відновлення їй
дошлюбного прізвища, про що
безпосередньо зазначено у рішенні суду
від 19.02.2013 року.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 220
ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_2 в ухваленні
додаткового рішення у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом п`яти днів з дня її
проголошення.

СУДДЯ
В.А. ДУБАС