Дата документу 27.12.2013
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2013 року
Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді Горбачової Ю.В.,

при секретарі - Сюсель О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи (ООП
Мелітопольскої міської ради) -
Єремеєвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Комфорт-Мелітополь",
Мелітопольський міський відділ УДМС
України в Запорізькій області, відділ
опіки та піклування Мелітопольської
міської ради Запорізької області про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з
зазначеним позовом, в якому просить
зобов'язати відповідача не чинити
перешкоди в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 а також вселити її у вказану
квартиру. При цьому позивачка вказує,
що вона та відповідачка є
користувачами квартири АДРЕСА_1 Ця
квартира в 1974 році видавалася її
батькові ОСОБА_4, після його смерті
наймачами квартири є позивачка, її
донька ОСОБА_2 та її онуки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 На
початку липня 2013 року між позивачкою та
її донькою ОСОБА_2 стався конфлікт, в
ході якої донька силоміць виштовхала
її з квартири, забрала ключі та сказала,
що вона не буде більше мешкати в цій
квартирі. Позивачка вважає, що її
донька ОСОБА_2 незаконно її вигнала з
квартири, так як вона є законним
наймачем квартири згідно ордеру та має
всі права користуватися цим житлом, а
тому змушена звернутися до суду з даним
позовом.

Також до суду надійшла зустрічна
позовна заява ОСОБА_2 в якій вона
просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
її позову про усунення перешкод в
користуванні квартирою та вселення, та
визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1 При
цьому позивачка зазначає, що вона
дійсно мешкає за адресою АДРЕСА_1 та
разом з нею мешкають малолітні діти
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.
Свою матір, ОСОБА_1, характеризує з
негативного боку, вказує, що остання
зловживає спиртними напоями, ніде не
працює, водить до квартири своїх друзів
та розпиває з ними спиртні напої на
очах малолітніх дітей. Вказує, що у
квітні 2013 року ОСОБА_8 самостійно
покинула місце свого мешкання та до
цього часу не поверталась. Тому, вважає
що вселення її матір до вказаної
квартири суперечить її інтересам та її
дітей та її необхідно визнати такою,
що втратила право користування даним
житловим приміщенням.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні
наполягала на заявлених позовних
вимогах та просила їх задовольнити,
зобов'язавши відповідачку передати їй
ключі від вхідної двері квартири та
вселивши її у квартиру за місцем
реєстрації. В задоволенні зустрічного
позову просить суд відмовити,
посилаючись на безпідставність вимог,
оскільки вона не проживає за місцем
свого мешкання не з власної ініціативи,
а внаслідок перешкоджання цьому з
боку її дочки ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечувала проти позову
ОСОБА_1, посилаючись на те, що вона
ніколи не перешкоджала їй у
проживанні у їх спільній квартирі, а
тому вважає позовні вимоги до неї
безпідставними. На своїх позовних
вимогах, заявлених у зустрічному
позові, наполягала та просила його
задовольнити.

Представник третьої особи, органу
опіки та піклування Мелітопольської
міської ради Запорізької області, в
судовому засіданні просила суд
прийняти рішення на підставі закону та
вважає, що в даному судовому
засіданні не вирішується спір щодо
інтересів неповнолітніх дітей. Крім
того, представник органу опіки та
піклування пояснила, що до
Мелітопольської міської ради не
надходило ніяких скарг чи звернень з
боку ОСОБА_2 щодо захисту інтересів її
дітей від неправомірних дій ОСОБА_1 чи
порушень нею правил співжиття у
квартирі АДРЕСА_1

Представники третьої особи: ТОВ
"Комфорт-Мелітополь" та
Мелітопольського міського відділу
УДМС України в Запорізькій області в
судове засідання не з'явилися, надавши
суду заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснив, що він з 2006 року перебував у
шлюбі з ОСОБА_2 та в них є спільна
дитина - ОСОБА_6 З 2009 року шлюб між ними
розпався та син за домовленістю між
ними залишився проживати з матір'ю.
Після припинення шлюбних відносин він
проживає за іншою адресою, але
періодично відвідує сина та буває у
квартирі АДРЕСА_1 Може
охарактеризувати позивачку ОСОБА_1 з
негативної сторони, оскільки вона
зловживає спиртними напоями та своєю
поведінкою може негативно вплинути на
своїх онуків, що проживають разом з нею.
Він підтвердив той факт, що у липні 2013
року між позивачкою та її дочкою,
ОСОБА_2 стався черговий конфлікт та
позивачка пішла з квартири. Після
цього, під час відвідувань дитини він
не зустрічав позивачку вдома. ОСОБА_2
йому пояснювала, що вона з липня 2013
року до дому не поверталася.

Вислухавши доводи сторін, пояснення
свідка ОСОБА_9, вивчивши матеріали
справи та дослідивши наявні докази,
суд, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню повному
обсязі, а в задоволені зустрічного
позову ОСОБА_2 слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та її
донька, ОСОБА_2 є користувачами
квартири АДРЕСА_1 та у встановленому
законом порядку зареєстровані у
вказаній квартирі.

Відповідно до наданої суду копії
ордеру на житлове приміщення, дана
квартира в 1974 році була видана ОСОБА_4,
який є батьком позивачки. Після його
смерті в квартирі продовжувала
проживати його дочка, ОСОБА_1 зі своєю
донькою, ОСОБА_2 (а.с. 6-7). Вказані
обставини визнані сторонами та не
потребують додаткових доказувань.

