Справа № 211/1002/12 Провадження №
22-ц/772/86/2013Головуючий в суді першої
інстанції:Волошина Т.В.Категорія: 27
Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2013 р.
м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Міхасішин І.В., Войтко Ю.Б.,

при секретарі: Яблонській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на
рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 09.11.2012 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу ,-

ВСТАНОВИЛА:

12.07.2012 року позивач звернувся в суд з
позовом про солідарне стягнення з
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на свою користь
боргу за договором позики в розмірі 11
985 грн., а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
15.05.2012 р. ОСОБА_5 звернулась до нього з
проханням позичити їй кошти у сумі 1500
доларів США. Про отримання грошових
коштів у позику, відповідачка написала
розписку, в якій зазначила строк
повернення позики 20.05.2012 року. У
встановлений строк кошти повернуті не
були. Оскільки ОСОБА_5 є неповнолітньою
особою, не має самостійного доходу та
достатнього майна для відшкодування
шкоди, тому позивач додатково заявив
вимоги і до батьків позичальника
ОСОБА_2, ОСОБА_3

Рішенням Ладижинського міського
суду Вінницької області від 09.11.2012 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені
повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь позивача 11 985
грн. боргу за борговою розпискою від
15.05.2012 року та судові витрати, з яких 214
грн.60 коп. судовий збір, 3500 грн. витрати
на правову допомогу.

Не погодившись з рішенням суду
відповідачі подали апеляційну скаргу,
в якій просять рішення суду першої
інстанції скасувати, посилаючись на
неповноту з»ясування судом обставин,
що мають значення для справи і
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення , яким в
позовних вимогах відмовити в повному
обсязі.

В судове засідання відповідачі не
з»явились, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином. У
задоволенні заяви ОСОБА_3 про
перенесення розгляду справи колегією
суддів відмовлено з підстав
відсутності доказів на підтвердження
викладених у заяві обставин, а також не
можливості прибуття у судове засідання
інших відповідачів.

Позивач та його адвокат просили
відмовити у задоволенні апеляційної
скарги.

Судова колегія , заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача
та його адвоката ОСОБА_6, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 309 ЦПК України передбачає
вичерпний перелік підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення .

Мотивами скасування рішення
Ладижинського міського суду
Вінницької області від 09.11.2012 року на
думку колегії суддів є:

- неповне з»ясування районним судом
обставин справи;

- недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

- порушення норм процесуального права;

- неправильне застосування норм
матеріального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлені обставини, які не
заперечуються сторонами, що :

15.05.2012 року між ОСОБА_4 та
неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1
укладено договір позики, згідно якого
відповідачка отримала грошову позику в
сумі 1500 доларів США, що підтверджено
розпискою.

Із змісту розписку вбачається, що
ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання
повернути ОСОБА_4 позичені кошти в
строк до 20.05.2012 року.

30.05.2012 року позивач звернувся до
відповідачів з листом вимогою, в якій
зазначав про невиконання ОСОБА_2 свого
зобов»язання щодо повернення позики у
визначений термін та просив повернути
кошти.

Відповідно до висновку
судово-почеркознавчої експертизи №
1533/12-21 від 18.10.2012 року рукописний текст і
підпис від імені ОСОБА_2, на оригіналі
розписки про позику від 15.05.2012 року,
виконані ОСОБА_5.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів , ( суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Посилання апелянтів на те, що позов не
підлягає задоволенню оскільки не
доведено факт передачі коштів є
безпідставним з огляду на наявність
власноруч написаної ОСОБА_2 розписки
про отримання позики. Даний факт
відповідачами спростований іншими
належними доказами не був.

Безпідставним є твердження апелянтів
про те, що договір позики слід вважати
неукладеним, оскільки не дотримана
істотна умова договору - відсутній
дозвіл батьків неповнолітньої особи на
укладення такого договору. Відповідно
ч.2 ст.1046 Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей. Факт
отримання ОСОБА_2 коштів в сумі 1500
доларів США від ОСОБА_4 був
встановлений судом.

Згідно п.1 ст. 33 ЦК України
неповнолітня особа особисто несе
відповідальність за порушення
договору, укладеного нею самостійно
відповідно до закону.

Згідно п.2 ст. 1179 ЦК України у разі
відсутності у неповнолітньої особи ( у
віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти
років) майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди, ця
шкода відшкодовується в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі її
батьками, якщо вони не доведуть, що
шкоди було завдано не з їхньої вини.

Той факт, що у неповнолітньої
ОСОБА_2 відсутнє власне майно та
самостійний дохід позивачем не
доведено.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що потерпілий спочатку має
пред'явити вимогу про відшкодування
завданої шкоди до основного боржника -
особи, яка завдала шкоди, а у разі
незадоволення вимог у повному обсязі
чи частково - до батьків (
усиновлювачів) або піклувальника
неповнолітнього.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить висновку, що задовольнивши
позовні вимоги ОСОБА_4 повністю суд
першої інстанції не врахував
положення ст.ст. 33,1179 ЦК України та
передчасно стягнув заборгованість, як
з основного боржника, так і з її
батьків.

За таких обставин, рішення суду не може
залишатись в силі , оскільки в частині
вирішення позовних вимог про солідарне
стягнення заборгованості з усіх
відповідачів постановлене з
порушенням норм матеріального права та
при неповному з»ясуванні обставин
справи , а тому підлягає скасуванню.

Зважаючи на встановлені факти, колегія
суддів приходить висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
поясненнями апелянтів про те, що при
вирішені питання про розподіл судових
витрат судом невірно визначена сума
витрат на правову допомогу, яка
підлягала стягненню.

Згідно ст. 79 ЦПК України до судових
витрат, крім інших, відносяться судовий
збір, витрати на правову допомогу.

Позивачем ОСОБА_4 понесені і
документально підтверджені судові
витрати, що складаються з витрат на
правову допомогу на загальну суму 3
500грн./а.с.10,19,78/ та витрат понесених при
сплаті судового збору на суму 214,60 грн. /
а.с.1/ .

Визначаючи розмір судових витрат , які
підлягають стягненню на користь
позивача, колегія суддів враховує
норми ст.1 Закону України « Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011
року, відповідно до яких розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Як вбачається з журналів судових
засідань адвокат ОСОБА_6 приймав участь
в усіх судових засіданнях по даній
справі , загальна тривалість яких 4 год.
39 хв.

Колегія суддів враховує , що з 01.07.2012
року розмір мінімальної заробітної
плати - 1102 грн.; з 01.10.2012 року - 1118 грн.

У серпні 2012 року судові засідання
відбулись загальною тривалістю 4год.7
хв.( журнали судових засідань від
08.08.2012р.,та від 21.08.2012р), а в листопаді 2012
року тривалість судових засідань у
яких приймав участь адвокат ОСОБА_6
становила 32 хв.( журнали судових
засідань від 02.11.2012р., та від 09.11.2012р.)

Зважаючи на вищезазначені
показники , колегія суддів вважає, що на
користь позивача підлягає
відшкодування витрат понесених ним на
оплату правової допомоги в сумі 1986
грн.80 коп. ( 440,80грн. ( 40 % мін.зарплати.
станом на серпень 2012р.) * 4 год.7 хв.(
тривалість судових засідань у серпні) +
? від 447,20 грн. ( тривалість судових
засідань у листопаді 30 хв. від 40 % мін.
зарплати станом на листопад 2012р.).

На підставі ст.ст. 33, 1046,1047, 1179 ЦК
України, керуючись ст.ст. 60, 88,
307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 09.11.2012 року
скасувати.

Ухвалити нове ішення. Позов ОСОБА_4
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 11
985 грн. боргу за борговою розпискою від
15.05.2012 року та витрати понесені
позивачем при сплаті судового збору в
сумі 214 грн.60 коп., та витрати на правову
допомогу в сумі 1986 грн.80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

У разі відсутності у ОСОБА_5 . майна,
достатнього для відшкодування
завданої нею шкоди у визначеному судом
розмірі, стягнення цієї шкоди у частці,
якої не вистачає, або у повному обсязі
проводити в рівних частках із батьків
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до досягнення
відповідачкою повноліття або до
з'явлення у останньої на праві
приватної власності майна для
відшкодування шкоди.

Рішення апеляційного
суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Голота Л.О.

Судді:
Міхасішин І.В.

Войтко Ю.Б.