Справа № 191/3415/13-ц
Провадження № 2-о/191/62/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі :

головуючого
- судді Порошиної О.О.

при
секретарі - Бутенко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Синельникове
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа:
Синельниківський районний сектор
Головного Управління державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
встановлення факту, що має юридичне
значення,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду
з вимогами про встановлення факту, що
має юридичне значення, які були нею
уточнені, мотивуючи їх тим, що вона
народилася у м.Анрахай Курдайського
району Жамбильської області
Казахської РСР ІНФОРМАЦІЯ_5. За часів
Радянського Союзу, з дитинства вона з
батьками переїхала жити до України,
спочатку до міста Дніпропетровська,
потім після одруження до міста
Синельникове Дніпропетровської
області.

28 червня 1975 року заявниця вийшла
заміж за ОСОБА_2 від шлюбу з яким
народилося троє дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Окрім того, від
іншого чоловіка є дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4. Діти з народження і по
теперішній час проживають в Україні і є
її громадянами.

З 1982 року по 1993 рік усі разом вони
проживали у місті Синельникове за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Синельниківського
окружного суду Дніпропетровської
області від 02.02.1993 року по справі
№011/1-2-2/93 її було позбавлено
батьківських прав по відношенню до її
усіх чотирьох неповнолітніх дітей.
Позбавлення батьківських прав
відбулося у зв»язку з аморальною
поведінкою заявниці на той час,
зловживанням спиртними напоями. На
даний час заявниця вже більше трьох
років зовсім не вживає алкоголю, веде
здоровий спосіб життя, підтримує
стосунки з дітьми і намагається їм в
усьому допомагати.

Утім, під час зловживання спиртними
напоями, у 2001 році заявниця втратила
свій паспорт громадянки СРСР, оскільки
паспорт громадянки України із
зазначених нею вище причин на той час
отримати не встигла.

У лютому 2013 року вона звернулася до
Синельниківського районного сектору
Головного управління Державної
міграційної Служби України в
Дніпропетровській області із заявою по
втраті паспорта. У відповіді на
зазначену заяву вказано, що при
розгляді справи особу заявниці
встановлено, але не підтверджується
факт її проживання в Україні станом на
13.11.1991 року. Також заявниці видано
довідку про встановлення її особи та
рекомендовано звернутися до суду для
отримання судового рішення про
встановлення юридичного факту
проживання на території України станом
до 13.11.1991 року.

Окрім того Синельниківським
сектором ГУ ДМСУ встановлено: місце
реєстрації заявниці: АДРЕСА_4. Даний
факт встановлений на підставі архівних
даних, оскільки у неї ніяких документів
щодо реєстрації не збереглося.
Зазначений будинок належав їй на праві
приватної власності до 1995 року, потім
вона його продала, але продовжує
знаходитися на реєстрації за даною
адресою.

Фактично заявниця проживає разом зі
своїм батьком ОСОБА_6 за адресою:
АДРЕСА_5.

Факт її постійного проживання в
Україні станом на 13 листопада 1991 року у
м.Синельникове Дніпропетровської
області заявниця підтверджує
письмовими доказами долученими до
заяви:

- листом Синельниківського
районного сектору ГУ ДМСУ в
Дніпропетровській області від 03.05.2013
року за № 782;

- копією рішення
Синельниківського окружного суду
Дніпропетровської області від 02.02.1993
року по справі № 011/1-2-2/93;

- копіями документів по цивільній
справі Синельниківського окружного
суду Дніпропетровської області, а саме:
характеристикою начальника ЖКО від
січня 1992 року; копіями свідоцтв про
народження ОСОБА_2, 1976 року народження,
ОСОБА_3, 1979 року народження, ОСОБА_4. 1984
року народження;

- копією свідоцтва про народження
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, де місцем
народження записано місто
Синельникове, місце реєстрації
записано: м.Синельникове, міський
відділ РАГС, дата видачі 17.06.1992 року;

- висновком органу опіки та
піклування Синельниківського міського
відділу народної освіти від 24 червня 1992
року згідно якого на момент обстеження
житлових умов заявниця разом з дітьми
проживала за адресою: АДРЕСА_1;

- виписками з протоколів засідання
комісії зі справ неповнолітніх
Синельниківської міської ради
народних депутатів від 28.05.1992 року та
13.08.1992 року (засідання мали місце,
оскільки на той час заявниця була
громадянкою України);

- актом обстеження матеріальних і
житлово-побутових умов від 28.05.1992 року в
якому зазначено, що воно проводилося за
участю ОСОБА_1;

- копією характеристики директора
Синельниківської ЗОШ №2 де заявниця
працювала прибиральницею з 01.02.1991 року
по 30.03.1991 року;

- копією протоколу судового
засідання датованим груднем 1992 року
згідно якого суд на підставі
паспортних даних встановив особу
заявниці і адресу її постійного
проживання: АДРЕСА_1, також було
встановлено, що заявниця знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною. У
протоколі цієї ж справи є записи про
допит багатьох свідків, які
підтверджують факт її постійного
проживання за вказаною адресою у тому
числі і станом на 13.11.1991 року. Зокрема у
протоколі є пояснення свідка ОСОБА_7,
який працював інспектором
Синельниківського МРВ ВС і пояснював,
що з травня 1991 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували на обліку в міліції, раз на
місяць за своїми службовими
обов»язками від відвідував їх за
місцем проживання і проводив
профілактичні бесіди, далі свідок
конкретно пояснив, що він був на
виклику у листопаді 1991 року, відчинила
хазяйка ОСОБА_1 у пьяному вигляді. Є
також пояснення інших свідків.

Окрім того, факт її постійного
проживання в Україні можуть
підтвердити допитані в судовому
засіданні свідки.

Заявниця вказала, що відповідно до
п.2. ч.1 ст.3 Закону України «Про
громадянство» громадянами України є
особи, незалежно від раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, мовних чи
інших ознак, які на момент набрання
чинності Законом України «Про
громадянство України» (13 листопада 1991
року) проживали в Україні і не були
громадянами інших держав.

У пункті 44 Порядку провадження
за заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженого Указом
Президента України від 27.03.2001 року №215
встановлено, що у разі відсутності
документів, що підтверджують факт
постійного проживання особи до 24.08.1991
року на території, яка стала територією
України, для оформлення набуття
громадянства України подається
відповідне рішення суду.

Заявниця просить встановити факт
її постійного та безперервного
проживання на території України до
13.11.1991 року, тобто на момент набрання
чинності Законом України «Про
громадянство України».

Заявниця ОСОБА_1 до початку
слухання справи в судовому засіданні
через канцелярію суду подала заяву
якою заявлені вимоги підтримала
повністю та просить їх задовольнити.
Однак, приймаючи участь у судовому
засіданні, яке відбулося 25.10.2013 року
заявниця пояснювала, що живе на Україні
без паспорта з 1991 року. У неї були
паралізовані ноги, офіційно вона ніде
не працювала і не могла займатися
оформленням паспорта. Пояснювала, що їй
скоро на пенсію, а паспорта немає.
Пояснювала, що до того, як згорів
паспорт, вона працювала офіційно в
дитячому садочку, в лікарні
м.Синельникове, лікарні на Ігрені в
м.Дніпропетровську.

Представник заінтересованої
особи - Синельниківського районного
сектору Головного управління
державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області Серафимович
Л.І. в судовому засіданні проти
задоволення вимог не заперечувала.

Свідок ОСОБА_4 допитаний в
судовому засіданні 25.10.2013 року
пояснював, що скільки пом»ятає, мати
проживала у м.Синельникове, він ще не
родився, а мати вже жила в
Синельниковому. Раніше мати проживала
у м.Дніпропетровськ. До України мати
переїхала зі своїми батьками коли їй
було близько 1 року. Офіційно мати
працювала. Паспорт матері згорів разом
з будинком по вулиці Харківській у
м.Синельникове.

Свідок ОСОБА_9 допитана в судовому
засіданні 19.11.2013 року пояснювала, що
вона знає ОСОБА_1 з 1982 року, яка
проживала у квартирі АДРЕСА_1. У неї є
4-ро дітей. Свідок пояснила, що
проживала у будинку по АДРЕСА_1 у 1982-1984
роках, а потім виїхала на інше місце
проживання. Заявниця ОСОБА_1 працювала
поваром, проживала у Синельникове,
потім у неї згорів будинок, адресу
будинку свідок не пам»ятає, потім
ОСОБА_1 проживала у м.Дніпропетровську.
Про згорівший будинок свідку відомо
від сторонніх людей. Свідку відомо, що
ОСОБА_1 проживала на Україні постійно.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, суд встановив
наступне.

Відповідно до п.2 ст.256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб.

Заявниця вказала, що відповідно до
п.2. ч.1 ст.3 Закону України «Про
громадянство» громадянами України є
особи, незалежно від раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, мовних чи
інших ознак, які на момент набрання
чинності Законом України «Про
громадянство України» (13 листопада 1991
року) проживали в Україні і не були
громадянами інших держав.

Крім пояснень свідків, факт постійного
проживання ОСОБА_1 на території
України до 13.11.1991 року підтверджується
письмовими доказами, а саме: копією
рішення Синельниківського окружного
суду Дніпропетровської області від 02
лютого 1993 року за текстом якого
зрозуміло, що ОСОБА_1 є матір»ю
неповнолітніх дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, які народилися у
м.Синельникове. З копії зазначеного
рішення суду вбачається, що свідок у
справі ОСОБА_7 суду пояснив, що з травня
1991 року родина ОСОБА_5 перебуває на
обліку в Інспекції у справах
неповнолітніх як неблагонадійна,
оскільки мати дітей веде аморальний
спосіб життя, пиячить, діти голодні,
недоглянуті, вихованням дітей мати не
займається. Сусіди ОСОБА_1 не раз
викликали міліцію через драки у
квартирі. У листопаді 1992 року,
пояснював свідок ОСОБА_7, коли приїхали
працівники міліції то в квартирі
ОСОБА_1 було декілька сторонніх п»яних
осіб, діти голодні, у хаті брудно,
накурено (а.с.5-6); копією характеристики,
яка датована листопадом 1992 року,
виданої начальником ЖКО Шибко С.І. з
якої вбачається, що ОСОБА_1, 1956 року
народження проживає за адресою:
АДРЕСА_1 і скарг з боку мешканців на її
поведінку не надходило (а.с.7); копією
свідоцтва НОМЕР_1 від 19.10.1976 року про
народження ОСОБА_2, народженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровськ (а.с.8);
копією свідоцтва про народження НОМЕР_2
ОСОБА_3, народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 у
м.Синельникове Дніпропетровської
області (а.с.9); копією свідоцтва НОМЕР_3
про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у
м.Синельникове Дніпропетровської
області (а.с.10); копією свідоцтва НОМЕР_2
про народження ОСОБА_3, народженого
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження у
м.Синельникове Дніпропетровської
області (а.с.12); копією свідоцтва про
народження ОСОБА_5, народженої
ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Синельникове (а.с.14);

З копії висновку органу опіки та
піклування Синельниківського міського
відділу народної освіти датованого
24.06.1992 року вбачається, що сім»я ОСОБА_1,
що проживає у АДРЕСА_1 та складається з
4-х дітей перебуває на обліку як
неблагонадійна. Сім»я проживає у
2-кімнатній квартирі, житловою площею 27
кв.м. На час обстеження
житлово-побутовиїх умов сім»ї,
встановлено, що мати дітей ОСОБА_1
тимчасово не працювала, знаходилася у
відпустці по догляду за дитиною. Мати
зловживає спиртними напоями,
вихованням дітей не займається, за
крадіжки притягувалася до
кримінальної відповідальності. (а.с.15).

З копії характеристики прибиральниці
службових приміщень ОСОБА_1 вбачається,
що ОСОБА_1 працювала у школі 2 місяці з
01.02.1991 року по 30.03.1991 рік. Пояснювала, що
до школи прийшла працювати аби бути
поруч з сином, який навчається у школі,
але фактично працевлаштувалася аби
отримувати матеріальну допомогу на 3-х
дітей. Працювала недобросовісно,
запізнювалася на роботу, примушувала
дітей мити підлогу, вживала спиртні
напої. На сина задовільно не впливала,
неодноразово запрошувалася на бесіди з
приводу поведінки та успішності сина,
але являлася не завжди. (а.с.19).

З копії протоколу судового засідання
від грудня 1992 року секретаря судових
засідань Синельниківського окружного
суду Дніпропетровської області по
справі за позовом комісії у справах
неповнолітніх при Синельниківському
міськвиконкомі до ОСОБА_1 про
позбавлення батьківських прав, із
пояснень свідка ОСОБА_12 яка працювала
завхозом у школі №2 м.Синельникове
вбачається, що ОСОБА_1 вона знала
протягом 1 місяця у 1991 році, коли та
працювала у школі (а.с.20-27).

З копії протоколу судових засідань
Синельниківського окружного суду від
лютого 1993 року у справі за позовом
комісії у справах неповнолітніх при
Синельниківському міськвиконкомі до
ОСОБА_1 про позбавлення батьківських
прав, з пояснень свідка ОСОБА_7,
інспектора інспекції у справах
неповнолітніх Синельниківського МРВ
ГУМВС України у Дніпропетровській
області, вбачається, що діти ОСОБА_1
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з травня 1991 року
перебувають на обліку в інспекції,
сім»я неблагонадійна. Один раз на
місяць він відвідує родину.(а.с.28-32). З
анкетних даних свідка ОСОБА_13 у
цивільній справі яка розглядалася в
лютому 1993 року, вбачається, що даний
свідок проживав по-сусідству з ОСОБА_1
за адресою: АДРЕСА_2.

З копії Виписки з домової книги АДРЕСА_3
вбачається, що за даною адресою 14.08.1979
року зареєстрована ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5. Знята з обліку 26.02.1982 року.
(а.с.33).

З копії Контрольного талону до ордеру
№339 виданого 20 грудня 1981 року на ім.»я
ОСОБА_2, майстра ТСБУ , який перебуває
на обліку на СРЗ вбачається, що родина
останнього складається з 4-х осіб:
ОСОБА_2-заявник, його дружина- ОСОБА_1,
син- ОСОБА_2, син- ОСОБА_3. Ордер ОСОБА_2
отримав 13.04.1982 року (а.с.34).

З копії довідки від 03.05.2013 року, виданої
завідувачем Синельниківського
Районного сектору ГУДМС України в
Дніпропетровській області, вбачається.
що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 справді
зверталася до Синельниківського РС ГУ
ДМС України в Дніпропетровській
області з заявою щодо видачі паспорта
замість втраченого. Проведеною за
заявою перевіркою встановлено особу
заявника, але не встановлено
належності до громадянства будь-якої
держави. (а.с.35).

Згідно копії паспорту НОМЕР_4 виданого
на ім.»я ОСОБА_4, вбачається, що він
народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Синельникове
Дніпропетровської області (а.с.41).

З копії довідки, виданої 08.11.2013 року за
вих..№ 1229 Синельниківською районною
лікарнею Дніпропетровської обласної
ради, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно
працювала на посаді кухонного
робітника в зазначені лікарні з 01.07.1987
року (наказ №51 від 29.06.1987 року) по 16.05.1989
року (наказ №33 від 16.05.1989 року). (а.с.48).

З копії довідки від 11.11.2013 року за вих..№
177/05, виданої Синельниківським ресорним
заводом вбачається, що ОСОБА_1,24.10.1958
року дійсно працювала на даному
підприємстві з 13.10.1977 року по 08.02.1985 року
(а.с.50).

З копії довідки від 13 вересня 1977 року
виданої Індустріальним комбінатом
харчування м.Дніпропетровська
вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працювала
на підприємстві на посаді повара 4 р. з
16.09.1975 року по 13.09.1977 року. Звільнена у
зв»язку з виїздом до міста
Синельникове. Довідка видана для
пред»явлення за місцем роботи у
м.Синельникове в обмін трудової книжки,
по причині відсутності бланків
трудових (а.с.51).

З копії Трудової книжки виданої 20
жовтня 1977 року на ім.»я ОСОБА_1, 1958 року
народження вбачається. що остання
працювала на різних посадах на
Синельниківському ресорному заводі
ім..Комінтерна у період з 13.10.1977 року по
08.02.1985 року. З 06.05.1985 року прийнята на
посаду кухонної робочої у дитячий
садочок №11 м.Синельникове
Дніпропетровської області, згодом
переведена поваром. Звільнена за
власним бажанням 22.10.1986 року. Прийнята
на роботу 04.11.1986 року на
Синельниківський комбінат суспільного
харчування на посаду повара столової.
Звільнена 01.06.1987 року за власним
бажанням. У період з 01.07.1987 року по 25.01.1990
року працювала на посаді повара ЦРЛ
м.Синельникове. З 26.02.1990 року по 25.09.1990
рік ОСОБА_1 працювала поваром в
Дніпропетровській обласній
психоневрологічній лікарні. З 04.01.1991
року по 30.03.1993 рік працювала
прибиральницею службових приміщень СШ
№2 м.Синельникове (а.с.55-56).

Відповідно до п.2. ч.1 ст.3 Закону
України «Про громадянство»
громадянами України є особи, незалежно
від раси, кольору шкіри, політичних,
релігійних та інших переконань, статі,
етнічного та соціального походження,
майнового стану, місця проживання,
мовних чи інших ознак, які на момент
набрання чинності Законом України «Про
громадянство України» (13 листопада 1991
року) проживали в Україні і не були
громадянами інших держав.

У пункті 44 Порядку провадження
за заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженого Указом
Президента України від 27.03.2001 року №215
встановлено, що у разі відсутності
документів, що підтверджують факт
постійного проживання особи до 24.08.1991
року на території, яка стала територією
України, для оформлення набуття
громадянства України подається
відповідне рішення суду.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами по справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів

Ст.60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Заявником повністю доведені обставини,
які підтверджують факт її постійного
та безперервного проживання на
території України до 13.11.1991 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
наявність підстав, якими заявник
обґрунтовує свої вимоги встановленою
в судовому засіданні, мета
встановлення факту що має юридичне
значення також встановлена.

Таким чином, з'ясувавши всі обставини
справи, суд приходить до висновку, що
вимоги заявника про встановлення факту
постійного та безперервного
проживання до 13.11.1991 року на території
України доведені в судовому засіданні,
підтверджені документально, та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.10,60,212,ч.2 ст. 256 ,
ст.257-259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заявлені вимоги задовольнити.

Встановити факт постійного та
безперервного проживання ОСОБА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України до 13
листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. О. Порошина