Згідно довідки ТОВ "Комфорт-Мелітополь"
від 19.07.2013 року ОСОБА_1 дійсно
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та
має склад сім'ї: донька ОСОБА_2 та онуки -
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 8).

Таким чином, позивачка, її донька та
онуки є рівноправними користувачами
зазначеної вище квартири.

На початку липня 2013 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 стався конфлікт в слідстві
якого ОСОБА_1 пішла з квартири. Але
після цього не має змоги увійти до
місця свого проживання внаслідок
відсутності в неї ключів від вхідної
двері та перешкоджань з боку її дочки,
яка не відчиняє їй двері та не впускає
до помешкання.

Факт перешкоджань проживанню
позивачки за місцем реєстрації з боку
її дочки ОСОБА_10 знайшов своє
підтвердження в судовому засіданні.

Так, враховуючи посилання
відповідачки ОСОБА_10 на те, що вона
ніколи не чинила перешкод матері у
проживанні за місцем реєстрації, суд
оголосив перерву у судовому засіданні
для вирішення спірного питання
мирним шляхом. Відповідачка запевнила
суд, що надасть можливість своїй
матері увійти до квартири та проживати
в ній. Однак, після продовження
судового засідання судом було
встановлено, що відповідачка не
прийняла заходів щодо надання матері
доступу до спільного житла, а навпаки
уникнула зустрічі з нею.

Окрім цього, в судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_2 продовжувала
наполягати на задоволенні свого
зустрічного позову щодо визнання її
матері такою, що втратила право
користування квартирою. При цьому
фактично обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що її мати не приймає участі в
утриманні житла, зловживає спиртними
напоями, веде аморальний спосіб життя,
що може негативно вплинути на її
неповнолітніх дітей.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що відповідачка ОСОБА_10
внаслідок такої поведінки матері
намагається умисно обмежити
спілкування своїх дітей з нею,
створивши умови, за яких остання не має
можливості потратити до помешкання за
місцем своєї реєстрації та вільно
користуватися житлом, яке перебуває у
їх спільному користуванні.

До того ж, відповідачка визнала в
судовому засіданні, що не схвалює
спосіб життя своєї матері та згодна
проживати з нею, тільки якщо вона
змінить своє життя, припинить пиячити
та приводити до квартири своїх
знайомих.

Суд вважає, що тим самим, відповідачка
підтвердила факт умисного
перешкоджання позивачці у
користуванні квартирою, що є у їх
спільному користуванні.

Позивачка зазначала у судовому
засіданні, що неодноразово зверталася
до відповідачки особисто та через
знайомих з проханням надати їй ключі
від вхідної двері, але та відмовила їй
в цьому. Позивачка також зазначила, що
намагалася вирішити питання вселення
шляхом звернення до Мелітопольського
МВ ГУМВС, але ніяких дій з боку
правоохоронних органів фактично не
проведено та запропоновано звернутися
до суду для вирішення вказаного
питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції
України ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Право на повагу до житлових прав людини
гарантує і ст. 8 Конвенції про захист
прав людини та основних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК Української
РСР виселення із займаного житлового
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачка дійсно чинить перешкоди
своїй матері ОСОБА_1 у користуванні
квартирою за місцем реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1 та в добровільному
порядку відмовляється надати їй доступ
у вказану квартиру, чим порушує її
законне право на користування цим
житловим приміщенням. У зв'язку з цим,
суд вважає позовні вимоги позивачки
про усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення законними,
обґрунтованими, а тому вони підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_2,
щодо визнання ОСОБА_1 такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_1
суд вважає, що він заявлений
безпідставно, оскільки в судовому
засіданні не знайшов свого
підтвердження факт не проживання
ОСОБА_1 за місцем реєстрації без
поважних причин, а навпаки встановлено
перешкоджання їй у цьому з боку ОСОБА_2
Крім того, встановлено, що за місцем
реєстрації ОСОБА_1 знаходяться її
особисті речі, меблі та побутова
техніка, яка належить їй на праві
власності. Даний факт був визнаний
ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 72 Житлового
Кодексу України, внаслідок відсутності
особи понад встановлені ст. 71 ЖК
України строки (шість місяців), вона
може бути визнана такою, що втратила
право користування жилим приміщенням.

Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Враховуючи встановлені судом
обставини, а саме, не проживання
ОСОБА_1 за місцем реєстрації внаслідок
перешкоджанні у цьому з боку ОСОБА_2,
суд вважає за необхідне у задоволенні
зустрічних позовних вимог відмовити
внаслідок їх безпідставності.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.10, 60, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 71,72
ЖК України, ст. 47 Конституції України,
ст. ст. 9, 109, 116 ЖК Української РСР, ст. 8
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, не
чинити перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 та
передати ОСОБА_1 дублікат ключів від
вхідних дверей вказаної квартири.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, в квартиру
АДРЕСА_1.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1, треті особи Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Комфорт-Мелітополь", Мелітопольський
міський відділ УДМС України в
Запорізькій області, відділ опіки та
піклування Мелітопольської міської
ради Запорізької області про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ:
Ю.В. Горбачова