Головуючий у І інстанції - Сугачова О.О.
Провадження: 22-ц/790/5619/13
Головуючий в суді ІІ інстанції -
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Овсяннікової А.І.,
Коровіна С.Г.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
заступника прокурора Харківської
області на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 18
липня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Московської районної ради м. Харкова,
Харківської міської ради про визнання
права власності, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2006 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вищевказаним позовом до до суду
посилаючись на те, що є власником
житлового будинку з надвірними
будівлями і земельної ділянки,
загальною площею 0,0768га., що розташовані
по АДРЕСА_1 Зазначала, що здійснила
перебудову господарської будівлі для
використання під магазин для продажу
продовольчих та не продовольчих
товарів. Магазин функціонує та для
цього одержані усі необхідні
документи. Розташування магазину не
порушує права інших осіб.

Просила визнати за нею право власності
на самочинно збудоване нерухоме майно
-магазин по продажу продовольчих та
непродовольчих товарів, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 23.02.2006 року позов
задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 15.03.2012 року вказане рішення
скасовано у зв'язку з нововоиявленними
обставинами.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 06.06.2012 року по справі
залучено в якості співвідповідача
Харківську міську раду.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова 18 липня 2012 року позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно нежитлової будівлі
(магазину) літ. «Ж-1» площею 126,2 кв.м,
розташоване по АДРЕСА_1

Не погоджуючись з рішенням суду,
заступник прокурора Харківської
області подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, неповне з»ясування обставин, що
мають значення по справі,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. В
обґрунтування скарги зазначено, що
судом першої інстанції порушено вимоги
ст. 328 ЦК України, оскільки позивачем не
доведено додержання порядку набуття
права на спірну будівлю у
відповідності до вимог чинного
законодавства. У матеріалах справи
відсутні докази прийняття до
експлуатації спірного об'єкту
нерухомості. Визнаючи законним
переобладнання з жилого приміщення у
нежитлове, суд вирішив питання, яке
відноситься до компетенції виконавчої,
а не судової влади. Судом в порушення
ст. 45 ЦПК України не залучено до участі
у справі Інспекцію ДАБК, а лише
зроблено посилання на висновок ТОВ
«Харківреконструкція» щодо можливості
експлуатації житлових приміщень.
Позивач не надав суду дозволу на
реконструкцію нежитлових приміщень,
належної проектної, технічної
документації, погодженої з органами
містобудування та архітектури, дозволу
на здійснення реконструкції,
позитивного висновку попередньої
експертизи (перевірки) проектної та
іншої документації на відповідність
нормативним актам з пожежної безпеки.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи: недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважіз встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

По справі встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 24.03.2004 року власником
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 /а.с.3-5/.

В процесі експлуатації будівлі, з метою
покращення умов для подальшого
використання її приміщень, позивачем
за власні кошти та господарським
способом здійснено реконструкцію
існуючих приміщень шляхом перебудови
під магазин для продажу продовольчих
товарів.

Із технічного висновку ТОВ
«Харківреконструкція» про стан
основних будівльних конструкцій
нежитлової будівлі літ. «Ж-1» по АДРЕСА_1
вбачається, що усі будівельні
конструкції розглядаємої будівлі на
момент обстеження, видимих деформацій
не мають, знаходяться у задовільному
технічному стані та придатні для
подальшої експлуатації за
призначенням, будівельна готовність
об'єкту 100%/а.с.15-21/.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 має дозвіл Управління
споживчого ринку виконкому
Харківської міської ради на розміщення
об'єктів торгівлі громадського
харчування та побутового
обслуговування, данні виконкому
Московської районного в м. Харкові ради
про відсутність заперечення щодо
відкриття магазину по продажу
продовольчих товарів тощо, з
дотриманням правил торгівлі,
санітарних та протипожежних норм
/а.с.7-9/.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що здійснення
позивачем самочинно збудованого
нерухомого майна, магазину, не порушує
прав, свобод чи інтересів інших
громадян, не містять таких відомостей і
матеріали справи, тому суд вважав, що є
правові підстави щодо визнання за
позивачем права власності на
самовільно збудоване нерухоме майно.

Колегія суддів з такими висновками не
погоджується, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та
вимогам чинного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Позов про визнання права власності є
речово-правовим, вимоги якого звернені
до суду, який повинен підтвердити
наявність у позивача права власності
на спірне майно.

Об'єктом такого позову є усунення
невизначеності відносин права
власності позивача щодо індивідуально
визначеного майна. Підставою позову є
обставини, що підтверджують наявність
у позивача права власності. Умовами
задоволення позову про визнання права
власності на майно є наявність у
позивача доказів на підтвердження в
судовому порядку факту приналежності
йому спірного майна на праві власності.
Такими доказами можуть бути
правовстановлюючі документи, а також
будь-які інші докази, що підтверджують
приналежність позивачеві спірного
майна.

Позивачем не доведено додержання
порядку набуття права на спірну
будівлю у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Згідно з ч. 8 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

У матеріалах справи відсутні докази
прийняття до експлуатації спірного
об'єкту нерухомості.

Крім того, для забезпечення під час
забудови територій, розміщення і
будівництва об'єктів архітектури,
додержання суб'єктами архітектурної
діяльності затвердженої містобудівної
та іншої проектної документації,
місцевих правил забудови населених
пунктів, вимог вихідних даних, і
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Так, Законом України «Про архітектурну
діяльність» обов'язок здійснення
державного контролю та нагляду у
системі центрального органу
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури
покладено на Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України та її територіальні органи.

Визнаючи законним переобладнання з
жилого приміщення у нежитлове, суд
вирішив питання, яке відноситься до
компетенції виконавчої, а не судової
влади.

Судом в порушення ст. 45 ЦПК України не
залучено до участі у справі Інспекцію
ДАБК, а лише зроблено посилання на
висновок ТОВ «Харківреконструкція»
щодо можливості експлуатації житлових
приміщень.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 24- 150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про
практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» суд не
повинен заміняти органи, які
зобов'язані видавати дозволи на
будівництво й узгоджувати забудови;
визнання права власності на самочинне
будівництво в судовому порядку має
залишатися винятковим способом
захисту права. Тому судам необхідно
з'ясовувати, чи звертався позивач до
компетентних органів із питання
узаконення самочинного будівництва, чи
було відмовлено компетентними
органами у вирішенні зазначеного
питання.

Також у інформаційному листі
зазначено, що виходячи зі змісту ч.1,2,3
ст. 331 ЦК, ч. 1 ст. 182 ЦК та п. 8 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 (зі
змінами і доповненнями станом на 22.01.2009
року), право власності на новостворене
нерухоме майно виникає у особи, яка
створила це майно, після закінчення
будівництва об'єкта нерухомості,
введення його в експлуатацію,
отримання свідоцтва про право
власності та реєстрації права
власності.

Позивач не надав суду дозволу на
реконструкцію нежитлових приміщень,
належної проектної, технічної
документації, погодженої з органами
містобудування та архітектури, дозволу
на здійснення реконструкції,
позитивного висновку попередньої
експертизи (перевірки) проектної та
іншої документації на відповідність
нормативним актам з пожежної безпеки.

Таким чином суд першої інстанції
необгрунтовано посилається на абз. 1 ч. 2
ст. 331 ЦК України, як на
підставу на визнання права власності.

Враховуючи викладене, виходячи з
аналізу матеріалів справи та наведених
правових норм, судова колегія
приходить до висновку, що застосування
такого способу захисту як визнання
права власності можливо лише в тих
випадках, коли право власності вже
існує, але з певних причин не
визнається відповідачем. Відносно
нерухомого майна це означає, що право
власності виникає у відповідності до ч.
2 ст. 331 ЦКУкраїни, відповідно до якої
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального права і
підлягає скасуванню з ухваленням по
справі нового рішення про задоволення
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Харківської області
задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова 18 липня 2012 року скасувати і
ухвалити нове рішення. У позові ОСОБА_4
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення. Рішення
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -