Провадження № 2/161/5588/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

23 грудня 2013 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючого - судді
Кихтюка Р.М.,

при секретарі -
Козак О.А.,

з участю позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє в інтересах неповнолітнього сина
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на
виїзд за межі України неповнолітньої
дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась в суд з позовом до
відповідача про надання дозволу на
виїзд за межі України неповнолітньої
дитини .

Свій позов мотивує тим, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають дитину - сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує, що вона матеріально утримує та
належним чином піклується про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Має змогу вивозити
сина за межі України на оздоровлення та
відпочинок, однак, відповідач з
незрозумілих причин дозволу на
тимчасовий виїзд дитини за кордон не
дає.

В зв'язку з чим, просить суд надати
дозвіл на тимчасовий виїзд за межі
України ОСОБА_2 до досягненням ним 16
років у її супроводі без згоди та
супроводу батька ОСОБА_3.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала з підстав,
викладених у заяві, просили його
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час, день та місце
розгляду справи. Про причини неявки суд
не повідомив. А тому суд зі згоди
позивача ухвалив проводити заочний
розгляд справи у відсутності
відповідача в порядку ст. 224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши та оцінивши докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач у
справі - ОСОБА_3 є батьком
неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1 від 19.08.2009
року (а.с. 5).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності одного з батьків виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що
неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
проживає з матір'ю - ОСОБА_1 і відповідач
в добровільному порядку згоди на виїзд
неповнолітнього сина за кордон за
кордон не дає.

Згідно ст.33 Конституції України
гарантується право кожного, хто на
законних підставах перебуває на
території України, на свободу
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом,
та повертатися в Україну.

Конвенція про права дитини, прийнята
44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН
20.11.1989 р. і ратифікована Постановою
Верховної Ради України від 27.02.1991 р.
(далі - Конвенція) передбачає, що
Держави-учасниці поважають право
дитини та її батьків залишати будь-яку
країну, включаючи власну, і повертатися
в свою країну, щодо права залишати
будь-яку країну діють лише такі
обмеження, які встановлені законом і
необхідні для охорони державної
безпеки, громадського порядку (order public),
здоров'я чи моралі населення або прав і
свобод інших осіб і сумісні з визнаними
в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п.
2).

Аналогічні норми викладені у ст. 313 ЦК
України, відповідно до яких фізична
особа має право на свободу пересування
(ч. 1), фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними (ч. 3), фізична
особа може бути обмежена у здійсненні
права на пересування лише у випадках,
встановлених законом (ч. 4).

Відповідно до вимог ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно Правил перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджених Постановою КМ України
від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків,
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків у
разі пред'явлення певних документів
або їх нотаріально засвідчених копій,
зокрема, рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків (п. 4 пп.2
абз. 9).

Відповідно до Конвенції,
Держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини;
відповідно до зобов'язання… за пунктом
1 статті 9 заява дитини чи її батьків на
в'їзд у Державу-учасницю або виїзд із
неї з метою возз'єднання сім'ї повинна
розглядатися Державами-учасницями
позитивним, гуманним і оперативним
чином, Держави-учасниці надалі
забезпечують, щоб подання такого
прохання не призводило до
несприятливих наслідків для заявників
та членів їх сім'ї (ст. 10 п. 1).

Способом захисту цивільного права та
інтересу може бути, зокрема, припинення
дії, яка порушує право, а також інший
спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч.
2 ЦК України).

За змістом ст.ст. 150, 155 СК України
здійснюючи свої права та виконуючи
обов'язки, батьки повинні передусім
дбати про інтереси дитини, батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Таким чином, зважаючи, що суду не
представлено доказів, які б свідчили,
що тимчасові виїзди за кордон
здійснюватимуться не для оздоровлення
та проведення дозвілля, а тому суд
вважає, що такі виїзди дитини за межі
України (екскурсії, відпочинок)
зумовлені потребою нормального
фізичного, духовного і морального
розвитку дитини, не суперечить
інтересам дитини, а тому приходить до
висновку, що їй слід надати дозвіл на
тимчасові виїзди за межі України
строком на 3 роки.

В решті позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст. 155 Сімейного кодексу
України, ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за
межі України неповнолітньому ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_1
без згоди та супроводу батька ОСОБА_3
строком на 3 (три) роки із терміном
безперервного перебування за кордоном
не більше 30 днів.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Р.М.
Кихтюк