Справа № 640/457/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2013 року

Київський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Чередник В.Є

при секретарі - Кривенко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що на підставі рішення №434-8 виконавчого комітету Київської районної Ради депутатів трудящих від 17.12.1975 року було узаконено за батьком ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_4 житлові будинки літ. А-1 та літ. Б1, які розташовані по АДРЕСА_1 та зобов`язано Київське райжитлоуправління видати їм свідоцтво про право власності і зареєструвати це право, чого останнє не виконало. За час користування будинками між їх власниками склався фактичний порядок користування. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер та залишив заповіт на ім`я дружини ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 також померла, залишивши заповіт на ім`я сина ОСОБА_6 . На думку позивача ОСОБА_7 успадкувала все належне її чоловіку ОСОБА_3 , оскільки фактично вступивши у володіння та користування спадковим майном, а ОСОБА_6 у той же спосіб прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, який за час свого життя одруженим не був, дітей не мав. Також ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_4 .

Після смерті свого батька ОСОБА_4 та дядька ОСОБА_6 позивач стверджує, що своєчасно звернуся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, але отримати відповідне свідоцтво не міг, оскілки право власності за спадкоємцями на підставі рішення №434-8 від 17.12.1975р. так і не було зареєстроване, що змусило його звернутися до суду.

Просить визнати за ним, ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті дядька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок літ. Б-1 з прибудовами літ. б4, літ. б2, загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 75,0 кв.м., ганок літ. б3, льох літ. Г, сарай літ. М, літній душ літ. К, гараж літ. З, сарай літ. В, вигрібну яму №6, дворовий водогін №5, 1/2 частину огорожі №1, №2, №3, воріт №4, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за ним, ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. а, загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., сарай літ. Ж, сарай літ. И, 1/2 частину огорожі №1, №2, №3, воріт №4, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, підтримує позовні вимоги та просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не заявилась, повідомлялась належним чином, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтвердження змісту позовних вимог ОСОБА_1 і визнання його позову.

Представник третьої особи Восьмої ХДНК у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори та при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, рішенням №434-8 виконавчого комітету Київської районної Ради депутатів трудящих від 17.12.1975 року «Про узаконення самовільно побудованих житлових будинків з надвірними побудовами по АДРЕСА_1 », було узаконено самовільно побудовані житлові будинки літ. А-1 та літ. Б-1 з надвірними побудовами та зобов`язано Київське райжитлоуправління видати свідоцтво про право власності і зареєструвати житлові будинки з надвірними побудовами по АДРЕСА_1 в бюро технічної інвентаризації літ. А-1 на ім`я ОСОБА_4 , літ. Б-1 на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження ОСОБА_8 , вбачається, що його батьками значаться: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 був рідним сином ОСОБА_3 .

Як вбачається з листа КП ХМБТІ від 20.01.2012р. за №23-50503, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на разі в бюро не зареєстровано.

Оцінюючи дані правовідносини, суд вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з підстав не заборонених законом набули у власність майно та винних дій відсутності реєстрації права власності на житлові будинки літ. А-1 та літ. Б-1 по АДРЕСА_1 у його власників не має, оскільки обов`язок по реєстрації цього права рішенням №434-8 від 17.12.1975р. покладався не на них. Тому, відсутність реєстрації права власності, з огляду на відсутність обов`язку його власників здійснити ці заходи, не може призводити до обмеження їх прав, встановлених законом.

Як встановлено судом, та не заперечувалося його сторонами, між власниками житлових будинків по АДРЕСА_1 склався фактичний порядок користування, згідно якого у користуванні ОСОБА_4 знаходився житловий будинок літ. А-1, сарай літ. Ж, сарай літ. И, вбиральня літ. Л; у користуванні ОСОБА_3 - житловий будинок літ. Б-1, сарай літ. М, літній душ літ. К, гараж літ. З, сарай літ. В, льох літ. Г, вигрібна яма №6, дворовий водогін №5.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 06.05.1977р. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно заповіту, складеного від імені ОСОБА_3 та посвідченого 09.02.1977р. нотаріусом Восьмої ХДНК Колесніковою О.А., р. -№1-1207, ОСОБА_3 все своє майно на випадок своєї смерті заповів своїй дружині ОСОБА_5 , що проживала разом з ним.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 22.10.1984р., вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все належне їй майно вона заповідає своєму сину ОСОБА_6 , що підтверджується нотаріально посвідченим заповітом від 13.01.1983р.

Згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України, в редакції 1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК України, в редакції 1963р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Надаючи оцінку цим правовідносинам щодо спадкування ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що кожен із спадкоємців у належній формі прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 03.12.2002р. вбачається, що ОСОБА_4 , який як встановлено судом був власником житлового будинку літ. А-1 та відповідних надвірних будівель, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про смерть про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 19.11.2010р. вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом не встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на випадок своєї смерті робили будь-яке розпорядження у вигляді заповіту. Крім того, судом не встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 за час свого життя перебував у шлюбі чи мав дітей. Таким чином, спадкування майна, прав та обов`язків після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_4 здійснюється за законом у визначених чергах та на підставі чинного на час смерті законодавства.

Матеріалами справи, зокрема копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого повторно 28.07.1992р. та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого 04.11.1958р. підтверджується, що спадкоємцями майна, прав та обов`язків померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 можуть бути позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , а спадкоємцями майна, прав та обов`язків померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 може бути лише позивач ОСОБА_1 .

Згідно ст. 529 ЦК України, в редакції 1963р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК України, в редакції 1963р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, в редакції 1963р., спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з довідки №69 від 13.01.2012р., довідки №1176 від 31.12.2010р. та копії паспорту на ім`я позивача ОСОБА_1 на час відкриття спадщини він проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 та дядька ОСОБА_6 . Доказів звернення інших спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини матеріали справи не містять.

Таким чином, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , як спадкоємець п`ятого черги, є позивач ОСОБА_1 , оскільки як встановлено судом з огляду на визнання відповідачем позову та підтвердження його змісту, інший спадкоємець після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , його дружина та відповідач по справі ОСОБА_7 заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала і наміру на прийняття спадщини не мала.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 , та свого дядька ОСОБА_6 і має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, як було встановлено судом, право власності на житлові будинки літ. А-1 та літ. Б-1 по АДРЕСА_1 в органах БТІ не зареєстровано, що було наслідком звернення позивача до суду.

З огляду на положення про диспозитивність цивільного судочинства, закріплених в ст.ст. 10, 60 ЦПК України, належні докази, які б спростовували доводи позивача, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524-526, 548, 549, 553 ЦК України в редакції 1963р., ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті дядька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок літ. Б-1 з прибудовами літ. б4, літ. б2, загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 75,0 кв.м., ганок літ. б3, льох літ. Г, сарай літ. М, літній душ літ. К, гараж літ. З, сарай літ. В, вигрібну яму №6, дворовий водогін №5, 1/2 частину огорожі №1, №2, №3, воріт №4, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. а, загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., сарай літ. Ж, сарай літ. И, 1/2 частину огорожі №1, №2, №3, воріт №4, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя-