Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/177/13-ц
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

20.05.2013 смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в

особі головуючого судді Кривка В. П

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю: позивача - представник ОСОБА_1,

відповідача - представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт. Міжгір'ї справу за позовом ПАТ «Дельта банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 397 111, 56 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

13.02.2013 року позивач звернувся в суд з указаним позовом, який умотивовано так.

18.09.2008 року ТзОВ «Український промисловий банк» і відповідач уклали кредитний договір № 929-022/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 40 тис. дол. США під 13, 5 % річних за час фактичного користування кредитом на строк з 18.09.2008 року по 15.09.2023 року. Цей банк уклав договір з ПАТ «Дельта банк» ( надалі Позивач) від 30.06.2010 року про передачу активів і кредитних зобовязань, зокрема і про відступ права вимоги за кредитними і забезпечувальними договорами по виконанню кредитних зобовязань. Згідно з ст. 514, 516 ЦК України позивач набув права первісного кредитора у вказаному вище кредитному зобовязанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до п. п. 2.4 і 2.5 кредитного договору відповідач зобовязувався щомісячно по 20 число повертати кредит у розмірі 238, 53 дол. США шляхом перерахування коштів або внесення готівки в касу банку, а згідно з пунктом 1.5, 2.6, 2.7 Договору , в указаний строк сплачувати нараховані проценти.

Відповідач як позичальник належно не виконує умови кредитного договору і станом на 14.01.2013 року допустив заборгованість у сумі 397 тис. 111 грн. 56 коп., у тому числі :

- сума заборгованості за тілом кредиту - 291 874, 87 грн.;

- сума заборгованості за відсотками - 99 485, 99 грн.;

- сума заборгованості за комісією - 5750 грн. 70 коп.,

з них прострочена заборгованість:

- за тілом кредиту - 62 651 грн. 61 коп.;

- за відсотками - 94 745 грн. 19 коп.;

- за комісією - 5430 грн. 98 коп.

Позивач покликається на застосування ст. ст. 512-519, 526, 530, 536, 543, 544, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054, 1056 -1 ЦК України.

Представник позивача вимоги підтримав повністю і звернув увагу суду на те, що відповідача було повідомлено про зміну кредитора. Натомість відповідач на це не реагував належно і після заміни кредитора в 2011 році здійснив часткове погашення кредиту на незначну суму, а тому просить відхилити заперечення позову.

Відповідач позов заперечив повністю, а позицію обґрунтував так.

Позивач не подав належних доказів права звернення до суду ( права вимоги за кредитним договором), зокрема щодо передачі оригіналів кредитного договору і договору іпотеки та інформацію про первісного кредитора за актом прийома - передачі документів; довідка про заборгованість не містить відповідних даних щодо невиконаного розміру грошового зобовязання та необхідних реквізитів. Первісний кредитор порушив вимоги ст. 20 закону «Про банки і банківську діяльність», оскільки у день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії не мав права приймати від відповідача платежі на погашення кредиту, тобто з 21.01.2010 року. Відповідач вважає, що згідно ст. ст. 516, 517 ч. 2 ЦК України він має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні, зокрема і зафіксованої суми кредиту на час передачі, опис кредитної та іпотечної справи, оригінали додатків до договору. Окрім цього, відповідач намагався врегулювати спір з позивачем у 2012 році з приводу вищевикладеної позиції відповідача, однак позивач його вимоги не виконав.

Оцінивши позиції сторін, доводи їх представників, подані в справу докази, суд установив такі обставини і дійшов наступного висновку.

Відповідач визнав укладення з ТзОВ «Український промисловий банк» кредитного договору, зазначеного в позові. Відповідач також визнав, що одержав у повному обсязі кредитні кошти і останній платіж за вказаним кредитним договором здійснив у червні 2010 року, а надалі припинив виконання своїх зобовязань у звязку з тим, що дізнався про проблеми кредитора щодо відкликання банківської ліцензії.

Відповідач за договором позики зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( кредитні кошти) у строк та в порядку, встановлені договором, а також, проценти передбачені договором. Це випливає із змісту вимог, передбачених ст. ст. 1046-1049, 509-510, 526-527 ЦК України.

Суд вважає, що відповідач неправомірно повністю заперечує позов на основі недоведеності позивачем права вимоги до нього як нового кредитора.

Обставинами справи встановлено, що позивач 30.10.2010 року уклав договір з ТзОВ «Український промисловий банк» про передачу активів та кредитних зобовязань на користь позивача ( пункти 1.6 і 1.7 Договору). Пунктом 4.8 цього Договору передбачено таке. «Дельта банк» та «Укрпром банк» погоджують наступний порядок повідомлення боржників про передачу « Укрпромбанком» «Дельтабанку» прав вимоги:

- банки зобовязані письмово повідомити боржників про передачу відповідних прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за узгодженою банками формою в усіх істотних аспектах впродовж 5 (пяти) робочих днів з дати укладення цього договору;

- такі повідомлення надсилаються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами за описом вкладення. Направлення вказаних повідомлень здійснюється за рахунок «Дельта банку» ( Позивача).

Отже, позивач набув статусу кредитора по зобовязаннях відповідача згідно з ст. ст. 512 ч. 1 п. 1, 513, 514 ЦК України. Статтею 516 ч. 1 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 2 цієї статті встановлює, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

З обставин справи і доказів (банківських квитанцій поданих відповідачем), письмових розрахунків (наданих позивачем) видно, що відповідач востаннє «Укрпром банку» сплатив щомісячний платіж у червні 2010 року, а після припинив сплату щомісячних платежів. Станом на червень 2010 року відповідач не предявляв будь -яких претензій первісному кредитору щодо виконання договірних зобовязань. Позивач предявив суду належні документи, що стверджують його право вимоги, зокрема: договір між ним і первісним кредитором з участю Національного банку України, акт приймання передачі в тому числі по кредитному зобовязанню відповідача з оригіналами договорів кредиту, іпотеки, інформацією про виконання зобовязань.

Отже, суд визнає «Дельта банк» належним позивачем, щодо вимог предявлених відповідачу.

Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав і обґрунтувань.

Позивач не подав доказів належного виконання пункту 4.8 договору про передачу активів та кредитних зобовязань «Укрпром банку» на користь «Дельта банку» від 30.06.2010 року, зокрема в частині своєчасного ( в строк, передбачений цим пунктом договору) надіслання, повідомлення відповідачу про заміну кредитора. Акт приймання - передачі кредитних договорів, іпотеки, поруки, кредитних справ банки здійснили 20.09.2010 року. Письмове повідомлення позивача на адресу відповідача у формі досудової вимоги з інформуванням про заміну кредитора датоване вих. № 48.2-08/593/12 позивача на адресу відповідача 28.12.2012 р. Позивач не подав доказів, що це повідомлення надіслав позивачу рекомендованим повідомленням з підтвердженням про вручення. Таким чином, позивач як новий кредитор має нести ризик настання несприятливих для нього наслідків ( ст. 516 ч. 2 ЦК України), зокрема прострочення в поверненні кредиту і сплаті процентів за період з часу виникнення права вимоги. З цих мотивів суд вважає передчасним застосування ст. 1048 ч. 2 ЦК України, тобто дострокового повернення частини позики, що залишилася. Оскільки строк кредитного договору не сплив, а сторони взаємно порушили договірні зобовязання і вимоги закону, з відповідача на користь позивача слід стягнути одноразово прострочену заборгованість, вказану позивачем у позовній заяві станом на 14.01.2013 року, а саме:

- за тілом кредиту 62 651 грн., 61 коп.;

- за відсотками 94 745 грн. 19 коп.;

- за комісією 5430, 98 грн.;

Решта частина позикових коштів з відсотками і комісією, передбаченими кредитним договором підлягає поверненню щомісячно за умовами договору в межах строку його дії.

Судові витрати у виді судового збору згідно з ст. 88 ЦПК України і законом «Про судовий збір» в розмірі 1% до суми задовільнених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача, а саме 162 827, 78 х 1 % = 1628, 28 грн.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість по кредитному договору станом на 14.01.2013 року в сумі 162 827 грн. 78 коп. ( сто шістдесят дві тисячі вісімсот двадцять сім грн. 78 коп), а також судові витрати у виді судового збору в сумі 1628 , 28 ( одна тисяча шістсот двадцять вісім грн. 28 коп.), всього : 164 456, 06 ( сто шістдесят чотири тисячі чотириста пятдесят шість грн. 06 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_4