Справа № 121/8706/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2013 року
Ялтинський міський суд АР Крим

у складі суду: судді Прищепа О.І., при
секретарі Герман Т.В., за участю
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача - адвоката
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду міста
Ялта цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні власністю,
шляхом виселення та стягнення
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні власністю, шляхом
виселення та стягнення моральної шкоди
та просить:

- усунути перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 зобов'язавши ОСОБА_2,
не чинити перешкоди в користуванні
власністю;

- виселити відповідача з квартири
АДРЕСА_1;

- стягнути з відповідача моральну шкоду
в розмірі 10 000 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є власником квартири АДРЕСА_1.
На підставі рішення Ялтинського
міського суду від 07.10.2012 року
відповідач визнаний таким, що втратив
право користування квартирою позивача
та знятий з реєстраційного обліку,
однак, не зважаючи на рішення суду
відповідач вселився в квартиру та на
вимоги позивача звільнити її ніяк не
реагує, у зв'язку з чим позивач змушений
звернутися до суду за захистом свого
права власності. Крім того, у наслідок
таких протиправних дій відповідача,
позивач несе моральні стражданні, які
на думку позивача відповідач повинен
відшкодувати.

Позивач в судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі, просив позов задовольнити з
підстав викладених у ньому.

Відповідач, його представник в
судовому засіданні проти позову
заперечували. Відповідач суду пояснив,
що з січня 2001 року по 30 квітня 2010 року
відбував покарання у місцях
позбавлення волі, про позбавлення його
права користування квартирою та зняття
з реєстраційного обліку йому не було
відомо, тому після звільнення у 2010 році
вселився у вказану квартиру, оскільки
іншого житла у нього не має. Про зняття
з реєстраційному обліку дізнався лише
з цього позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

У відповідності до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК
України суд здійснює цивільне
судочинство на засадах змагальності
сторін, не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів осіб, які беруть участь у
справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 14.03.2010
року державним нотаріусом Першої
ялтинської державної нотаріальної
контори, реєстровий номер 4-696, позивач є
власником квартири АДРЕСА_1. (а.с.18).

За вказаною адресою зареєстрованих
осіб не має.

На підставі рішення Ялтинського
міського суду АР Крим від 07.10.2002 року
відповідач був визнаний таким, що
втратив право користування квартирою
позивача та знятий з реєстраційного
обліку (а.с.15,16). Підставою прийняття
такого рішення суду стала відсутність
відповідача та його особистих речей за
вказаною адресою, починаючи з 1992 року.
Також судом встановлено, що перешкод у
проживанні за вказаною адресою
відповідачу ніхто не чинив.

Надана суду відповідачем довідка про
відбування покарання №043275 від 30 квітня
2010 року підтверджує лише поважність
відсутності його за адресою минулого
місця проживання з 04 січня 2001, і не дає
можливості відповідачу проживати в
квартирі позивача, після звільнення з
місця відбування покарання.

Оскільки факт проживання відповідача
станом на теперішній час в квартирі
позивача визнаний відповідачем та їм
не оскаржується, то на підставі ст. 174
ЦПК України такий факт не підлягає
доказуванню.

Таким чином, враховуючи обставини
справи, та керуючись ст. 321, ч.2 ст. 386, ст.
391 ЦК України, суд приходить до
висновку, що позивач має право на
реалізацію свого права володіння
нерухомим майном, а також має право
вимагати від відповідача усунення
перешкод у її користуванні, шляхом
виселення, оскільки право власності є
непорушним, ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Оскільки, судом не встановлено, що з
вини відповідача була принижена честь
та гідність позивача, тому відповідно
до вимог ст.ст. 23, 280 ЦК України суд не
находить підстав для стягнення
моральної шкоди.

Таким чином, обставини справи в частині
проживання відповідача у квартирі
позивача доведені останнім,
підтверджені в цієй частині
відповідачем, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_4 підлягає
задоволенню частково.

Крім того, з відповідача на користь
держави, відповідно до вимог ст.88, 214 ЦПК
України та ЗУ "Про судовий збір"
підлягають стягненню судові витрати по
оплаті судового збору в сумі 114,70
гривень.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
ст. 11, 15, 16, 321, 386, 391 ЦК України, 3, 8, 10, 11, 57 -
61, 79, 88, 174, 197, 209, 212-215, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
власністю, шляхом виселення та
стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2, усунути перешкоди
ОСОБА_1 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_1, ідентифікаційний код суду не
відомий, адреса місця реєстрації:
АДРЕСА_1) на користь держави судові
витрати в розмірі 114 (сто чотирнадцять)
гривень 70 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду АРК через Ялтинський міський суд
АРК у порядку та строки, встановлені ст.
ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя: