Справа № 490/9252/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді -
Прохорова П.А.,

при секретарі - Крикливенко
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ПН ММНО
ОСОБА_3, про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради,
третя особа - ПН ММНО ОСОБА_3, про
визнання права власності в порядку
спадкування -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2013 року позивач звернулася з
вказаним позовом в якому посилаючись
на постанову нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, родинні
зв'язки з померлою та обставини
спадкування, просила суд визнати за нею
право власності на 3/4 частки квартири
АДРЕСА_1, що залишились після смерті
ОСОБА_4, як таке, що набуте нею в порядку
спадкування за заповітом.

Відповідач звернулась до суду з
зустрічним позовом, в якому
посилаючись на ті самі обставини
просила суд визнати за нею право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1, як набуте нею в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.
Позивач звернулась до суду з заявою,
відповідно до змісту якої просить суд
розглядати справу за її відсутності,
вимоги первинного позову підтримала, а
зустрічного - визнала; відповідач
звернулась до суду з заявою про розгляд
справи за її відсутності, вимоги
первинного позову визнала та
підтримала вимоги зустрічного позову в
повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у
випадку коли відповідач визнає
висунуті до нього вимоги, суд, за
наявності на те правових підстав,
ухвалює рішення про задоволення таких
вимог.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, та способом захисту такого
інтересу є, зокрема, визнання права.

Спірна квартира АДРЕСА_1 належить на
праві приватної спільної сумісної
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що випливає
з дублікату свідоцтва про право
власності на житло від 16.12.2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5
(свідоцтво про смерть НОМЕР_3 та після
його смерті спадкоємцями першої черги
спадкування за законом є ОСОБА_4, як
дружина померлого, ОСОБА_1, як донька
(свідоцтво про народження НОМЕР_5), та
ОСОБА_2, як донька (дівоче прізвище
ОСОБА_1, що вбачається з свідоцтва про
народження НОМЕР_1 від 10.05.1958 року,
витягу з державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб
№7 від 14.06.2013 року та свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_2).

Згідно наданих суду пояснень ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса з
заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, однак у видачі
свідоцтва про право власності вказаних
осіб на спірну квартиру, як набуте ними
в порядку спадкування зазаконом
нотаріус відмовив з тих мотивів, що
свідоцтво про право власності на житло
(на спірну квартиру) не було належним
чином зареєстровано, а за такого
нотаріус вважав померлого таким, що не
має права власності відносно квартири
АДРЕСА_1. ОСОБА_1, відповідно до наданих
суду пояснень, спадщини після смерті
ОСОБА_5, не приймала.

04.11.2011 року ОСОБА_4 склала заповіт,
відповідно до змісту якого заповідач
всю належну їй частку квартири АДРЕСА_1
заповіла ОСОБА_1. Вказаний заповіт було
посвідчено ПНММНО, ОСОБА_6, та
зареєстровано у відповідному реєстрі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла,
свідоцтво про смерть НОМЕР_4, та після
її смерті відкрилась спадщина. Позивач,
ОСОБА_1 звернулася до ПНММНО ОСОБА_3 з
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4 за заповітом, однак
вказаний нотаріус 12.07.2013 року ухвалив
Постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії та відмовив ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом щодо належної ОСОБА_4
частки у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 23 постанови №7 від
30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику по
справах про спадкування», у випадку
відмови нотаріуса в оформленні
спадщини, особа-спадкоємець з метою
прийняття спадщини може звернутися до
суду за загальними правилами
цивільного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач
має право охопити заповітом права та
обов'язки, які йому належать на момент
складення заповіту, а також ті права та
обов'язки які можуть йому належати в
майбутньому.

Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи за
зверненням фізичних осіб в межах
заявлених нами вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

За викладених обставин та відповідно
до вказаних правових норм суд доходить
наступних висновків. Спірна квартира
перебувала у спільній сумісній
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та за
загальним правилом вважається, що
частки співвласників у об'єкті
спільної сумісної власності рівні,
тобто по 1/2 частині. Після смерті ОСОБА_5
відкрилась спадщина, зокрема, на його
майнові права щодо 1/2 спірної, що була
прийнята спадкоємцями першої черги за
законом, ОСОБА_4, та ОСОБА_2, в рівних
частинах, тобто по 1/4 частині, та після
такого у ОСОБА_4 виникло право
власності на 3/4 частини квартири
АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 відповідно 1/4 частина
квартири.

Враховуючи, що ОСОБА_4 заповіла належні
їй майнові права відносно спірної
квартири позивачу за первинним
позовом, суд вважає первинний та
зустрічний позови обґрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що сторонами не
заявлені вимоги про відшкодування
судового збору за розгляд справи, у
суду відсутні підстави для розподілу
таких витрат між позивачами, разом з
тим суд зазначає, що сторони не
позбавлені права звернутися в
подальшому з заявою для вирішення
питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 1218, 1236 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - ПН ММНО ОСОБА_3, про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4
частини квартири АДРЕСА_1 як таке, що
набуто нею в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та
Миколаївської міської ради, третя
особа - ПН ММНО ОСОБА_3, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1 як таке, що
набуто нею в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Центральний районний суд
м. Миколаєва.

Суддя Центрального районного

суду м. Миколаєва
П.А.
Прохоров