Справа № 759/2658/13-ц № апеляційного
суді першої інстанції: Борденюк
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі

головуючої судді:
Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_3

представника
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який на
підставі довіреності діє в інтересах
ОСОБА_5 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_6 задоволено частково: стягнуто з
ОСОБА_5 на її користь 8603,51грн в рахунок
відшкодування матеріальних збитків та
3000грн в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що
11 січня 2012 року о 12:30 на площі Перемоги у
м. Києві з вини ОСОБА_7, який керував
належним ОСОБА_5 на праві приватної
власності пасажирським автобусом «I-VAN»
державний номер НОМЕР_1, сталася ДТП, в
результаті якої автомобілю позивача
«CHERRY» державний номер НОМЕР_2 завдано
шкоду у розмірі 8603,51грн.

Вважаючи, що передача власником ОСОБА_5
водію ОСОБА_7 транспортного засобу для
проведення технічного обслуговування
не дає підстав вважати, що ОСОБА_7 набув
права володіння і користування цим
транспортним засобом, суд першої
інстанції дійшов висновку, що носієм
прав володіння і користування
автобусом «I-VAN» на момент ДТП була його
власник ОСОБА_5, а тому на підставі ч.2
ст.1167 ЦК України саме у неї виникло
деліктне зобов'язання з відшкодування
шкоди, заподіяної позивачу
пошкодженням автомобіля.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 як
представник за довіреністю
відповідача просить скасувати рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 31 жовтня 2013 року та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову у повному обсязі. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, зокрема, відповідно до
ст.ст.1166,1167 цього Кодексу майнова та
моральна шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується
винною особою. Саме ці норми
матеріального закону підлягають
застосуванню до спірних правовідносин.

Встановлено і не заперечується
позивачем, що ДТП, внаслідок якої
пошкоджено її автомобіль, сталася з
вини ОСОБА_7, який керував належним
ОСОБА_5 на праві власності автобусом.

Відповідно до п.2.2. Правил дорожнього
руху власник транспортного засобу може
передавати керування транспортним
засобом іншій особі, що має при собі
посвідчення на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії. За таких обставин відсутні
підстави вважати, що ОСОБА_7 керував
належним на праві власності ОСОБА_5
автобусом без законних підстав.

З урахуванням наведеного помилковим і
таким, що не ґрунтується на нормах
матеріального права, є висновок суду
першої інстанції про стягнення
спричиненої внаслідок ДТП майнової та
моральної шкоди з власника автобуса
«I-VAN», водій якого порушив Правила
дорожнього руху, адже якщо особа під
час керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником, то саме ця особа має нести
відповідальність за завдання шкоди (п.6
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року №4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки»).

Оскільки позовні вимоги пред'явлені
лише до власника транспортного засобу
ОСОБА_5, у суду першої інстанції були
відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про
стягнення майнової та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП, з власника
транспортного засобу, а не з винної у
ДТП особи.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду першої інстанції у даній справі не
можна вважати законним і
обґрунтованим, воно на підставі ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який
на підставі довіреності діє в
інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 31 жовтня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5
про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: