Справа № 1505/8391/2012
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 грудня 2013 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючого - одноособово судді Матяш
Т.Л.

при секретарі - Івановій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
договору дарування недійсним та про
визнання права власності на 1/3 частину
житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів з вимогою про визнання
недійсним договору дарування від 27.04.2007
року, укладений між ОСОБА_2
(Дарувальник) і ОСОБА_8 (Обдарована) щодо
дарування 1/3 частини житлового будинку
з надвірними спорудами АДРЕСА_1 який
було посвідчено державним нотаріусом
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори
Одеської області Кушнір І.В.,
зареєстрований у реєстрі вчинення
нотаріальних дій за № 1931 та визнання
права власності на 1/3 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 розташований на
земельній ділянці площею 600 кв.м., в
цілому складається з: житлового
будинку літ. «А» житловою площею 67,6
кв.м., загальною площею 78,9 кв.м., літньої
кухні літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня
літ. «Г», споруди № 1-5, І.

В обґрунтуванні своїх вимог, позивач
зазначає, що 10.07.2001 року ОСОБА_10, діючий
по довіреності від імені ОСОБА_2,
подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар 1/3
частину житлового будинку АДРЕСА_1
розташований на земельній ділянці
площею 600 кв.м., в цілому складається з:
житлового будинку літ. «А» житловою
площею 67,6 кв.м., загальною площею 78,9
кв.м., літньої кухні літ. «Б», сарай літ.
«В», вбиральня літ. «Г», споруди № 1-5, І.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 24.11.2005 року позовна заява
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах ОСОБА_2 була
задоволена та визнано недійсним
договір дарування від 10.07.2001 року. 25
жовтня 2006 року Білгород-Дністровським
судом була винесена ухвала про
внесення виправлень в рішенні суду від
24.11.2005 року.

Після чого, 27 квітня 2007 року ОСОБА_2
подарувала, а ОСОБА_8 прийняла у дар
вищезазначену 1/3 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 що підтверджується
договором дарування серії ВЕО № 432322,
реєстровий № 1931.

Ухвалою Одеського апеляційного суду
від 25.12.2007 року рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду від 24.11.2005 року та
ухвала про виправлення описки від
25.10.2006 року були скасовані, а справу
направлено на новий розгляд до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області.

23.08.2010 року за заявою ОСОБА_11 цивільна
справа за позовом
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в її інтересах
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд своєю ухвалою залишив без розгляду.

Таким чином, позивач зазначає, що
правова підстава, яка надавала право
ОСОБА_2 27.04.2007 року подарувати зазначене
вище нерухоме майно ОСОБА_8 відпала, а
тому укладений між ними договір
дарування не є дійсним, натомість
договір дарування від 10.07.2001 року
залишився правомірним та

діючим. Однак, договір дарування від
27.04.2007 року був зареєстрований, тобто
формально ОСОБА_8 досі значиться
власницею 1/3 частини житлового будинку
АДРЕСА_1 Тому, позивач звернулась до
суду з відповідними вимогами, з метою
відновлення свого становища власника.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, про час та місце судового
засідання повідомлялася. Представник
позивача надав до суду заяву з
проханням розглянути справу без його
участі та повністю задовольнити
позовні вимоги, оскільки вони
обґрунтовані та правомірні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, про час та місце судового
засідання повідомлялася належним
чином, надала до суду заяву з проханням
провести розгляд справи без її участі,
позовні вимоги визнає та проти їх
задоволення не заперечує.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився,
про час та місце слухання справи
сповіщався, представив суду заяву від
свого імені та від імені неповнолітніх
дітей з проханням розглянути справу
без його участі, проти задоволення
позовних вимог не заперечує.

У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України,
у разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участі у справі,чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити із задоволенням позову.
Судом встановлені такі фактичні
обставини на підставі представлених
письмових доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, 10
липня 2001 року між позивачем - ОСОБА_1, та
ОСОБА_10, що діяв від імені ОСОБА_2, був
укладений договір дарування будинку
серії АЕА № 928080, реєстровий № 4796,
згідно з яким ОСОБА_2 подарувала, а
ОСОБА_1 прийняла у дар 1/3 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, що
знаходиться на земельній ділянці
площею 600 кв.м. Договір був посвідчений
приватним нотаріусом
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу ОСОБА_12

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 24.11.2005 року було задоволено позов
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора на користь ОСОБА_2 до ОСОБА_10,
ОСОБА_1 та визнано недійсним договір
дарування 1/3 частини житлового будинку
АДРЕСА_1 від 10.07.2001 року.

27.04.2007 року ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_8
прийняла у дар 1/3 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 розташований на
земельній ділянці площею 600 кв.м., в
цілому складається з: житлового
будинку літ. «А» житловою площею 67,6
кв.м., загальною площею 78,9 кв.м., літньої
кухні літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня
літ. «Г», споруди № 1-5, І. 22 червня 2007
року зазначений договір було
зареєстровано в Реєстрі прав власності
на нерухоме майно, після чого, позивач
втратила, а ОСОБА_8 набула право
власності на нерухоме майно у вигляді
1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України,
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації. Якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації - ч. 4 ст. 334 ЦК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 25.12.2007 року рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 24.11.2005 року і ухвалу цього ж суду від
25.10.2006 року про виправлення описки
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_8, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, актовий запис № 86.
Відповідно до спадкової справи
померлої № 137/2009, її чоловік ОСОБА_3 та
їх діти: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є
законними спадкоємцями.

12 серпня 2010 року ОСОБА_2 надала до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
заяву з проханням залишити без
розгляду позовну заяву
Білгород-Дністровського

міжрайонного прокурора, який діяв в її
інтересах, та ухвалою цього ж суду від
23.08.2010 року позовна заява
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора на користь ОСОБА_2 до ОСОБА_10,
ОСОБА_1 була залишена без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», вимоги про
визнання оспорюваного правочину
недійсним і застосування наслідків
його недійсності, про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину розглядаються у позовному
провадженні в порядку цивільного
судочинства відповідно до вимог статті
15 ЦПК.

З огляду на викладене, суд вважає
позовні вимоги повністю
обґрунтованими, оскільки 23.08.2010 року
ОСОБА_2 повністю втратила те право
власника, що давало їй змогу укладати
договір дарування на користь ОСОБА_8, а
саме право розпорядження майном, яке
було придбане нею на підставі рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 24.11.2006 року.

Разом з тим, враховуючи положення ст.. 328
ЦК України (право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
впливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом), поновлюються права власності
попереднього власника 1/3 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 якою була
ОСОБА_1

Проаналізувавши дані положення
цивільного законодавства та його
загальні принципи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
знайшли своє доведення в судовому
засіданні, є обґрунтованими, а тому
підлягають задоволенню.

Керуючись п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», ст.
ст. 182, 210, 717, 328 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15,
61, 213, 215 ЦПК України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
житлового будинку від 27.04.2007 року,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 серії
ВЕО № 432322, реєстровий номер 1931,
посвідчений державним нотаріусом
Білгород-Дністровської міської
державної нотаріальної контори
Одеської області Кушнір І.В. про
дарування 1/3 частини житлового будинку
АДРЕСА_1 розташований на земельній
ділянці площею 600 кв.м., в цілому
складається з: житлового будинку літ.
«А» житловою площею 67,6 кв.м., загальною
площею 78,9 кв.м., літньої кухні літ. «Б»,
сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г»,
споруди № 1-5, І.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину житлового будинку АДРЕСА_1
розташований на земельній ділянці
площею 600 кв.м., в цілому складається з:
житлового будинку літ. «А» житловою
площею 67,6 кв.м., загальною площею 78,9
кв.м., літньої кухні літ. «Б», сарай літ.
«В», вбиральня літ. «Г», споруди № 1-5, І.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя