Справа № 1318/2-311/12
Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/783/358/13
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Гірник Т.А., Приколоти Т.І.

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.

прокурора відділу прокуратури
Львівської області Лящука Т.І.,
позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
представника приватної фірми «Генріх і
Катерина» Дякун Х.Є., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою приватної фірми «Генріх і
Катерина» на рішення Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 17 травня 2012 року у справі за
позовом Прокуратури Львівської
області в інтересах пайовиків
співвласників ЦМК реформованої
агрофірми «Карпати» до приватної фірми
«Генріх і Катерина»,
сільськогосподарського кооперативу по
обслуговуванню населення
«Стрілківський» про визнання права
власності на майновий комплекс та
витребування майна,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 17 травня 2012 року позов
Прокуратури Львівської області в
інтересах пайовиків співвласників ЦМК
реформованої агрофірми «Карпати» до
приватної фірми «Генріх і Катерина»,
сільськогосподарського кооперативу по
обслуговуванню населення
«Стрілківський» про визнання права
власності на майновий комплекс та
витребування майна задоволено.

Визнано за пайовиками - членами
спілки об'єднання громадян
співвласників цілісного майнового
комплексу реформованої агрофірми
«Карпати» право спільної сумісної
власності на об'єкти нерухомого майна,
зокрема: будівлю цеху загальною площею
653,1 кв.м. позначену на плані літерою
«А-1»; будівлю кочегарки загальною
площею 47,1 кв.м. позначену на плані
літерою «Б» у Технічному паспорті
Самбірського МБТІ від 29.09.2003 року №458,
що розташовані у АДРЕСА_1.

Зобов'язано приватну фірму
«Генріх і Катерина» повернути
пайовикам - членам спілки об'єднання
громадян співвласників цілісного
майнового комплексу реформованої
агрофірми «Карпати» будівлі цеху та
кочегарки, котрі розташовані у АДРЕСА_1.
Судом вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила приватна
фірма «Генріх і Катерина». В
апеляційній скарзі зазначає, що це
рішення суду є незаконним,
необґрунтованим, прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, без повного і всебічного
з'ясування обставин справи, а висновки
суду не відповідають обставинам
справи. Апелянт зазначає, що позов
заявлено заступником прокурора
Львівської області в інтересах
пайовиків, однак прокурором не
наведено, з яких причин і на яких
підставах він здійснював
представництво в суді, не обґрунтував в
чому саме відбулося чи може відбутися
порушення інтересів держави. Крім того
покликається, що в судовому засіданні
ні прокурором, ні позивачами не
доведено право власності позивачів на
спірний об'єкт нерухомого майна, а
також те, що спірне майно є саме їх
майновим паєм та включено в майновий
фонд, а протокол зборів пайовиків не є
правовстановлюючим документом.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
позові повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника приватної
фірми «Генріх і Катерина» Дякун Х.Є. на
обґрунтування доводів апеляційної
скарги, заперечення на скаргу
прокурора Лящука Т.І. та позивачів
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів не
знаходить достатніх підстав для
задоволення скарги.

Як вбачається з матеріалів справи
та беззаперечно встановлено судом
першої інстанції, 20 червня 1991 року
радгосп «Стрілківський» рішенням
загальних зборів членів господарства
було реорганізовано в агрофірму
«Карпати». В ході здійснення
реформування відповідності до ст.ст.7, 8
та 9 Закону України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство»
від 17.02.1992 року, майно колективного
господарства агрофірми «Карпати»,
увійшло в пайовий фонд, та було
розпайоване до 1996 року. У майновий фонд
вказаного агропідприємства увійшли і
приміщення колишньої цегельні, яка в
подальшому використовувалась як
швейний цех та ковбасний цех, що
відповідачем не спростовано.

Відповідно до Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» від 17.02.1992 року, Указу
Президента України «Про невідкладні
заходи щодо прискорення реформування
аграрного сектору економіки» №1529/99 від
03.12.1999 року та рішення загальних зборів
пайовиків агрофірми «Карпати» від
15.01.2000 року агрофірму «Карпати» було
реформовано у сільськогосподарський
кооператив по обслуговуванню
населення «Стрілківський». Однак
остаточного проведення розпаювання
майна агрофірми «Карпати» у зв'язку з
даною реорганізацією колективного
підприємства, керівництвом та
комісією з організації вирішення
майнових питань СКГ "Стрілківський" у
відповідності до Положення "Про
паювання і виділення майна при
реформуванні колективного
сільськогосподарського підприємства
агрофірми "Карпати" здійснено не було.

Згідно довідки Стрілківської
сільської ради за №306 від 12.11.12 р., об'єкт
деревообробного цеху в розмірі 653,1 м2 та
кочегарки в розмірі 47,1 м.2, що
знаходиться в АДРЕСА_1 є дійсно тим
самим об'єктом нерухомості, що в
минулому використовувався як цегельня,
швейний цех, ковбасний цех і вартість
його по залишковій вартості рахується
в пайовому фонді реформованої
агрофірми "Карпати" (а.с.162).

Судом встановлено також, що при
відсутності рішення загальних зборів
колективного господарства щодо
відчуження за борги спірного майна,
відсутності переліку такого майна, яке
підлягає відчуженню за борги та його
вартості, спірні будівлі цеху
загальною площею 653,1 кв.м. позначену на
плані літерою «А-1» та будівлі
кочегарки, загальною площею 47,1кв.м, в
АДРЕСА_1, безпідставно були передані у
власність приватній фірмі «Генріх і
Катерина» на підставі договору про
передачу майна у власність від 21.12.2001
рок, укладеного між СКГ
«Стрілківський» та фірмою «Генріх і
Катерина», а вказана приватна фірма
отримала в рахунок погашення
дебіторської заборгованості виробничі
приміщення із прилеглими приміщеннями
згідно договору майнового найму
(оренди) від 02.04.96р. відповідно до
накладної №2 від 22.01.2002 року (т.1 а.с.15.

З огляду на положення Указу
Президента України «Про заходи
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування аграрного
сектора економіки»№62/2001 від 29.01.2001р, а
також постанови Кабінету Міністрів
України №177 від 28.02.2001 р. «Про
врегулювання питань щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки» та виходячи із встановлених
судом фактичних обставин справи, суд
дійшов вірного висновку про те, що
визначальним у вирішенні спірних
правовідносин є рішення загальних
зборів уповноважених пайовиків щодо
вирішення питання про спільне
володіння, користування та
розпорядження пайовим фондом, в тому
числі і щодо можливості його
відчуження, яке в даному випадку не
приймалось, а отже голова СКГ
«Стрілківський» не уповноважений був
самостійно укладати договір на
відчуження спірного майна.

До того ж, в матеріалах справи
відсутні належні і допустимі докази,
які б з достатньою очевидністю і
об'єктивністю підтверджували те, що
спірне майно в установлений спосіб
було передано після реформування
агрофірми «Карпати» у фонд СКГ
«Стрілківський».

Відповідно до висновків
контрольно-ревізійного відділу у
Староосамбірському районі, зроблених в
Акті "Перевірки окремих питань
фінансово-господарської діяльності
СКГ "Стрілківський" від 11.04.2002 року
кооперативом, в супереч вимогам Указу
Президента України «Про заходи
забезпечення захисту майнових прав
селян у процесі реформування аграрного
сектора економіки»№62/2001 від 29.01.2001р. та
ст.102 Конституції України, не
розроблено комплекс організаційних
заходів щодо: уточнення складу і
вартості пайових фондів майна членів
кооперативу з урахуванням майна, що
призначалося для погашення
заборгованості зі сплати до бюджетів у
зв'язку із списанням цієї
заборгованості відповідно до
законодавства; запровадження
документального посвідчення права
власності на паї шляхом видачі
свідоцтва про право власності на пай
кожного члена(майнові сертифікати)
(а.с.11).

Рішення Постійно діючого
третейського суду при ЛАУРН від 10.04.2008р.
№7Д-05/03-08, на який позивається апелянт,
за яким визнано за Приватною фірмою
«Генріх і Катерина» право власності на
об'єкти нерухомого майна, зокрема:
будівлю цеху загальною площею 653,1кв.м.
позначену на плані літерою «А-1»;
будівлю кочегарки загальною площею
47,1кв.м. позначену на плані літерою «Б» у
Технічному паспорті Самбірського МБТІ
від 29.09.2003 року №458, що знаходяться в
АДРЕСА_1, не має визначального значення
при вирішенні даного спору, що випливає
як з положень самого Закону України
«Про третейські суди» так і висновків
Конституційного Суду України у п. 4
Рішення від 10 січня 2008 р. N 1-РП/2008
(справа про завдання третейського
суду), в якому зазначено, що відповідно
до Закону N 1701-IV третейські суди
приймають рішення тільки від свого
імені (ст. 46 цього Закону), а самі ці
рішення, ухвалені в межах чинного
законодавства, є обов'язковими лише
для сторін спорів.

Таким чином, приватна фірма
«Генріх і Катерина» набула у власність
спірне майно, що належало пайовикам
агрофірми «Карпати» поза їх волею та
без достатніх на те правових підстав, а
тому суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції наведені і
належні обґрунтування і щодо
уповноважності прокурора діяти в
інтересах пайовиків та звертатись з
позов в інтересах членів спілки
об'єднання громадян співвласників
цілісного майнового комплексу
реформованої агрофірми «Карпати".

Що стосується посилань апелянта
про відчуження спірного майна
громадянину ОСОБА_6 відповідно до
договору купівлі продажу, укладеного
між ПФ "Генріх і Катерина» та ОСОБА_6 18
грудня 2008 року, то вирішення даного
спору з урахуванням даних обстави
повинно здійснюватись із залученням
вказаної особи на стороні відповідача,
що судом першої інстанції зроблено не
було, а суд апеляційної інстанції
позбавлений такої процесуальної
можливості. При цьому суд вірно
зазначив, що питання заміни сторони
виконання в даному випадку може бути
вирішено на стадії виконання рішення
суду.

З огляду на наведене, враховуючи,
що доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, колегія суддів
дійшла висновку, що, рішення суду
першої інстанції відповідає вимогам
закону, а тому не вбачає підстави для
його скасування чи зміни.

Керуючись, ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ч.1 ст.308, ст. 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу приватної
фірми «Генріх і Катерина» відхилити.

Рішення Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 17 травня 2012 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Гірник Т.А.

Приколоти Т.І.