Справа № 2/359/932/2013 Головуючий у І
інстанції Ткаченко Д.В. Провадження №
22-ц/780/6484/13 Доповідач у 2 інстанції
СухановаКатегорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Мережко М.В.,
Ігнатченко Н.В.,

при секретарі : Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою Бориспільської районної
державної адміністрації Київської
області на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 02 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Бориспільської районної
державної адміністрації Київської
області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
скасування розпоряджень
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області та
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду із зазначеним
позовом, в якому у відповідності до
норм ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу
України просила визнати незаконними та
скасувати розпорядження голови
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області від 11
листопада 2012 року "Про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
передачі земельної ділянки у власність
ОСОБА_3", "Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
передачі земельної ділянки у власність
ОСОБА_4", "Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
передачі земельної ділянки у власність
ОСОБА_5" для ведення особистого
селянського господарства на території
Старівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області" та розпорядження від 07.12.2012 р.
№4662 в частині затвердження проектів
землеустрою та передачі земельних
ділянок у власність ОСОБА_4, ОСОБА_3.,
ОСОБА_5 на території Старівської
сільської ради Бориспільського району
Київської області.

Також просила визнати
недійсними державні акти на право
власності на земельні ділянки площею
2,00 га виданих на ім'я відповідачів для
ведення особистого селянського
господарства на території Старівської
сільської ради, зареєстрованих у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю.

В обґрунтування своїх вимог
посилалася на те, що 26.07.2012 року головою
Бориспільської районної державної
адміністрації розпорядженням
№ 2445 їй надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки площею 2,00
га для ведення особистого селянського
господарства на території Старівської
сільської ради. В ході розробки проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність позивачка
дізналася, що розпорядженнями голови
тієї ж адміністрації від 11 листопада 2012
року відповідачам було надано дозвіл
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення останнім у власність тієї ж
земельної ділянки, на яку претендувала
позивачка, а в подальшому,
Бориспільською РДА вказана земельна
ділянка була передана у власність
відповідачам, тому вважає, що під час
передачі цих спірних земельних ділянок
було порушено порядок, встановлений
чинним земельним законодавством.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 02 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Визнано незаконними та
скасовано розпорядження голови
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність відповідачам для
ведення особистого селянського
господарства на території Старівської
сільської ради Бориспільського району
Київської області.

Визнано незаконним та
скасовано розпорядження голови
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області від 07
грудня 2012 року №4662 про затвердження
проекту землеустрою та передачі
земельних ділянок у власність
відповідачам для ведення особистого
селянського господарства на території
Старівської сільської ради
Бориспільського району Київської
області.

Визнано недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку,
площею 2,00 га, , виданий на ім'я ОСОБА_5
для ведення особистого селянського
господарства на території Старівської
сільської ради, зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю 25.12.2012 року.

Визнано недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку,
площею 2,00 га, , виданий на ім'я ОСОБА_3
для ведення особистого селянського
господарства на території Старівської
сільської ради, зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю 25.12.2012 року.

Визнано недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку,
площею 1,9847 га, виданий на ім'я ОСОБА_4
для ведення особистого селянського
господарства на території Старівської
сільської ради, зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю 25.12.2012 року.

Стягнуто солідарно з
відповідачів на користь позивачки
судовий збір у розмірі 114, 70 грн.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням, представник Бориспільської
РДА подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вказане рішення
міськрайонного суду, як незаконне і
необґрунтоване та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на те, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, так як
було не об'єктивно оцінено надані
докази, порушивши при цьому норми
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника Бориспільської РДА,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та позовних
вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Так судом першої інстанції при
розгляді вказаної справи були
встановлені наступні обставини .

26 липня 2012 року розпорядженням
голови Бориспільської районної
державної адміністрації Київської
області №2453 надано дозвіл на
проведення робіт з розробки проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність позивачці для
ведення особистого селянського
господарства, площею 2,0000 га на
території Старівської ради.

Розпорядження голови
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області №№4232,
4245, 4246 надано дозвіл на проведення
робіт з розробки проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
власність відповідачам для ведення
особистого селянського господарства,
площею по 2,0000 га кожному на території
Старівської сільської ради,
Бориспільського району.

25 грудня 2012 року на підставі
вказаного розпорядження
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області
відповідачі у справі отримали державні
акти. Вказані державні акти
зареєстровані в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі.

Вирішуючи вказаний спір та
задовольняючи позовні вимоги
позивачки, суд першої інстанції
мотивував свій висновок тим, що на час
виготовлення технічної документації,
відведення земельних ділянок на
місцевості та присвоєння кадастрових
номерів відповідачам у справі вказана
земельна ділянка вже не була вільною,
оскільки на цю ж земельну ділянку була
підготовлена технічна документація
для відведення земельної ділянки іншим
особам, в тому числі і позивачці, тому
суд вважав неправомірними дії
відповідача Бориспільської РДА в
частині затвердження технічної
документації та передачі у власність
відповідачам земельних ділянок і з цих
підстав задовольнив позовні вимоги .

Колегія суддів погодитися із
вказаним висновком суду першої
інстанції не може виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України,
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Так, 26 липня 2012 року
розпорядженням голови Бориспільської
районної державної адміністрації
Київської області №2442 надано дозвіл на
проведення робіт з розробки проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність позивачці для
ведення особистого селянського
господарства площею 2,0000 га на
території Старівської ради.

У відповідності до його тексту,
ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення
робіт з розробки проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у її
власність для ведення особистого
селянського господарства площею 2,0000 га
на території Старівської сільської
ради.

Роботи з розроблення проекту
землеустрою розпочаті після укладення
зацікавленою стороною договору з
землевпорядною організацією, яка має
відповідну ліцензію на їх виконання.

Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність розроблено відповідно до
вимог Постанови Кабінету Міністрів
України від 26.05.2004 року №677 "Про
затвердження Порядку розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок".

Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність повинен погоджуватися з
органом земельних ресурсів, органом
містобудування і архітектури,
природоохоронним органом,
санітарно-епідеміологічним органом,
органом охорони культурної спадщини.

Розроблений проект землеустрою
подається комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою ( там же ).

Виходячи із тексту прийнятого
розпорядження, позивачці земельна
ділянка не передавалася, а ні у
власність, а ні у користування.

Зазначені права не виникли у
ОСОБА_2 і при проведенні робіт з
розробки проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у її
власність, в т.ч. і при присвоєнні
кадастрового номеру.

Статтею 14 Конституції України
передбачено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави. Право
власності на землю гарантується. Це
право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону. Аналогічне положення
закріплено і ст. 373 ЦК України.

Статтею 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Стаття 78 Земельного кодексу
України визначає, що право власності на
землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками. Право власності
на землю набувається та реалізується
на підставі Конституції України цього
Кодексу, а також інших законів, що
видаються відповідно до них.

Стаття 328 ЦК України визначає
порядок набуття права власності на
земельну ділянку, зокрема вказаною
нормою передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 81 ч.1 п. "б" Земельного
кодексу України визначає, що громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності.

Згідно до ст. 116 ЗК України
Громадяни набувають права власності на
земельні ділянки за рішеннями органів
виконавчої влади в межах їх
повноважень визначених Кодексом.

Набуття права на землю
громадянами здійснюється шляхом
передачі земельних ділянок у
власність.

Безоплатна передача земельних
ділянок у власність громадян
провадиться у разі одержання земельних
ділянок із земель державної власності
в межах норм безоплатної приватизації,
визначених Кодексом.

Статтею 118 ЗК України
визначено порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами.

Громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
власності для ведення особистого
селянського господарства у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної
державної адміністрації за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначають бажані розміри
та мета її використання. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розтушування
земельної ділянки.

Відповідна адміністрація
розглядає заяву, в разі згоди на
передачу земельної ділянки у власність
надає дозвіл на розробку проекту її
відведення.

Проект відведення земельної
ділянки розробляється за замовленням
громадян організаціями, які мають
відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки, що
обумовлюються угодою сторін. Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки подається на розгляд Комісії з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації її
землеустрою (далі Комісія).

Комісія, з дня одержання
проекту, надає відповідному органу
виконавчої влади свій висновок щодо
погодження проекту або відмови у його
погоджені. У разі відмови у погоджені
проект повертається заявнику.

Як вбачається з матеріалів
вказаної справи, висновок щодо
розгляду проекту землеустрою про
відведення земельних ділянок у
власність Комісією з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
її землеустрою не розглядався та не
затверджувався що підтверджується
відсутністю підпису голови вказаної
комісії та печатки на даному висновку.

Статтею 393 ЦК України
передбачено, що правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Власник майна, права якого
порушені внаслідок видання правового
акта органом державної влади, органом
влади Автономної Республіки Крим або
органом місцевого самоврядування, має
право вимагати відновлення того
становища, яке існувало до видання
цього акта. У разі неможливості
відновлення попереднього становища
власник має право на відшкодування
майнової та моральної шкоди.

Статтею 152 ч.2 ЗК України
передбачає, що власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Частина 3 п. "г" вказаної статті
передбачає, що захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Таким чином, вищевказаними
нормами діючого законодавства
визначено порядок та процедуру набуття
права власності на земельну ділянку та
порядок захисту права власності та
права користування громадян на
земельну ділянку. Позивачка у справі
належних та допустимих доказів на
підтвердження правомірності набуття
права користування чи права власності
на земельну ділянку площею 2,000 га на
території Старівської сільської ради
Бориспільської сільської ради не
надала, а тому і законних підстав для
звернення до суду для захисту
порушеного права у неї не виникло.

Суд вказаних вимог чинного
законодавства не врахував і ухвалив
рішення, яке не відповідає нормам
матеріального права .

Доводи позивачки та посилання
рішення суду на присвоєння позивачці
кадастрового номера на земельну
ділянку не є правовою підставою для
виникнення права власності на земельну
ділянку.

Разом з тим, із матеріалів справи
вбачається, що відповідачі у справі у
встановленому чинним законодавством
порядку набули права власності на
земельні ділянки і правових підстав
для припинення їх права власності на
земельні ділянки при розгляді справи
не встановлено.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, як таких що не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Враховуючи наведене та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області
задовольнити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 02 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування
розпоряджень Бориспільської районної
державної адміністрації Київської
області та визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки - відмовити.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді