Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Рябченко Л. А. ,

при секретарі - Вербицька М.
Л.,

ОСОБА_1,

з участю адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

представник позивачів: ОСОБА_6,

до

ОСОБА_7,

ОСОБА_8,

Третя особа: Білоцерківська міська
рада,

про усунення перешкод у користуванні
проїздом загального користування,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачів подав до суду
позовну заяву, в якій просить
зобов'язати відповідачів усунути
перешкоди у користуванні проїздом
загального користування, який веде до
земельних ділянок та подвір'я жилих
будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у м.Білій
Церкві, шляхом знесення самочинно
добудованого приміщення 1-7, 1-8 АДРЕСА_2,
що належить ОСОБА_8, та самочинно
побудованого паркану по АДРЕСА_3, що
належить ОСОБА_7, з території проїзду
загального користування між будинками
АДРЕСА_4.

Вимоги представник обґрунтував тим, що
позивач ОСОБА_5 є власницею земельної
ділянки АДРЕСА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_3
користуються земельною ділянкою як
власники будинків АДРЕСА_1. В 2006р. без
згоди позивачів відповідачами були
побудовані вищевказані самочинні
забудови, чим порушені права позивачів
на користування проїздом загального
користування, існування якого
підтверджується державним актом на
землю позивача та технічними
паспортами на житлові будинки
позивачів. Зведення забудов без
відповідних дозволів завдає шкоди
правам позивачів та є небезпечним,
створює перешкоди у проїзді до
належних їм будинків та земельних
ділянок, перевезенні будівельних
матеріалів, проїзду комунальної
техніки, спеціального призначення та
служб швидкого реагування.

4.06.2013р. позивачами було направлене
звернення до виконавчого комітету
білоцерківської міської ради про
усунення перешкод у користуванні
проїздом, але виконавчий комітет надав
відповідь, що права позивачів не
порушені, з чим вони категорично не
погоджуються. Вони вважають, що існує
загроза їх життю, здоров'ю, майну, і
вимагають її усунення.

Спірна земельна ділянка є комунальною
власністю - провулком загального
користування, на яку посягають
відповідачі, порушивши межові знаки
своїх земельних ділянок та захопивши
землі загального користування, штучно
звузивши проїзну частину.

В судовому засіданні представник
позивачів підтримав заявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_7 позов не визнав,
посилаючись на те, що спірна земельна
ділянка не є проїздом загального
користування. Здавна ця ділянка була
проходом між домоволодіннями АДРЕСА_4
шириною 1,4 кв.м, про що свідчать
технічна документація на будинки.
Проте, сусіди за спільною домовленістю
розширили прохід до 2,7 кв.м, в зв'язку з
чим його земельна ділянка зменшилася
на 25 кв.м. На власну земельну ділянку
він має державний акт з визначеними та
затвердженими межами. На його межі був
зведений паркан ще в 1985р., після чого
межі не мінялися, паркан не
переставлявся. Нові власники будинків
по АДРЕСА_1 за рахунок його, а не своїх,
земель хочуть зробити собі проїзд, хоча
межі їхніх земельних ділянок не
встановлені, документів вони не мають.
Спірна ділянка не може бути проїздом в
зв'язку з тим, що це є тупик, в кінці
якого немає, не було і технічно не може
бути розвороту для транспорту.

Представники відповідача ОСОБА_10 та
ОСОБА_2 позов не визнали, посилаючись на
те, що межі земельної ділянки
відповідача визначені державним актом
та не змінювалися з 1985 року. До
зазначених домоволодінь позивачів
немає належних проїздів, оскільки дані
домоволодіння утворилися внаслідок
поділу будинків та зведення нових на
розділеній земельній ділянці. Проте,
позивачі протиправно за рахунок чужих
земельних ділянок, а на власних, хочуть
влаштувати собі проїзд. Відповідачем
межі встановлених земельних ділянок не
порушувалися. Позивачами не надано
доказів самовільного будівництва
відповідачами споруд. Крім того,
позивачі пропустили строк позовної
давності з того моменту, коли вони
дізналися чи повинні були дізнатися
про порушення своїх прав.

Відповідач ОСОБА_8 позов не визнала,
посилаючись на те, що її добудова до
будинку зведена відповідно до
проектної документації, затвердженої
належним чином, на належній їй на праві
власності земельній ділянці, за межі
якої вона не виходила, самочинних
забудов у відповідачки немає. Вимоги
позивачів є безпідставними. За рахунок
чужих, а не власних, земельних ділянок
позивачі хочуть створити собі зручний
проїзд, що є порушенням прав
відповідачів.

Третя особа по справі - Білоцерківська
міська рада - в судове засіданні не
з'явилася. Просить розглядати справу у
відсутності представника.

Заслухавши доводи сторін, пояснення
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_5 є власницею земельної ділянки
площею 513 га АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом від
14.07.2006р.. Опис меж земельної ділянки
містить позначку від А до Б про землі
загального користування (проїзд), за
який виник спір.

ОСОБА_3 є власником 37/200 часток будинку
по АДРЕСА_1 у м.Білій Церкві, згідно
договору дарування від 3.03.2012р., про що
свідчить витяг про державну реєстрацію
прав, здійснену 10.04.2012р.. Копію договору,
технічного паспорта на будинок з
внесеними відповідними змінами,
позивач суду не надав.

ОСОБА_4 є власником 63/100 часток будинку
по АДРЕСА_1 у м.Білій Церкві, згідно
договору купівлі-продажу від 4.07.2007р.,
про що свідчить витяг про державну
реєстрацію прав, здійснену 30.07.2007р.,
копія технічного паспорта, виданого
2.04.2007р., у якому здійснена відмітка про
виділення земельної ділянки загальною
площею 700м.кв, згідно рішення № 626 від
16.11.1960р., фактичне користування
становить 630 м.кв.. Копію договору
позивач не надав.

Згідно відповіді відділу Державного
пожежного нагляду від 17.09.2007р., на
звернення позивачів, за адресою по
АДРЕСА_1 проїзд для пожежних
автомобілів є шириною 2,7 м.кв, але
згідно п.7.27 ДБН, ширина смуги руху
передбачена 3,0 - 3,5м.

Дозвіл на розробку технічної
документації із землеустрою, що
посвідчує право власності на земельні
ділянки, АДРЕСА_1 втратив чинність в
зв'язку зі зміною землекористувача, про
що свідчить рішення Білоцерківської
міської ради № 716-29-VІ від 17.09.2012р..

ОСОБА_7 є власником земельної ділянки
площею 0,1000га по АДРЕСА_3, що
підтверджується державним актом від
5.09.2007р.. Опис меж земельної ділянки
містить позначку від В до Г - землі
загального користування (проїзд), за
який виник спір, межа від Б до В
виходить на АДРЕСА_1. ОСОБА_7 є власником
жилого будинку по АДРЕСА_3, згідно
договору купівлі-продажу від 12.06.1984р.. У
технічному паспорті на будинок по
АДРЕСА_3, виданому 29.06.2005р., у плані
земельної ділянки здійснена відмітка
«самовільно відійшло до проїзду 25
м.кв», земельна ділянка виділена
рішенням Білоцерківської міської ради
№ 626 від 16.11.1960р. площею 2115 м.кв, у
фактичному користуванні - 2090 м.кв..
Аналогічний запис - «відійшло до
проїзду № 71, 71а, 71б 25 м.кв» - здійснений і
в технічному паспорті на будинок,
належний ОСОБА_7, виданий 20.05.1992 року.

9.02.2006р. була розроблена та затверджена
відповідними органами та установами
тезнічна документація з землеустрою
щодо скаладання документів, що
посвідчують право власності та право
оренди на земельну ділянку ОСОБА_7 по
АДРЕСА_3, згідно якої площа земельної
ділянки, що переходить у власність
становить 1000кв.м, а в оренду - 0,1039га. До
технічної документації додані
кадастрові плани земельних ділянок.
Дана технічна документація
затверджена рішенням Білоцерківської
міської ради № 306 від 5.08.2005р., земельні
ділянки передані у власність та оренду
ОСОБА_7.

ОСОБА_8 є власницею земельної ділянки
площею 0,0192га та 0,0279га АДРЕСА_2, що
підтверджується державними актами від
29.10.2012р. та 9.11.2012р.. Відповідно, опис меж
земельної ділянки містить позначки від
А до Б - землі загального користування
(проїзд), та від В до Г - проїзд, за який
виник спір. ОСОБА_8 є власником 58/100
жилого будинку по АДРЕСА_1 фактично
кв.№ 1, згідно договору дарування від
19.10.2004р.. Відповідачем наданий
технічний паспорт на житловий будинок
по АДРЕСА_1 виданий 25.04.2008р., у
експлікації плану до будинку зазначені
споруди 1-7 - коридор та 1-8 - кухня,
зазначені приміщення вказані і
вхарактеристиці будинку,
господарських будівель та споруд,
відмітки про самочинне будівництво у
технічному паспорті відсутні. Також
відповідачкою надане рішення
виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради № 452 від 3.12.2004р.,
відповідно до якого БТІ внесло зміни в
правові документи на добудовані
споруди АДРЕСА_2.

Згідно відповідей Білоцерківської
міської ради від 18.11.2013р. та 26.11.2013р. на
запити суду за клопотанням
представника позивачів.повідомлено, що
Білоцерківська міська рада не приймала
рішень щодо передачі у власність,
оренду або в користування (проїзду чи
проходу) між домоволодіннями №? 71, №?
71а, №? 73 по АДРЕСА_1. До будинків по
АДРЕСА_5 інших проїздів або проходів
немає (схема розміщення будинків
додається). Інформація, чи є спірна
земельна ділянка проходом чи проїздом
в Білоцерківській міській раді
відсутня.

Згідно відповіді ГУ ДСНС України у
Київській області від 25.11.2013р., будь-яка
інформація щодо облаштування проходу
чи проїзду між домоволодіннями АДРЕСА_4
відсутня. З приводу даного питання
рекомендовано звернутися до
управління містобудування та
архітектури Білоцерківської міської
ради. При цьому повідомили, що
відповідно до п.3.22 ДБН 360-92 «Планування
і забудова міський і сільських
поселень», ширина проїзної частини
повинна становити 3,5м з однією смугою,
довжина тупикових проїздів повинна
бути не більше 150м, закінчуватися
кільцевим об'їздом радіусом по осі
проїзду не менше 10м або майданчиком для
розвороту розміром 12х12м. До житлових
будинків слід передбачити проїзди
завширшки 3,5м на відстані не ближче 5м
від стін, придатних для проїзду
пожежних машин. По факту між
огородженнями будинків ширина
зазначеного проходу (проїзду)
становить 3м. Необхідність
облаштування доріг, проїздів,
під'їздів, тротуарів, проходів
визначається генеральними планами
забудови мікрорайонів, масивів і т.п. на
стадії проектування, що відноситься до
компетенції управління містобудування
та архітектури Білоцерківської
міської ради.

Згідно відповіді управління
містобудування та архітектури
Білоцерківської міської ради від
21.11.2013р., власниками домоволодінь № 71, №
73 по АДРЕСА_1 було проведено
реконструкцію житлових будинків, але
топографо-геодезична зйомка території
не здійснена, в зв'язку з чим управління
не може надати відповідь щодо
розміщення проїзду між домоволодіння
та відповідність забудов ДБН. Для
вирішення даного питання необхідно
надати технічні паспорти на
домоволодіння, які відповідають
сучасному стану та виконати зйомку
відповідно до ЗУ «Про
топографо-геодезичну і картографічну
діяльність».

Зазначені технічні паспорти на власні
домоволодіння, відповідні
правовстановлюючі документи на частки
у житлових будинках позивачі суду не
надали. Крім того, у ОСОБА_3, ОСОБА_4
відсутні будь-які правовстановлюючі
документи на користування земельними
ділянками. Натомість відповідачі
подали суду докази, що підтверджують
правомірність володіння ними
належними на праві власності
земельними ділянками. Будь-які
документи, які підтверджують наявність
у відповідачів самочинних забудов
відсутні. Доказів, які б підтверджували
наявність проїзду між домоволодіннями
суду не надано. Аналізуючи надані
сторонами документи та відповіді
відповідних установ, суд прийшов до
висновку про наявність між будинками
по № 71, № 71а, № 73 по АДРЕСА_1 у м.Білій
Церкві тупикового проходу без місця
для розвороту, роз'їзду, який був
розширений на 25 кв.м за рахунок земель
домоволодіння АДРЕСА_3 ще до 1992 року,
про що свідчить план земельної ділянки
у технічних паспортах на будинок.
Прохід був збільшений за добровільною
домовленістю між співвласниками
будинків, такий порядок користування
земельною ділянкою склався до 1985р.,
задовго до придбання позивачами своїх
часток у домоволодіннях, що
підтвердили і допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_11.

Відповідно до ч.1 ст.106 ЗК України:

«Власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.»

Відповідно до ч.1 ст.79-1 ЗК України:
«Формування земельної ділянки полягає
у визначенні земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру.»

Відповідно до ст.152 ЗК України:

« 1. Держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; тощо.»

Відповідно до ч.1 ст.153 ЗК України:

«Власник не може бути позбавлений
права власності на земельну ділянку,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом та іншими законами України.»

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України:

«Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.»

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що позивачі не надали
належних доказів щодо порушення їх
законних прав та наявність у
відповідачів самочинних забудов, які б
перешкоджали позивачам користуватися
належним їм майном та проїздом
загального користування, наявність
якого не підтвердила жодна установа
міста, зокрема і Білоцерківська міська
рада. Зведений план земельних ділянок,
виготовлений на замовлення позивачів
суд не може розцінити як належний доказ
порушення їх прав за відсутності
відповідних правовстановлюючих
документів на домоволодіння та
земельні ділянки, затвердження їх меж,
розміру та конфігурації.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивачі зверталися за
захистом своїх прав щодо користування
(проїздом) проходом до Білоцерківської
міської ради ще 4.06.2013р., про що свідчить
відповідь на їх звернення, і що визнали
позивачі, то суд вважає за можливе за
заявою представника відповідача
застосувати строк позовної давності і
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Для прийняття рішення щодо можливості
облаштування проїзду загального
користування між домоволодіннями до
відповідних державних органів та
органів місцевого самоврядування
позивачі не зверталися.

Судові витрати покладаються на
позивачів.

На підставі ст.ст. 78, 79, 79-1, 83, 103, 106, 158 ЗК
України, ст.ст. 3, 15, 16, 257, 267 ЦК України,
керуючись ст.ст. 3-13, 60, 89, 208, 212-215, 218, 294
ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у
задоволенні позову.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом 10 днів після його
проголошення, а особами, які беруть
участь у справі, але не були присутні
під час його проголошення, протягом 10
днів після отримання його копії.

Суддя Л. А. Рябченко