Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/2439/13-ц
Провадження № 2/270/1133/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2013 року

Центрально-Міський районний суд міста
Макіївки Донецької області в складі:

головуючого
судді Мащенко С. В.

при секретарі
Мізерній О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
приміщення суду в місті Макіївці
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до КОМУНАЛЬНОГО
ПІДПРИЄМСТВА «БЮРО ТЕХНІЧНОЇ
ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ МІСТА МАКІЇВКИ» «Про
визнання рішення суду дійсним та
зобов'язання надати витяг з реєстру
права власності», -

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Центрально-Міського районного суду
міста Макіївки із позовом до КП «БТІ
міста Макіївки» «Про визнання рішення
суду дійсним та зобов'язання надати
витяг з реєстру права власності»,
мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2,
яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1. Після
її смерті знайшли заповіт від 13.04.2007
року, відповідно до якого цей належний
їй на праві власності будинок,
відповідно до рішення другої дільниці
Центрально-Міського районного суду
міста Макіївки від 26.05.1945 року, померла
/ОСОБА_2/ заповідала позивачу. Для
оформлення спадщини в нотаріальну
контору їй необхідно було надати витяг
з реєстру прав власності на нерухоме
майно, однак у його видачі КП «БТІ міста
Макіївки» відмовило. Приймаючи таке
рішення відповідач посилався на те, що
рішення суду, відповідно до якого
визнано право власності на вище
вказаний будинок за ОСОБА_2, не
зареєстровано в КП «БТІ міста
Макіївки». Однак в 1945 році реєстрація
рішень суду про визнання права
власності на будинки здійснювалась не
БТІ, а Міським житловим управлінням,
про що свідчить реєстраційний штемпель
на рішенні суду від 26.05.1945 року
(реєстраційний № 172 від 24.09.1945 року).
Також доказом того, що будинок АДРЕСА_1
належав на праві власності ОСОБА_2, є
будинкова книга та технічна
документація на нього, факт проживання
ОСОБА_2 в будинку з 1945 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважає дії КП «БТІ міста
Макіївки» про відмову їй у видачі
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно неправомірною. Крім
того, вони вимагають від неї довідку з
Центрально-Міського районного суду
міста Макіївки, яка б підтверджувала
дійсність зазначеного вище рішення
суду від 26.05.1945 року. Звернувшись до
суду 24.12.2012 року, вона отримала
відповідь, що в зв'язку із пожежею в
приміщенні суду в 2000 році, алфавітні
книжки за 1940 - 1950 роки знищені, а тому
надати копію рішення суду від 26.05.1945
року не має можливості. Однак вона має
оригінал рішення другого відділення
Центрально-Міського районного суду
міста Макіївки від 26.05.1945 року про
визнання права власності на будинок
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 Просила визнати
дійсним зазначене рішення суду та
зобов'язати КП «БТІ міста Макіївки»
видати їй витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно у виді
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи була повідомлена своєчасно та
належним чином, надала суду заяву з
проханням справу розглянути за її
відсутність, зазначивши, що позов
підтримує в повному обсязі та не
заперечує проти ухвалення заочного
рішення.

Представник відповідача КП «БТІ міста
Макіївки» у судове засідання також не
з'явився, про місце та час судового
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, про
причини своєї неявки суд не повідомив,
заяви про відкладення розгляду справи
або про її розгляд за їх відсутності не
надавав.

Відповідно до приписів частини 2 статті
158 Цивільного процесуального кодексу
України особи, які беруть участь у
справі, мають право заявити клопотання
про розгляд справи за їх відсутності.
Про наявність такого клопотання у
позивача по справі свідчить її
відповідна заява, зареєстрована за
вхідним № 21442/13 від 04.10.2013 року, долучена
до матеріалів справи.

Згідно частини 1 статті 224 Цивільного
процесуального кодексу України у
зв'язку із неявкою в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, і від якого не надійшло заяви
про розгляд справи за його відсутності,
суд вирішив можливим справу розглядати
на підставі наявних в ній доказів та
ухвалити заочне рішення, про що не
заперечував представник позивача.

Повно та всебічно з'ясувавши всі
обставини справи, на які позивач
посилалась як на підставу своїх вимог,
перевіривши їх доказами, що досліджені
у судовому засіданні й відповідають
вимогам закону про їх належність та
допустимість, а саме: дослідивши
матеріали справи, що містять письмові
докази по справі, - суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, у ході розгляду справи в межах
заявлених вимог та зазначених і
доведених обставин, судом встановлені
такі факти та відповідні їм
правовідносини, що мають значення для
вирішення справи за суттю.

Відповідно до рішення нарсуду 2-ї
дільниці ЦГРС міста Макіївки від 26.05.1945
року, позов ОСОБА_2 задоволено та
визнано на правах власності
домоволодіння, які розташовані у
АДРЕСА_2 /а. с. 6/.

Згідно до свідоцтва про одруження
/серії НОМЕР_1/, виданого 11.04.1960 року
Центрально-Міським районним ЗАГС міста
Макіївки, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 одружились
11.04.1960 року, про що в книзі записів актів
громадянського стану про одруження
11.04.1960 року зроблено відповідний запис
за № 520. Після реєстрації шлюбу
присвоєно прізвища: чоловікові -
ОСОБА_5, дружині - ОСОБА_2 /а. с. 9/.

Зі свідоцтва про смерть /серії НОМЕР_3/,
виданого 07.05.2012 року Гірницьким
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Макіївського
міського управління юстиції у
Донецькій області, ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено
відповідний актовий запис № 551 /а. с. 10/.

Відповідно до відомостей, що містяться
у домовій книзі для прописки громадян,
проживаючих у будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2 є
особою, на ім'я якої оформлена
зазначена домова книга /а. с. 11 - 13/.

Як убачається з Заповіту, складеного 13
квітня 2007 року, ОСОБА_2 на випадок своєї
смерті зробила таке розпорядження: усе
належне їй майно, де б воно не
знаходилось та з чого б не складалось,
та те, що буде належати їй на день її
смерті, а також все те, на що вона за
законом буде мати право, заповідала
ОСОБА_7 /а. с. 14/.

З витягу про реєстрацію в спадковому
реєстрі № 9266179 від 13.04.2007 року
убачається, що 13.04.2007 року
зареєстровано заповіт у спадковому
реєстрі під № 42203294 /номер в реєстрі
нотаріальних дій 2-500/, у якому
заповідачем є ОСОБА_2 /а. с. 15/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб /серії
НОМЕР_2/, виданого 28.09.2007 року Міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Макіївського міського
управління юстиції Донецької області,
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб
28.09.2007 року, про що в книзі реєстрації
шлюбів 28.09.2007 року зроблено відповідний
актовий запис за № 1489. Прізвище після
реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_8,
дружини - ОСОБА_7 /а. с. 8/.

Згідно повідомлення заступника голови
Центрально-Міського районного суду
міста Макіївки від 27.12.2012 року № 8/40789, у
зв'язку з пожежею, яка трапилась в
приміщенні суду в 2000 році, алфавітні
покажчики по цивільним справам за 1940 -
1950 роки знищені пожежею, цивільна
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про
визнання права власності після пожежі
виявлена не була, тому перевірити та
надати копію рішення суд не має
можливості /а. с. 7/.

Під час вирішення спірних
правовідносин суд виходить з положень
чинного Цивільного кодексу України від
16 січня 2003 року.

Так, з огляду на положення частини
першої статті 1 Цивільного кодексу
України цивільним законодавством
регулюються особисті немайнові та
майнові відносини /цивільні відносини/,
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників.

Відповідно до положень частини першої
статті 15 Цивільного кодексу України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Положеннями частини другої статті 15
Цивільного кодексу України визначено
право кожної особи на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Право на захист особа здійснює на свій
розсуд /частина перша статті 20
Цивільного кодексу України/.

Згідно до положень частини першої
статті 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Норми права, що містяться у положеннях
частини другої статті 16 Цивільного
кодексу України, передбачають способи
захисту цивільних прав та інтересів.

Правовий аналіз визначених чинним
законодавством України способів
захисту цивільних прав та інтересів
дає підстави дійти суду до висновку про
відсутність зазначеного позивачем
способу захисту його прав та інтересів,
який полягає у визнанні дійсним
рішення суду.

При цьому, суд враховує, що з огляду на
положення частини п'ятої статті 124
Конституції України, статті 13 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року, а також
роз'яснень, наданих Пленумом
Верховного Суду України у пункті 13
своєї Постанови «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» № 9 від 01 листопада 1996 року,
судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Таким чином, діюче законодавство
України не встановлює додаткових вимог
для набрання судовими рішення законної
сили та не визначає необхідності
підтвердження їх дійсності у окремому,
іншому судовому провадженні.

Крім того, вирішуючи спірні
правовідносини суд враховує, що з
огляду на положення статей 55, 124
Конституції України, статті 3
Цивільного процесуального кодексу
України, а також роз'яснень, наданих
Пленумом Верховного Суду України у
пункті 2 своєї Постанови «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року,
кожна особа має право в порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У свою чергу, з огляду на положення
пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачено, що суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до положень частини першої
статті 30 Цивільного процесуального
кодексу України сторонами в цивільному
процесі є позивач і відповідач.

При цьому, відповідачем у цивільному
процесі визнається особа, яка порушує,
не визнає або оспорює права, свободи чи
інтереси позивача.

З досліджених судом матеріалів справи
не убачається, що права, свободи чи
інтереси позивача були порушені з боку
відповідача КП «Бюро технічної
інвентаризації міста Макіївки».

Взагалі матеріали справи не містять в
собі жодних звернень позивача до КП
«Бюро технічної інвентаризації міста
Макіївки» та відмов з боку відповідача
у задоволення законних вимог позивача.

Більш того, розглядаючи позовні вимоги
про зобов'язання КП «Бюро технічної
інвентаризації міста Макіївки» надати
витяг з реєстру прав власності на
нерухоме майно, суд вважає необхідним
зазначити наступне.

Відповідно до положень частини першої
статті 4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004
року право власності на нерухоме майно
підлягає обов'язковій державній
реєстрації.

Положення статті 6 та статті 8
зазначеного вище Закону України
визначають, що державну реєстрацію
прав здійснює Міністерство юстиції
України та його територіальні органи,
які є органами державної реєстрації
прав.

На території міста Макіївки державну
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно здійснює Державна реєстраційна
служба Макіївського міського
управління юстиції Донецької області.

Згідно до положень частини п'ятої
статті 11 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» оперативне
надання витягів про зареєстровані
права та/або їх обтяження з Державного
реєстру прав забезпечують органи
державної реєстрації прав, державні
реєстратори.

Крім того, суд враховує, що відповідно
до пункту 1 і 16 Наказу Міністерства
Юстиції України «Положення про
районні, районні у містах, міські /міст
обласного значення/, міськрайонні,
міжрайонні управління юстиції» № 1707/5
від 23 червня 2011 року управління юстиції
мають правовий статус юридичної особи,
тому можуть виступати стороною у
цивільному судочинстві.

У свою чергу, суд, враховуючи положення
статті 33 Цивільного процесуального
кодексу України та пункту 8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», не знаходить підстав для
залучення за власною ініціативою до
участі у справі Державну реєстраційну
службу Макіївського міського
управління юстиції Донецької області,
у якості співвідповідача, бо з
досліджених матеріалів справи не
убачається, що зазначеною службою були
порушені, не визнанні або оспорювані
права, свободи чи інтереси позивача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 55 і 124 Конституції України,
статтями 1, 15, 16 і 20 Цивільного кодексу
України, статтею 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», статтями 4,
6, 8 і 11 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», Постановою
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» № 9 від 01
листопада 1996 року, Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року та
статтями 3, 10, 11, 15, 76, 79, 88, 209, 213 - 215, 223 - 226
Цивільного процесуального кодексу
України,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БЮРО
ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ МІСТА
МАКІЇВКИ» «Про визнання рішення суду
дійсним та зобов'язання надати витяг з
реєстру права власності» відмовити
повністю.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
10-ти днів з дня отримання його копії.

Іншими учасниками судового процесу
рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Центрально-Міський районний суд міста
Макіївки шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано, а у разі її подання - після

Рішення ухвалено, оформлено шляхом
комп'ютерного набору та підписано
суддею у нарадчій кімнаті в одному
примірнику.

Суддя:
С. В. Мащенко