УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2013 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.,

Дербенцевої
Т.П., Карпенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет застави
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 9 квітня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 15 квітня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року закрите акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»,
звернулось до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет застави
у рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором. Позов
обґрунтовано тим, що 3 березня 2007 року з
ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за
умовами якого останній отримав кредит
у сумі 10 347,71 доларів США
строком до 3 березня 2012 року зі сплатою
1% на місяць на суму залишку
заборгованості. У забезпечення
виконання зобов'язань за цим договором
між ними цього ж дня укладено договір
застави рухомого майна, за яким
відповідач передав у заставу
автомобіль JAC державний номер НОМЕР_2.
Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_3 не
виконував, у зв'язку з чим виникла
заборгованість за кредитним договором
у сумі 8 127,97 доларів США.

Ураховуючи викладене, позивач просив у
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором передати банку у
заклад автомобіль JAC, державний номер
НОМЕР_2, та звернути стягнення на
предмет застави шляхом продажу цього
автомобіля з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем зі зняттям
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України та наданням банку всіх
необхідних повноважень для здійснення
продажу предмета застави.

Заочним рішенням Скадовського
районного суду Херсонської області від
9 квітня 2010 року, з урахуванням
додаткового рішення цього ж суду від 16
червня 2010 року, залишеними без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 15 квітня 2013 року, позов
задоволено.

Передано в заклад закритому
акціонерному товариству комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»,
автомобіль JAC, державний номер НОМЕР_2,
шляхом вилучення останнього у ОСОБА_3

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором у сумі 8 127,97
доларів США звернуто стягнення на
предмет застави - автомобіль JAC,
державний номер НОМЕР_2, шляхом надання
закритому акціонерному товариству
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк», права
безпосереднього продажу предмета
застави конкретному покупцю з правом
укладення заставодержателем договору
купівлі-продажу від імені заставодавця
зі зняттям вказаного автомобіля з
обліку в органах ДАІ України, а також з
наданням всіх повноважень, необхідних
для здійснення продажу.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати заочне рішення Скадовського
районного суду Херсонської області від
9 квітня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду Херсонської області від 15 квітня
2013 року, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши в межах касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального права і додержання норм
процесуального права, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що 3 березня 2007 року
між закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк», і ОСОБА_3 укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній отримав кредит у сумі 10 347,71
доларів США строком до 3 березня 2012
року зі сплатою 1% на місяць на суму
залишку заборгованості.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 3 березня 2007
року між закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», і
ОСОБА_3 укладено договір застави
рухомого майна, а саме автомобіля JAC,
державний номер НОМЕР_2.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідач не виконує зобов'язання за
кредитним договором, що призвело до
виникнення заборгованості у сумі 8 127,978
доларів США, яка складається із
заборгованості за кредитом у сумі 7 643,81
доларів США, заборгованості зі сплати
відсотків за користування кредитом у
сумі 252,20 доларів США, заборгованості зі
сплати комісії за користування
кредитом у сумі 228,62 доларів США і пені
у сумі 3,34 доларів США.

Такі висновки суду першої інстанції
помилково підтримав суд апеляційної
інстанції.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах. Встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

За змістом ст. ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. ст. 589, 590 ЦК України
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також вимог, понесених у
зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.
Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 19 Закону України «Про заставу»
передбачено, що за рахунок
заставленого майна заставодержатель
має право задовольнити свої вимоги в
повному обсязі, що визначаються на
момент фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано.

Відповідно до п. 24 договору застави
рухомого майна від 3 березня 2007 року
звернення стягнення на предмет застави
за вибором заставодержателя
здійснюється з дотриманням
встановленого чинним законодавством
порядку будь-яким із визначених
способів у тому числі шляхом
безпосереднього продажу конкретному
покупцю, в тому числі з правом
укладення заставодержателем договору
купівлі-продажу предмету застави від
імені заставодавця.

Пунктом 34.1 зазначеного договору
застави рухомого майна та п. 4.1
кредитного договору сплата пені
здійснюється в гривні. У випадку, якщо
кредит видається в іноземній валюті,
пеня сплачується в гривневому
еквіваленті по курсу НБУ на дату
сплати.

Суд першої інстанції вірно встановивши
фактичні обставини справи, не врахував
п. 34.1 договору застави рухомого майна
та п. 4.1 кредитного договору
від 3 березня 2007 року і таку помилку суд
апеляційної інстанції не усунув.

Вирішуючи питання про стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитним договором, зокрема пені, суд
не обґрунтував можливість її стягнення
у іноземній валюті та не врахував умови
кредитного договору і договору застави
рухомого майна, якими передбачено, що
пеня як штрафна санкція нараховується
та підлягає стягненню у національній
валюті.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК
України та роз'яснень, викладених у п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 жовтня 2008 року
№ 12 «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку», перевіряючи законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, суд апеляційної
інстанції повинен з'ясувати: чи
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти), якими
мотивовано рішення, належними й
допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримано та чи
правильно застосовано норми
матеріального й процесуального права.

Переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, апеляційний суд, у порушення
вимог ст. 303 ЦПК України, на зазначені
положення закону та обставини справи
уваги не звернув, не перевірив
законність ухваленого рішення в межах
заявлених вимог та у межах своїх
повноважень не усунув допущених судом
першої інстанції недоліків.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, ухвала
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа - направленню на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 15 квітня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С.Олійник

Судді:
В.І.Амелін

В.П.Гончар

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко