Провадження №2/761/414/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 липня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Голік Н.О.

при секретарі : Ксендзюк
О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Київської державної адміністрації про
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача Київської
міської державної адміністрації в
якому просить, з урахуванням
доповнення, зобов'язати КМДА повернути
безпідставно стягнені кошти з
мешканців будинку АДРЕСА_1, загальною
сумою 36294,00 грн. (з 01.01.2011 року по 18.07.2013
року); розглянути питання
правомірності сплати коштів
мешканцями будинку, яку використовують
комерційні структури.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 20.12.2011 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та
зобов'язано КП ЖЕК «Сирець» надати
ОСОБА_1 в повному обсязі розрахунки по
розміру прибудинкової території
будинку АДРЕСА_1 та витрати часу і
коштів на її прибирання у
відповідності до Постанови КМУ №529 від
20.05.2009 року. Вказує, що в розрахунках
тарифу допущені арифметичні помилки,
включені ненадані послуги з поточного
ремонту, при цьому комерційні
структури, що займають 449,3 кв.м.
загальної площі не сплачують кошти.
Вважає, що оскільки тарифи на ЖКП
затверджені розпорядженням КМДА №1221
від 29.12.2010 року «Про встановлення
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та їх структури», виправити
помилки може КМДА.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача Київської
міської державної адміністрації в
судовому засіданні проти позовних
вимог заперечував та просив відмовити
в задоволенні позову в повному обсязі.

У письмовому запереченні на позов
вказав, що позивачем не надано доказів
на підтвердження існування факту
перерахування позивачем грошових
коштів на користь відповідача, як і не
надано платіжних документів взагалі
про перерахування позивачем коштів на
чиюсь користь.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення позивача та представника
відповідача, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з преамбули Закон
України «Про житлово-комунальні
послуги» цей Закон визначає основні
засади організаційних, господарських
відносин, що виникають у сфері надання
та споживання житлово-комунальних
послуг між їхніми виробниками,
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки.

Згідно до положень ст. 7 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належать,
зокрема, встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Порядок формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.05.2009 р. № 529.

Зазначеним нормативним актом
передбачено, що порядок формування
тарифів поширюється на суб'єкти
господарювання всіх форм власності,
які надають послуги (виконавці),
суб'єкти господарювання всіх форм
власності, що спеціалізуються на
виконанні окремих послуг, на умовах
субпідрядних договорів з виконавцями
(субпідрядники), органів місцевого
самоврядування, власників житлових
будинків (гуртожитків), власників
(наймачів) квартир (житлових приміщень
у гуртожитках), власників нежитлових
приміщень у житлових будинках
(гуртожитках).

Відповідно до розпорядження №1292 від
17.11.2009 р. «Про погодження тарифів на
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій» погоджено
тарифи на послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій,
які надаються житлово-будівельними
кооперативами, об»єднаннями
співвласників багатоквартирних
будинків, іншими балансоутримувачами
жилих будинків, уповноваженими ними
особами або управителями жилих
будинків по кожному будинку окремо, що
додаються.

Таким чином, будинок забезпечений
такими комунальними послугами як
централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення та здійснюються через
відповідні комунальні та приватні
підприємства.

Послугами з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
прибирання внутрішньобудинкових
приміщень та прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо, а також послугами з
управління будинком,
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо) та
послугами з ремонту приміщень,
будинків, споруд у відповідності до
вимог ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги».

Згідно положень ст.20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
обов'язок по сплаті за обслуговування і
ремонт будинку, комунальні та інші
послуги покладається на власника,
наймача, орендаря житлового
приміщення.

Виходячи з норм ст. 5,7 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги», до
повноважень центрального органу
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства
належить: 1) підготовка пропозицій щодо
формування державної політики у сфері
житлово-комунальних послуг; 2)
організація в межах його повноважень
розроблення і реалізації державних та
регіональних програм у сфері
житлово-комунальних послуг; 3)
розроблення науково обґрунтованих
нормативів витрат та втрат ресурсів, що
використовуються при виробництві,
транспортуванні та постачанні
житлово-комунальних послуг; 4)
розроблення в межах повноважень
системи нормативно-правових актів щодо
формування цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги (крім
тарифів на теплову енергію,
централізоване водопостачання та
водовідведення, які встановлюються
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг), стандартів,
нормативів, норм, порядків та правил у
сфері житлово-комунальних послуг, а
також щодо експлуатації, поточного і
капітального ремонтів, реконструкції
об'єктів житлового фонду; 5)
забезпечення контролю за дотриманням
виконавцями/виробниками вимог
стандартів, нормативів, норм, порядків
і правил та видання приписів щодо
усунення порушень у межах,
встановлених законодавством; 6)
сприяння створенню
виконавцями/виробниками систем
управління якістю житлово-комунальних
послуг відповідно до національних або
міжнародних стандартів; 7) розробка
типових договорів; 8) координація
діяльності місцевих органів
виконавчої влади органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг; 9)
організація та виконання в межах
повноважень робіт із стандартизації,
метрології та підтвердження
відповідності у сфері
житлово-комунальних послуг; 11)
проведення моніторингу стану
розрахунків за житлово-комунальні
послуги; 12) нормативно-правове
забезпечення діяльності місцевих
державних адміністрацій для
здійснення контролю цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги (крім
тарифів на теплову енергію,
централізоване водопостачання та
водовідведення, які встановлюються
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг); 13) вирішення інших
питань у сфері житлово-комунальних
послуг відповідно до закону.

Центральні органи виконавчої влади
беруть участь у розробленні та
реалізації державної політики у сфері
житлово-комунальних послуг у межах
своїх повноважень, визначених
законами.

До повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить: 1)
затвердження та реалізація місцевих
програм у сфері житлово-комунального
господарства, участь у розробленні та
реалізації відповідних державних і
регіональних програм; 2) встановлення
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги відповідно до закону; 3)
затвердження норм споживання та якості
житлово-комунальних послуг, контроль
за їх дотриманням; 4) визначення
виконавця житлово-комунальних послуг
відповідно до цього Закону в порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства; 5)
управління об'єктами у сфері
житлово-комунальних послуг, що
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації; 6)
забезпечення населення
житлово-комунальними послугами
необхідних рівня та якості; 7)
встановлення зручного для населення
режиму роботи виробників та
виконавців; 8) інформування населення
відповідно до законодавства про
реалізацію місцевих програм у сфері
житлово-комунального господарства,
також щодо відповідності якості
житлово-комунальних послуг нормативам,
нормам, стандартам та правилам; 9)
укладання договорів з підприємствами
різних форм власності на вироблення
та/або виконання житлово-комунальних
послуг; 10) здійснення контролю за
дотриманням законодавства щодо
захисту прав споживачів у сфері
житлово-комунальних послуг; 11)
проведення моніторингу виконання
місцевих програм розвитку
житлово-комунального господарства; 12)
вирішення інших питань у сфері
житлово-комунальних послуг відповідно
до законів.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від цивільно-
правових угод можуть бути споживачем,
виконавцем або виробником.

Положення статей 21,22,24 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
визначено права та обов'язки виробника,
виконавця житлово-комунальних послуг
та балансоутримувача будинку.

Згідно таких статей, виконавець має
право: 1) розробляти і подавати на
затвердження розрахунки щодо рівня
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги першої і другої групи в
порядку, встановленому законодавством;
2)пропонувати при укладенні договору
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги третьої групи, 3) брати участь у
конкурсах на набуття права виконувати
житлово-комунальні послуги на певній
території відповідно до цього Закону; 4)
вимагати від споживача дотримання
вимог правил експлуатації жилих
приміщень та прибудинкової території,
санітарно-гігієнічних і протипожежних
правил та інших нормативно-правових
актів у сфері житлово-комунальних
послуг; 5) вимагати від споживача
своєчасного проведення робіт щодо
усунення виявлених неполадок,
пов'язаних з отриманням
житлово-комунальних послуг, що виникли
з вини споживача, або відшкодування
вартості цих робіт; 6) отримувати
компенсацію за надані відповідно до
закону окремим категоріям громадян
пільги та нараховані субсидії з оплати
житлово-комунальних послуг і повертати
їх у разі ненадання таких послуг чи
пільг; 7) на відшкодування втрат у разі
затвердження відповідним органом
місцевого самоврядування цін/тарифів
нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво; 8) доступу в приміщення,
будинки і споруди для ліквідації
аварій, усунення неполадок
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, його встановлення і заміни,
проведення технічних та
профілактичних оглядів і перевірки
показань засобів обліку в порядку,
визначеному законом і договором.

Виконавець зобов'язаний: 1)
забезпечувати своєчасність та
відповідну якість житлово-комунальних
послуг згідно із законодавством та
умовами договору, в тому числі шляхом
створення систем управління якістю
відповідно до національних або
міжнародних стандартів; 2) здійснювати
контроль за технічним станом
інженерного обладнання будинків,
квартир, приміщень; 3) підготувати та
укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором; 4) надавати в
установленому законодавством порядку
необхідну інформацію про перелік
житлово-комунальних послуг, їх
вартість, загальну вартість місячного
платежу, структуру цін/тарифів, норми
споживання, режим надання
житлово-комунальних послуг, їх
споживчі властивості тощо; 5) своєчасно
проводити підготовку жилого будинку і
його технічного обладнання до
експлуатації в осінньо-зимовий період;
6) розглядати у визначений
законодавством термін претензії та
скарги споживачів і проводити
відповідні перерахунки розміру плати
за житлово-комунальні послуги в разі їх
ненадання або надання не в повному
обсязі, зниження їх якості; 7)
утримувати в належному технічному
стані, здійснювати технічне
обслуговування та ремонт
внутрішньобудинкових мереж, вживати
заходів щодо ліквідації аварійних
ситуацій, усунення порушень якості
послуг у терміни, встановлені
договором та/або законодавством; 8)
сплачувати споживачу компенсацію за
перевищення встановлених термінів
проведення аварійно-відновлювальних
робіт у розмірі, визначеному договором
або законодавством; 9) вести облік вимог
(претензій) споживачів у зв'язку з
порушенням порядку надання
житлово-комунальних послуг, зміною їх
споживчих властивостей та
перевищенням термінів проведення
аварійно-відновлювальних робіт; 10)
своєчасно за власний рахунок проводити
роботи з усунення виявлених неполадок,
пов'язаних з отриманням
житлово-комунальних послуг, що виникли
з його вини.

Виробник має право: 1) розробляти і
подавати на затвердження
уповноваженим органам ціни/тарифи на
житлово-комунальні послуги першої та
другої груп. 2) пропонувати при
укладенні договору ціни/тарифи на
житлово-комунальні послуги третьої
групи. 3) укладати договори з органами
місцевого самоврядування на
виробництво та створення
житлово-комунальних послуг; 4) вимагати
своєчасної і в повному обсязі оплати
наданих послуг від виконавців; 5) брати
участь у конкурсах на набуття права
виробництва житлово-комунальних
послуг на певній території; 6) видавати
дозволи і технічні умови на
підключення споживачів до відповідних
централізованих інженерних мереж у
встановленому законодавством порядку;
7) отримувати інформацію про місцеві
програми розвитку
житлово-комунального господарства та
інші галузеві програми для відповідних
територій; 8) на відшкодування втрат у
разі затвердження відповідним органом
місцевого самоврядування цін/тарифів
нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

Виробник зобов'язаний: 1) укласти
договір з виконавцем (споживачем) про
умови надання житлово-комунальних
послуг; 2) виробити житлово-комунальні
послуги відповідно до умов договору,
стандартів, нормативів, норм і правил; 3)
проводити в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України,
відповідні перерахунки розміру плати
за житлово-комунальні послуги в разі їх
ненадання або надання не в повному
обсязі, зниження їх якості; 4)
впроваджувати ресурсозберігаючі та
новітні технології виробництва
житлово-комунальних послуг; 5)
здійснювати технологічний облік
матеріальних та енергетичних ресурсів;
6) надавати в установленому порядку
необхідну інформацію про перелік
житлово-комунальних послуг, їх
вартість, загальну вартість місячного
платежу, структуру тарифів, норми
споживання, режим надання
житлово-комунальних послуг, їх
споживчі властивості тощо.

Керуючись наведеними нормами Закону,
балансоутримувач спірного будинку
формував, погоджував та виставляв до
оплати мешканцям будинку рахунки за
оплату наданих послуг з урахуванням
вимог відповідних профільних
розпоряджень органу місцевого
самоврядування, в даному випадку
Київської Міської Державної
адміністрації, щодо встановлення
вартості таких послуг.

Згідно ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
має право, зокрема, на відшкодування
збитків, завданих його майну та/або
приміщенню, шкоди, заподіяної його
життю чи здоров'ю внаслідок
неналежного надання або ненадання
житлово-комунальних послуг; на
усунення протягом строку,
встановленого договором або
законодавством, виявлених недоліків у
наданні житлово-комунальних послуг; на
зменшення розміру плати за надані
послуги в разі їх ненадання або надання
не в повному обсязі, зниження їх якості
в порядку, визначеному договором або
законодавством; на несплату вартості
житлово-комунальних послуг за період
тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім'ї при
відповідному документальному
оформленні, а також за період фактичної
відсутності житлово-комунальних
послуг, визначених договором у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 35 Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинкових територій, що
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992
року, встановлено, що власники, наймачі
та орендарі жилих приміщень
зобов'язані своєчасно вносити плату за
обслуговування і ремонт будинку, плату
за найом чи оренду квартири, комунальні
та інші послуги.

Згідно п. п. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», утримання приватизованих
квартир здійснюється за рахунок коштів
їх власників, які повинні приймати
участь у загальних витратах, пов'язаних
з утриманням будинку та прибудинкової
території.

Відповідно до підпункту 5 пункту 3 ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені законом,
протоколом загальних зборів чи
протоколом правління або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» до житлово-комунальних послуг
включаються:

- послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій (прибирання
внутрішньо будинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); послуги з ремонту
приміщень, будинків, споруд (заміна та
підсилення елементів конструкцій та
мереж, їх реконструкція, відновлення
несучої спроможності несучих
елементів конструкцій тощо).

Відповідно до листа Управління цінової
політики Виконавчого органу КМР (КМДА)
№09050/4-2315 від 07.09.2012 р. вказано, що тарифи
на послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій для
будинку №28 по вул. Академіка Щусєва
розраховано виконавцем послуг - КП «ЖЕК
«Сирець» Шевченківського району
відповідно до діючого на той час
Порядку формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009
року №529.

Відповідно до ст.. 1173 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовуються
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Виходячи з вказаної норми закону
юридичною підставою такої
відповідальності органів місцевого
самоврядування є заподіяння шкоди
юридичним чи фізичним особам у
результаті прийняття незаконних
рішень, вчинення неправомірних дій або
бездіяльності при здійсненні ними
виконавчих функцій і повноважень
місцевого самоврядування,
передбачених Законом та іншими
законами. Необхідними елементами такої
відповідальності (незалежно від вини
цих органів та осіб) є: шкода,
протиправна поведінка та причинний
зв'язок між шкодою і протиправною
поведінкою.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57
ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування .

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях .

Не може суд погодитись з вимогами
позивача про зобов'язання КМДА
повернути безпідставно стягнені кошти
з мешканців будинку АДРЕСА_1, загальною
сумою 36294,00 грн. (з 01.01.2011 року по 18.07.2013
року); розглянути питання
правомірності сплати коштів
мешканцями будинку, яку використовують
комерційні структури, оскільки
застосовані тарифи, що діяли на час
нарахування оплати і споживання
послуг, були дійсними, та, крім того,
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
стягнення КМДА коштів з мешканців
будинку АДРЕСА_1, загальною сумою 36294,00
грн., не надано підтвердження укладення
між мешканцями будинку та КМДА
відповідних договірних відносин, не
надано платіжних документів, які
вказують на сплату суми у розмірі 36294,00
грн. мешканцями будинку на рахунок
КМДА.

Посилання позивача на те, що тарифи на
ЖКП затверджені розпорядженням КМДА
№1221 від 29.12.2010 року «Про встановлення
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та їх структури», а отже
відповідач повинен повернути
безпідставно стягнені кошти з
мешканців будинку АДРЕСА_1 загальною
сумою 36294,00 грн., є безпідставним та
необґрунтованим, оскільки саме
затвердження тарифів не є підставою
для стягнення коштів.

Оскільки судом не встановлено жодних
протиправних дій до позивача з боку
відповідача з вищевикладених підстав,
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Крім того, позивач звертається з
позовом фактично в інтересах мешканців
будинку АДРЕСА_1, проте позивачем
ОСОБА_1 не надано документів на
підтвердження надання йому мешканцями
будинку АДРЕСА_1 повноважень діяти від
їх імені.

При визначенні судових ви трат суд
керується ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 212 215, 223, 294 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Київської державної адміністрації про
зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: