Дата документу 16.12.2013 Справа № 1622/2593/2012
Справа №2/554//544/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 грудня 2013 року.

Октябрський районний суд м.Полтави в
складі:

Головуючої судді Сороки К.М.

При секретарі Ігнатенко С.Ю.

За участю адвоката ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Першої
Полтавської державної нотаріальної
контори про визнання договору
дарування недійсним, визнання права
власності на спадкове майно, стягнення
моральної шкоди, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Октярського районного суду м.Полтави з
позовом до відповідачів ОСОБА_3 ,
Першої Полтавської державної
нотаріальної контори про визнання
договору дарування недійсним, визнання
права власності на спадкове майно,
стягнення моральної шкоди, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
батько ОСОБА_5.

08.10.199 року батько уклав шлюб з
відповідачкою ОСОБА_3 та проживав
спільно з нею однією сім»єю.

На час укладення шлюбу спадкодавець
ОСОБА_5 був власником квартири АДРЕСА_1
.

За життя батько позивача ОСОБА_5
уклав договір дарування спірної
квартири АДРЕСА_1, який посвідчений
17.02.2010 року державним нотаріусом
Першої Полтавської державної
нотаріальної контори Дробітько В.В. в
реєстрі №4-161.

Після смерті батька, позивач ОСОБА_2
звернувся до нотконтори з заявою, як
спадкоємець, який має обов»язкову
частку в спадкуванні, але йому
повідомили, що на день смерті
спадкодавця ОСОБА_5 майно відсутнє.

На час складання заповіту ОСОБА_5 був
інвалідом 2 групи, в силу свого
захворювання він не міг оцінювати те,
що з ним відбувається, не розумів
значення своїх дій. Дружина умовила
його подарувати квартиру обманним
шляхом, скориставшись його станом
здоров»я.

Позивач вважає, що він має право на
обов»язкову частку, як інвалід 2 групи
з 2003 року. Окрім того позивач вважає,
що відповідачка шляхом обману та
умовлянь заволоділа квартирою батька.

Просив визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1, укладений
17.02.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та
визнати за ним право власності на ?
частину квартири, як обов»язкову
частку непрацездатного сина на день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 та
виділити в натурі ? частину майна ,
яке має йому належати.

Первинний позов було уточнено 15.03.2013
року, позивач просив визнати недійсним
договір дарування квартири АДРЕСА_1
між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 17.02.2010 року та
визнати за ним, ОСОБА_2 право власності
на ? частину квартири, як обов»язкову
долю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
адвокат ОСОБА_1 в його інтересах,
позовні вимоги підтримали та просили
їх задовольнити з підстав зазначених у
позові.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову
заперечила та просила відмовити в його
задоволені, посилаючись на те, що
доводи позивача про те, що при
укладенні договору дарування спірної
квартири 17.02.2010 року було порушено
його право власності на квартиру,
спростовується тим, що ОСОБА_2 не був
зареєстрований в квартирі, не мав на
неї права власності, ніколи в ній не
проживав і не користувався нею.

Що стосується доводів позивача в
частині хвороби відчуджувача
квартири та в силу його захворювання
не міг розуміти значення договору, то
немає жодного доказу психічної або
іншої хвороби, яка впливала на його
стан при укладенні договору дарування.

Не доведено позивачем і факт обману з
боку відповідачки ОСОБА_3 при
укладенні договору.

Твердження позивача, що він є єдиним
спадкоємцем після смерті батька не
відповідає дійсності . З жовтня 1999 року
відповідачка ОСОБА_3 та ОСОБА_5
знаходилися в шлюбі до смерті ОСОБА_5
От же вона, відповідачка, є спадкоємцем
першої черги після померлого чоловіка.

Позивач зазначав, що після смерті
ОСОБА_5 не залишилося заповіту, але це
не так. 19.03.199 року ОСОБА_5 залишив
заповіт, згідно якого все своє майно
заповідав ОСОБА_3. Заповіт
посвідчувався в Державній нотконторі
і зберіг свою чинність до настання
смерті ОСОБА_5

Відповідачка ОСОБА_3 вважає позовні
вимоги позивача безпідставними та
просила відмовити в їх задоволенні.

Відповідач Перша Полтавська
держнотконтора суду надала письмові
пояснення в яких зазначили, що позовні
вимоги позивача ОСОБА_2 до задоволення
не підлягають з наступних підстав.

Позивач посилається на ст.1241 ЦК України
та зазначає, що він має право на
обов»язкову частку в спадковому майні.
Але на день смерті до складу
спадкового майна спадкодавця спірна
квартира не відносилася, оскільки вона
була відчуджена ( подарована) ОСОБА_5
відповідачці ОСОБА_3 При укладенні
договору дарування нотаріус не мав
права розголошувати таємниці договору
та залучати до участі в договорі
сторонніх осіб , також і сина
відчуджувача ОСОБА_2, навіть якщо він і
був непрацездатним. А відтак позивач
не зазначив які саме права позивача
було порушено при укладенні договору
дарування.

Таким чином нотконтора не порушувала
прав позивача а тому не може нести
моральної відповідальності та
відшкодовувати на користь позивача
моральну шкоду.

Суд, заслухавши сторони, допитавши
свідків, вивчивши матеріали справи.
Прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позову.

Судом встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5 - батько позивача ОСОБА_2 .

08.10.199 року ОСОБА_5 уклав шлюб з
відповідачкою ОСОБА_3 та проживав
спільно з нею однією сім»єю по день
смерті.

На час укладення шлюбу спадкодавець
ОСОБА_5 був власником квартири АДРЕСА_1
.

За життя ОСОБА_5 уклав договір
дарування спірної квартири АДРЕСА_1,
який посвідчений 17.02.2010 року державним
нотаріусом Першої Полтавської
державної нотаріальної контори
Дробітько В.В. в реєстрі №4-161. Згідно
зазначеного договору ОСОБА_5 подарував
квартиру АДРЕСА_1.. своїй дружині
ОСОБА_3 - відповідачці по справі.

Доводи позивача в частині того, що на
день укладення договору дарування
ОСОБА_5 будучи інвалідом 2 групи не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг ними керувати спростовуються
висновком посмертної
судово-психіатричної експертизи,
проведеної за ухвалою суду 15 березня
2013 року , в якій зазначено, що ОСОБА_5 1937
року народження станом на 17.02.2010 року
виявляв ознаки легкого когнітивного
розладу внаслідок церебрального
атеросклерозу .Ступінь змін
особистості не позбавляв його
здатності усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними. (а.с.124-129) .

Що стосується визнання права
власності на обов»язкову частку, то
положення ст.1241 ЦК України на яку
посилається позивач, стосуються до
відносин спадкування а не до
відносин, що випливають з договору
дарування . Відносини спадкування
виникають у зв»язку зі смертю
спадкодавця на майно, щ входить до
складу спадщини.

Квартира, яку ОСОБА_5 подарував за час
свого життя не входить до складу
спадкового майна . Право власності на
квартиру у ОСОБА_5 припинено з часу
укладення договору дарування.

Таким чином суд вважає, що позивач не
набув права на квартиру АДРЕСА_1 ,
оскільки вказана квартира не належала
його батькові ОСОБА_5 на день смерті.

Суду не надано належних доказів, які
вказують на завдання діями
нотаріальної контори або відповідачки
ОСОБА_3 моральної шкоди позивачу, тому
в задоволенні позову необхідно
відмовити.

Зібрані по справі докази дають
підстави суду для відмови в
задоволенні позову ОСОБА_2 повністю.

Викладені обставини підтверджуються
матеріалами справи.

Керуючись ст.5,10,60,212-215,218 ЦПК України,
ст.ст.203,215,216,1241 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Першої Полтавської державної
нотаріальної контори про визнання
договору дарування недійсним, визнання
права власності на спадкове майно,
стягнення моральної шкоди відмовити
за безпідставністю позовних вимог.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
його проголошення до Апеляційного
суду Полтавської області через
Октябрський районний суд м.Полтави.

СуддяК. М. Сорока