АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Майбоженко А.М. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Кулікової С.В, Рейнарт І.М.

при секретарі:
Гречка Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 26 червня 2013
року в справі за позовом Закритого
акціонерного товариства «Київський
суднобудівний-судноремонтний завод»
до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду із
вищевказаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що ОСОБА_4 набувши
право зайняття жилої площі в кімнаті №
28 гуртожитку по вул. Вишгородській, 54 в
м.Києві, що перебуває на балансі ЗАТ
«КССРЗ» на підставі ордеру починаючи з
2009 року нерегулярно та не в повному
обсязі сплачує плату за
житлово-комунальні послуги, у звязку з
чим станом на травень 2012 року
утворилась заборгованість в сумі 5 235,60
гривень, яку позивач просив суд
стягнути.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 26 червня 2013 року позовні
вимоги було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Закритого
акціонерного товариства «Київський
суднобудівний-судноремонтний завод» 5
235,60 гривень заборгованості за
житлово-комунальні послуги, а також 214,
60 гривень судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу де
ставив питання про скасування рішення
та постановлення нового про відмову у
задоволенні позову. Обґрунтовуючи свої
вимоги порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги виходив з того, що
відповідач вносив плату за комунальні
послуги та квартирну плату не в повному
обсязі що і спричинило утворення
заборгованості, хоча згідно п. 5 ч.3 ст.20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом. А відтак вважав вимоги
позивача доведеними та такими що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою апелянт зазначав, що суд першої
інстанції не звернув уваги на
невірність нарахування позивачем
плати за житлово-комунальні послуги
відносно відповідача. Оскільки
помилково вказано кількість осіб (
чотири) на яких вона нараховувались. У
той час, як його донька ОСОБА_5 та онук
хоча і були зареєстровані до липня 2011
року у гуртожитку, однак фактично
проживали починаючи з 2009 року за іншою
адресою, де і сплачували кошти за
надані їм послуги. А так як вони не
користувалися житлово-комунальними
послугами за місцем реєстрації, то і
будь-які нарахування такої плати
виходячи з їх реєстрації, апелянт
вважав є незаконними. Також судом не
було взято до уваги, безпідставна
відмова позивача в проведенні
перерахування плати за користування
житлово - комунальними послугами за
його неодноразовими зверненнями з
підстав того, що він та дружина в
літній період проживали в АДРЕСА_1. Факт
своєї відсутності вони підтверджували
відповідними довідками. Крім того, суд
залишив поза увагою його доводи про
безпідставність нарахування позивачем
починаючи з 2008 року збільшеного
розміру плати за житлово - комунальні
послуги з підстав збільшення розміру
загальної площі кімнати - в ордері
розмір кімнати що була йому надана
становить 30,93 кв.м. в той час як позивач
в платіжках вказує розмір загальної
площі 35, 64 кв.м.

Колегія суддів вважає, що зазначені
вище доводи апеляційної скарги з
посиланням на те, що судом першої
інстанції не було проведено перевірку
визначеного позивачем розміру
заборгованості, не заслуговують на
увагу, оскільки судом першої інстанції
вони належним чином перевірялися.

Так судом з урахуванням положень
п.6.ч.1.ст. 20 ЗК «Про житлово - комунальні
послуги», Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
Постановою КМУ від 21.07.2005 N 630, п. 1.2, 3, 4, 6.
«Порядку звільнення наймачів
(власників) квартир (приватних
будинків) та членів їх сімей за період
їх тимчасової відсутності від оплати
за комунальні послуги (гаряче та
холодне водопостачання,
водовідведення, газопостачання)»
вказувалось, що документи щодо
проживання відповідача та його дружини
в АДРЕСА_1 подавались позивачу
несвоєчасно, вже після нарахування
вказаних послуг та не містили в собі
визначення терміну закінчення такого
перебування. Довідки ЖБК «Сирець», не
містять відомостей, що необхідні для
звільнення від сплати житлово-
комунальних послуг згідно
вищевказаних нормативних документів
доньки відповідача та онука ( довідка
форми №3, заяви щодо нарахування за
місцем фактичного перебування та не
нарахування за місцем реєстрації
послуг.)

Судом при розгляді справи було
встановлено, що відповідач
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2. У
вказаному житловому приміщенні
зареєстрована також його дружина
ОСОБА_6, до 24.06.2011 року також були
зареєстровані ОСОБА_5 та її син ОСОБА_7

Згідно положень ст. 64 ЖК України члени
сімї наймача, що мешкають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем всіма
правами і несуть всі обов'язки, що
витікають із договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сімї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність по зобов'язанням, що
витікають з вказаного договору.
Зазначене свідчить про можливість
пред'явлення вимоги по сплаті не тільки
до наймача, а й до всіх проживаючих
разом з ним повнолітніх членів сімї.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Виходячи з того, що позовні вимоги були
пред'явлені позивачем при подачі
позову лише до одного наймача то на
нього може бути покладено обов'язок
лише по сплаті заборгованості за
надані житлово - комунальні послуги з
червня 2009 року по травень 2012 року
отримані ним.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
визначеної суми заборгованості за
житлово - комунальні послуги, що
підлягають стягненню з ОСОБА_4 шляхом
зменьшення до 1533,75 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 26 червня 2013 року змінити,
зменшивши суму заборгованості за
житлово - комунальні послуги, що
підлягають стягненню з ОСОБА_4 до 1533,75 (
однієї тисячі п'ятсот тридцяти трьох
гривень сімдесяти п'яти копійок).

У іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: