Головуючий в I інстанції Павленко Л.М.
суддя доповідач Безрученко Ю.О
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.

суддів Безрученко Ю.О.,
Могутової Н.Г.

при секретарі Бакунець Я.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського
районного суду м. Донецька від 28 серпня
2013 року по цивільній справі за заявою
ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
суми боргу за договором позики.

Того ж дня ОСОБА_2 звернувся до суду із
заявою про забезпечення позову та
просив накласти арешт на 1/3 частки
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на
праві власності. Свої вимоги
обґрунтував тим, що ОСОБА_1 не виконує
свої зобов'язання за договором позики.
Всі наміри ОСОБА_2 врегулювати спір в
досудовому порядку ігноруються. Отже у
заявника є підстави вважати, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду в майбутньому.
Крім того, внаслідок значної ціни
позову, ОСОБА_1 може відчужити належне
йому майно з метою ухилення від
виконання рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 28 серпня 2013 року заяву
ОСОБА_2 про забезпечення позову
задоволено. Накладено арешт на 1/3
частки житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1 на праві власності.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу та постановити нову
про відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову. В обґрунтування
скарги зазначає, що п. 1 договору позики
передбачена можливість повернення
боргу шляхом перерахування суми коштів
від продажу 1/3 частини майна, на яке
саме і накладено арешт. Внаслідок чого
ОСОБА_1 не має можливість реалізувати
належну йому на праві власності частку
майна і повернути борг.

В засідання апеляційного суду апелянт
ОСОБА_1 повторно не з'явився, про час і
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином листом і телефонограмою
№ 3453, зареєстрованою у відповідному
порядку від 28 листопада 2013 року (а.с.41),
що не перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

В засіданні апеляційного суду
представник апелянта ОСОБА_3, діючий на
підставі довіреності (а.с. 46), підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2
повторно не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином листом і телефонограмою
№ 3454, зареєстрованою у відповідному
порядку від 28 листопада 2013 року (а.с.42),
відповідно до заяви просив розглянути
справу у його відсутність за участю
його представника (а.с. 44), що не
перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4,
діюча в інтересах ОСОБА_2 на підставі
довіреності (а.с. 45), заперечувала проти
апеляційної скарги та просила її
відхилити.

Заслухавши доповідача, сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає нормам процесуального
права.

З матеріалів справи вбачається, що в 03
липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми
(а.с.1-3).

Того ж дня ОСОБА_2 звернувся до суду із
заявою про вжиття заходів забезпечення
позову шляхом накладення арешту на 1/3
частки житлового будинку в смт Форос,
Автономна Республика Крим за адресою:
АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1 на праві
власності. (а.с.4-5).

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини
статті 152 ЦПК України позов
забезпечується зокрема: накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб; забороною
вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонам дійсно виник спір
та існує реальна загроза невиконання
чи утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Положеннями п. 1 договору позики від 20
лютого 2006 року, укладеного між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 передбачено, що позикодавець
передав, а позичальник прийняв у
власність 520 000,00 грн., що еквівалентно 65
000,00 доларів США. Зазначену суму
позичальник зобов'язується повернути
готівкою, або, за бажанням позикодавця,
у безготівковій формі в момент продажу
своєї частини будинку в смт Форос,
Автономна Республика Крим за адресою:
АДРЕСА_1 але не пізніше 20 лютого 2013 року,
в наступному порядку: єдиним платежем в
день продажу об'єкту (а.с.20-21).

Отже, суд першої інстанції на вище
зазначені вимоги закону звернув увагу.
Крім того, судом першої інстанції
враховано, що саме відповідач є
власником 1/3 частини житлового будинку
в смт Форос, Автономна Республика Крим
за адресою: АДРЕСА_1.

Інших доказів в обґрунтування
апеляційної скарги апелянтом не
надано.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає необхідним відхилити
апеляційну скаргу із залишенням без
змін ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315 Цивільного
процесуального кодексу України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Донецька від 28 серпня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді: