Справа №2/756/1283/13 № апеляційного
суді першої інстанції: Маринченко
М.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2013 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
Слічної С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
заочне рішення Оболонського районного
суду м.Києва від 10 квітня 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» до ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний
центр» про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ «АКБ «Київ» звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 та ТОВ
«Автомобільний центр» про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обгрунтовував тим,
що внаслідок неналежного виконання
позичальником ОСОБА_4 своїх зобов'язань
за кредитним договором, станом на 20
грудня 2012 року утворилась
заборгованість в розмірі 9 798 523 грн. 16
коп., яку позивач просив стягнути з
відповідачів в солідарному порядку.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 10 квітня 2013
року задоволено позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний
центр» на користь Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ»
заборгованість за договором про
надання кредиту № 101 від 18 грудня 2007
року у розмірі 9 798 523 грн. 16 коп.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для її вирішення.

Зазначив, що стягуючи на користь банку
пеню, суд першої інстанції не дослідив,
чи нарахована вона у відповідності до
вимог Закону України « Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» і не
перевищує її подвійної облікової
ставки НБУ.

В судові засідання ОСОБА_4 та
представник товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний
центр» тричі не з'явилися, будучи
повідомленими про день та час розгляду
справи у встановленому законом
порядку, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає можливим розглянути справу у їх
відсутність, зважаючи на вимоги ст.305 ч.2
ЦПК України.

Представник ПАТ «АКБ «Київ» проти
апеляційної скарги заперечувала і
просила рішення як законне і
обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18 грудня 2007 року
між АКБ «Київ» та ОСОБА_4 укладено
договір про надання кредиту № 101 за
умовами якого, з урахуванням усіх змін
і доповнень, внесених додатковими
угодами № 1 від 17 березня 2008 року, № 2
від 18 квітня 2008 року, № 3 від 26 грудня 2008
року, № 4 від 06 січня 2009 року та № 5 від 09
листопада 2010 року, відповідач отримав
кредитні кошти в розмірі 9910065 гри. 64
коп., на строк з 18 грудня 2007 року по 08
листопада 2015 року зі сплатою 18% річних
за користування кредитними коштами.

Сума кредиту за умовами договору
видається траншами: до 30 грудня 2007 року
- 500000 євро, що за курсом НБУ станом на
день видачі становить 3634232 грн. 50 коп.,
до 09 листопада 2010 року - 6275833 гри. 14 коп.
Транш в розмірі 63 13629 грн. 35 коп.
видається на поточний рахунок, з
подальшим направленням на купівлю
валюти, що буде зарахована на погашення
заборгованості за кредитним договором
в повному обсязі в євро.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитними договором, 09
листопада 2010 року між Банком та ТОВ
«Автомобільний центр» укладено
договір поруки, за умовами якого
поручитель зобов'язався перед банком
солідарно відповідати за виконання
позичальником у повному обсязі
зобов'язань за договором про надання
кредиту, а саме: сплату основного боргу,
процентів, неустойки, відшкодування
збитків.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором, або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова, установа зобов'язується
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Внаслідок неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, станом на 20 грудня
2012 року утворилась заборгованість в
розмірі 9 798 523 грн. 16 коп., яка
складається з строкової
заборгованості по кредиту в сумі 4010981
грн.58 коп., простроченої заборгованості
по кредиту в сумі 2264851 грн.56 коп.,
заборгованості по простроченим
процентам в сумі 2327650 грн.54 коп., а також
нарахованих на підставі п.5.1 кредитного
договору пені за несвоєчасне погашення
кредиту в сумі 566109 грн.80 коп. та пені за
несвоєчасне погашення відсотків і сумі
628929 грн.68 коп.

Фактично сума встановленої судом
першої інстанції заборгованості
апелянтом в апеляційній скарзі не
оскаржується.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до п.п.1.1 договору поруки,
поручитель зобов'язався солідарно
відповідати перед банком за виконання
позичальником у повному обсязі
зобов'язань за договором про надання
кредиту № 101 від 18 грудня 2007 року, а
саме повернення кредиту, сплати
відсотків, комісій, а також можливої
неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у
випадках, встановлених договором.

Встановивши, що ОСОБА_4 зобов'язання не
виконані, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ПАТ «АКБ
«Київ» про солідарне стягнення з
ОСОБА_4 та ТОВ «Автомобільний центр»
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
нарахування пені не відповідає вимогам
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» і перевищує її подвійної
облікової ставки, оскільки положення
цього закону щодо обмеження пені у
грошових зобов'язаннях подвійною
обліковою ставкою Національного банку
України поширюються на правовідносини,
суб'єктами яких є лише підприємства,
установи та організації незалежно від
форм власності і господарювання та
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Такі висновки містяться в рішенні
Конституційного Суду України у справі
№7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення
положень другого речення преамбули
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань».

Висновки суду підтверджені належними,
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав правильну оцінку
відповідно до норм ЦПК України та є
такими, що відповідають нормам
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого в справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316,
317, 324, 325 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Оболонського
районного суду м.Києва від 10 квітня 2013
року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: