РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 1715/16691/12

13 листопада 2013 року
Рівненський
міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого - судді Денисюка П.Д.,

з участю секретаря Якимової В.В.,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_1,

представників відповідача - Прищепи
О.С. та Паламарчук Н.О.,

співвідповідача - представника третьої
особи - старшого юрисконсульта
Рівненської філії публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» Станкевича В.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
дочірнього підприємства «ОПТІМА-740-Р»
товариства з обмеженою
відповідальністю «Севен Севенті
петролеум» - співвідповідача
Рівненської філії публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
про стягнення невиплаченої заробітної
плати та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувшись до суду з
позовом, просить стягнути з ДП
«ОПТІМА-740-Р» ТзОВ «Севен Севенті
петролеум» заборгованість по
невиплаченій заробітній платі у
розмірі 15464,40 грн., зобов'язати РФ ПАТ КБ
«Приватбанк» повернути йому
безпідставно набуте майно в розмірі
19718,58 грн. та стягнути солідарно з ДП
«ОПТІМА-740-Р» ТзОВ «Севен Севенті
петролеум» та РФ ПАТ КБ «Приватбанк»
моральну шкоду, яка становить 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав,
що з січня 2005 року по липень 2010 року
перебував у трудових відносинах із ДП
«ОПТІМА-740-Р» ТзОВ «Севен Севенті
петролеум». Працював на ЗАТ «Авіас
плюс». За час роботи на товаристві
відповідач жодного разу не виплатив
йому заробітну плату. В липні 2010 року
він звільнився. За час перебування на
роботі відповідачем проводилося
нарахування з січня 2005 року по червень
2006 року по платіжній відомості, а з
червня 2006 року на його картковий
рахунок, який відкритий у Рівненській
філії ПАТ КБ «Приватбанк». Однак він їх
не отримував. Окрім того, неотримання
заробітної плати призвело до порушення
стабільності в його особистому житті, а
тому і звернувся до суду.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив його
задоволити.

Представники відповідача позов не
визнали вказали, що виплата заробітної
плати позивачу проводилася своєчасно,
що підтверджується відомостями по
зарплаті та рахункам за 2005-2010 роки.
Зокрема в платіжних відомостях за
відповідні місяці, вбачається сума, яка
була виплачена ОСОБА_5 Зазначили, що
позивачу було виплачено за 2005 рік - 8194,56
грн., за 2006 рік - 10637,09 грн., за 2007 рік - 9144,90
грн., за 2008 рік - 661,87 грн., за 2009 рік - 772,52
грн., за 2010 рік - 331,08 грн. Зазначили, що у
поданій позовній заяві позивач робить
розрахунок по невиплаченій заробітній
платі із зазначенням суми заробітку
для нарахування пенсії, тобто з
урахуванням коштів, які підприємство
сплатило в якості податків, зборів та
інших платежів до державного бюджету. В
задоволенні позову просять суд
відмовити.

В судовому засіданні представник
співвідповідача заявлені позивачем
позовні вимоги про повернення на його
користь безпідставно набутого майна,
вважає безпідставними та
необґрунтованими з огляду на те, що
вимоги позивача про стягнення
невиплаченої заробітної плати з ДП
«ОПТІМА-740-Р» ТзОВ «Севен Севенті
петролеум» не мають жодного відношення
до банку. Згідно умов договору
укладеного між ними та дочірнім
підприємством, банк зобов'язався
обслуговувати підприємство, видавши
платіжні картки на кожного працівника,
в тому числі і ОСОБА_5 та проводити
безготівкові грошові операції, шляхом
зарахування заробітної плати на
карткові рахунки.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов слід
частково задоволити з наступних
підстав.

Судом установлено, що 01 січня 2005
року ОСОБА_5, згідно наказу №1/1
прийнятий на роботу в ДП «Оптіма - 770 -
Р», на посаду менеджера по сумісництву
03 січня 2005 року.

Наказом №93/1 від 19 листопада 2007 року
ОСОБА_5 - менеджеру по сумісництву в ДП
«Оптіма - 770 - Р» встановлено роботу в
режимі повного робочого дня тривалістю
в три години на тиждень з погодинною
оплатою праці, з розрахунку
мінімального розміру заробітної плати.

Основним місцем роботи позивача з
вересня 2004 року по липень 2010 року було
ЗАТ «Авіас Плюс», яке знаходиться в м.
Дніпропетровськ.

Відповідач був партнером ЗАТ «Авіас
Плюс» і робота ОСОБА_5 у представництві
інтересів ДП «ОПТІМА-740-Р» в м.
Дніпропетровську, а саме у прийомі та
відпуску товарів робота з
контрагентами та ін.

За весь час працевлаштування ОСОБА_5
будь-якої заробітної плати в ДП
«ОПТІМА-740-Р» не отримував. На його
неодноразові звернення відповідач та
ЗАТ «Авіас Плюс» реагували
повідомленнями про те, що ні
нараховувати ні виплачувати заробітну
плату за сумісництвом не будуть.

В липні 2010 року позивач звільнився і
випадково дізнався, що за весь період
роботи по сумісництву в ДП
«ОПТІМА-740-Р» йому нараховувалась
заробітна плата з січня 2005 року по
червень 2006 року на платіжні відомості,
а з червня 2006 року на картковий рахунок,
відкритий в Рівненському відділенні КБ
«ПриватБанк».

Факт нарахування заробітної плати
позивачу підтвердили в судовому
засіданні представники відповідача, що
дійсно з січня 2005 року по червень 2006
року ОСОБА_5 по платіжних відомостях
була нарахована заробітна плата, яку
він отримував. З червня 2006 року по
липень 2010 року заробітна плата
перераховувалась на картковий рахунок,
відкритий відповідачем в Рівненському
відділенні «ПриватБанк» і він
отримував її по пластиковій картці,
виданій на його ім'я.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 97 КЗпП України встановлено, що
оплата праці працівників здійснюється
за погодинною, відрядною або іншими
системами оплати праці. Оплата може
провадитися за результатами
індивідуальних і колективних робіт.

Таким чином, представник позивача
обґрунтував свої вимоги тим, що надав
суду накази про прийняття і звільнення
його з роботи в ДП «ОПТІМА-740-Р» з
погодинною оплатою праці за виконану
роботу. Крім того, надав суду довідку з
пенсійного фонду України в якій наявні
відомості про застраховану особу та
довідку з «ПриватБанку» з яких
убачається, що ОСОБА_5 нараховувалась
заробітна плата з 2005 по 2010 рік. Даний
факт не заперечують представники
відповідача.

Разом з тим, представники відповідача
не визнаючи позову, будь-яких
об'єктивних доказів про те, що
нарахована заробітна плата ОСОБА_5 була
отримана суду не надали.

Суд не може погодитись із аргументами
представників відповідача, що
заробітна плата працівників ДП
«ОПТІМА-740-Р» в тому числі ОСОБА_5
проводилася своєчасно, що
підтверджують копії платіжних
відомостей по заробітній платі та
виписки по рахунках ДП «ОПТІМА-740-Р» за
2005-2010 роки, зокрема те, що платіжних
відомостях по заробітній платі за
відповідні місяці значиться сума, яка
виплачувалась позивачу. У виписках по
рахунку №260084 та №8954001 за відповідні
періоди підтверджується розрахуванням
загальної суми заробітної плати
працівників підприємства на
виготовлення пластикових карток по
заробітній платі.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

При таких обставинах, оцінивши
показання сторін, дослідивши докази в
їх сукупності суд прийшов до висновку,
що позов підлягає до часткового
задоволення.

Суд рахує, що показання представника
позивача і надані ним докази є
належними, достатньо обґрунтованими на
підтвердження його вимоги в частині
стягнення з ДП «ОПТІМА-740-Р»
невиплаченої заробітної плати.

Відповідно до ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

А тому, при таких обставинах суд не може
погодитись з думкою представників
відповідача, що копії відомостей про
нарахування заробітної плати, в тому
числі ОСОБА_5 можна віднести до
офіційних документів на підставі яких
можна зробити висновок, що ОСОБА_5
отримував заробітну плату. В наданих
суду копіях платіжних відомостях
відсутні будь-які підписи позивача про
отримання заробітної плати, що є
обов'язковим доказом отримання
заробітної плати.

Також суд не погоджується з тим, що
оригінали відомостей про нарахування
заробітної плати вилучені
правоохоронними органами і втрачені,
поскільки як убачається з протоколів
вилучення матеріалів на підприємстві
ДП «ОПТІМА-740-Р» «таких не значиться».

Згідно наказу Міністерства юстиції
України №578/5 від 12 квітня 2012 року
документи по оплаті праці, нарахування
різних надбавок, доплат, матеріально
допомоги, всі види відпусток з важкими,
шкідливими та небезпечними умовами
праці зберігаються 75 років.

Відповідно до ст.115 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

А тому роботодавець зобов'язаний
довести суду, що за виконану роботу він
провів розрахунок з працівником. У
судовому засіданні відповідач це не
довів, а тому суми нарахування по
платіжними відомостям за січень 2005 по
червень 2006 року в сумі 11556,38 грн.
підлягають стягненню.

В частині стягнення заробітної плати з
Рівненської філії публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
слід залишити без задоволення.

Як встановлено судом і цього не
заперечує представник відповідача і
представник позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк», в будь-яких трудових
стосунках з ОСОБА_5 не перебував, а тому
стягнення з нього заробітної плати на
користь позивача є безпідставним,
оскільки в даному випадку між ДП
«ОПТІМА-740-Р» та ПАТ КБ «ПриватБанк»
були договірні стосунки щодо
нарахування коштів на рахунки
працівників ДП «ОПТІМА-740-Р» .

При таких обставинах, позивач має право
звернутися до суду з цивільним позовом
про стягнення коштів з банку, якщо це
буде доведено.

Вирішуючи питання про стягнення
моральної шкоди з відповідача суд
виходить із слідуючого.

Як убачається із п.9 постанови Пленуму
ВСУ №4 «Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою,
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Враховуючи глибину фізичних та
душевних страждань позивача, виходячи
із засад розумності, виваженості та
справедливості, суд приходить до
висновку, що вимога про відшкодування
моральної шкоди підлягає частковому
задоволенню - у сумі 1000 грн., а тому її
потрібно стягнути з ДП «ОПТІМА-740-Р»
ТзОВ «Севен Севенті петролеум».

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача також слід стягнути в
дохід держави 229,40 грн. судового збору.

Таким чином, беручи докази в їх
сукупності суд прийшов до переконання,
що з ДП «ОПТІМА-740-Р» на користь
позивача слід стягнути 11556,38 грн.,
заборгованості по невиплаченій
заробітній платі та моральну шкоду в
сумі 1000 грн.

Керуючись ст.ст.81 ч.3, 88, 169, 209, 214-215,
218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Дочірнього
підприємства «ОПТІМА-740-Р» товариства з
обмеженою відповідальністю «Севен
Севенті петролеум» на користь ОСОБА_5
11556 (одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят
шість) гривень 38 копійок
заборгованості по невиплаченій
заробітній платі та 1000 (одну тисячу)
моральної шкоди.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«ОПТІМА-740-Р» товариства з обмеженою
відповідальністю «Севен Севенті
петролеум» на користь держави 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
копійок в рахунок відшкодування
судового збору.

В задоволенні решті позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через
Рівненський міський суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - у той
же строк з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Рівненського міського суду

П.Д. Денисюк