Справа №: 164/1888/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2013 року
Маневицький районний суд Волинської
області

в складі: головуючого-судді
Невара О.В.,

при секретарі
Долі О.І.,

з участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Маневичі справу за
позовом ОСОБА_3 до Галузійської
сільської ради Маневицького району
Волинської області, ОСОБА_4 про
визнання права власності на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
Галузійської сільської ради
Маневицького району, ОСОБА_4 про
визнання права власності на спадкове
майно. Свої вимоги обґрунтував тим, що
його мати ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ще за свого життя
22.11.1993 року склала заповіт, який було
посвідчено Галузійською сільською
радою Маневицького району Волинської
області, згідно якого все належне їй
майно, в тому числі житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, заповіла йому -
позивачу ОСОБА_3 Спадщину після смерті
матері ОСОБА_5 позивач своєчасно у
визначений законодавством термін
прийняв, фактично вступивши у
володіння та управління спадковим
майном. Спадкоємцем за законом на це
майно є син спадкодавця та брат
позивача - ОСОБА_4, який на час відкриття
спадщини постійно проживав разом із
спадкодавцем, заяви про відмову від
спадщини у встановлений законом термін
не подавав. Інших спадкоємців ні за
заповітом, ні за законом на вказане
майно немає. Отримати свідоцтво про
право власності на спадкове майно в
позасудовому порядку позивач не має
можливості. Посилаючись на зазначені
обставини, просив суд визнати за ним в
порядку спадкування за заповітом право
власності на житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, викладених в
поданій до суду заяві, просив визнати
за ОСОБА_3 в порядку спадкування за
заповітом право власності на житловий
будинок з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав у повному обсязі, проти
задоволення позову не заперечує.
Підтвердив, що 22.11.1993 року ОСОБА_5 склала
заповіт, який було посвідчено
Галузійською сільською радою
Маневицького району, згідно якого все
належне їй майно заповіла позивачу
ОСОБА_3 По даний час цей заповіт не
змінено і не скасовано. Спадщину після
смерті матері ОСОБА_5 позивач своєчасно
у визначений законодавством термін
прийняв, фактично вступивши у
володіння та управління спадковим
майном. Спадкоємцем за законом на це
майно є син спадкодавця та брат
позивача - ОСОБА_4, який на час відкриття
спадщини постійно проживав разом із
спадкодавцем, заяви про відмову від
спадщини у встановлений законом термін
не подавав. Інших спадкоємців ні за
заповітом, ні за законом на вказане
майно немає. Відповідач ОСОБА_4 на час
відкриття спадщини непрацездатним не
був, права на обов'язкову частку у
спадщині не мав.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, але подав заяву про розгляд
справи у його відсутності, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася,
будучи завчасно у встановленому
законом порядку повідомленою про час
та місце слухання справи, про причини
неявки суд не повідомила, подала
письмову заяву про розгляд справи у її
відсутності, при вирішенні позовних
вимог просила суд врахувати належну
ОСОБА_4 частку в спадковому майні.

Заслухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
проаналізувавши матеріали справи,
враховуючи те, що в справі є достатньо
доказів для вирішення її по суті, суд
ухвалив - розглядати справу у
відсутності позивача ОСОБА_3 та
представника відповідача ОСОБА_6

Заслухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
проаналізувавши матеріали справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підставний і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 524 Цивільного кодексу
України (в редакції 1963 року)
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу
України (в редакції 1963 року)
спадкоємцями можуть бути особи, що були
живими на момент смерті спадкодавця, а
також діти померлого, зачаті при його
житті і народженні після його смерті.

Згідно ст.ст. 534, 535 Цивільного кодексу
України (в редакції 1963 року) кожний
громадянин може залишити за заповітом
усе своє майно або частину його (не
виключаючи предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку) одній
або кільком особам як тим, що входять,
так і тим, що не входять до кола
спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим громадським
організаціям. Заповідач може у
заповіті позбавити права спадкоємства
одного, кількох або всіх спадкоємців за
законом. Неповнолітні або
непрацездатні діти спадкодавця (в тому
числі усиновлені), а також
непрацездатні дружина, батьки
(усиновителі) і утриманці померлого
успадковують, незалежно від змісту
заповіту, не менше двох третин частки,
яка належала б кожному з них при
спадкоємстві за законом (обов'язкова
частка). При визначенні розміру
обов'язкової частки враховується і
вартість спадкового майна, що
складається з предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України (в редакції 1963 року) визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_5 являлася власником житлового
будинку з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Ще за свого життя 22.11.1993 року
остання склала заповіт, який було
посвідчено Галузійською сільською
радою Маневицького району, згідно
якого все належне їй майно, в тому числі
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами,
заповіла позивачу ОСОБА_3 Станом на час
відкриття спадщини та по даний час цей
заповіт не змінено і не скасовано.
Спадщину після смерті матері ОСОБА_5
позивач своєчасно у визначений
законодавством термін прийняв,
фактично вступивши у володіння та
управління спадковим майном. Заяви про
відмову від спадщини він не подавав.
Спадкоємцем за законом на це майно є
син спадкодавця та брат позивача -
ОСОБА_4, який на час відкриття спадщини
постійно проживав разом із
спадкодавцем, заяви про відмову від
спадщини у встановлений законом термін
не подавав. Відповідач ОСОБА_4 на час
відкриття спадщини непрацездатним не
був, права на обов'язкову частку у
спадщині не мав. Рішенням
Горохівського районного суду
Волинської області від 14.06.2012 року, яке
набрало законної сили, ОСОБА_4 визнаний
недієздатним, опікуном ОСОБА_4
призначено директора
Берестечківського
психоневрологічного інтернату ОСОБА_6
Інших спадкоємців ні за заповітом, ні
за законом на вказане майно немає.
Отримати свідоцтво про право власності
на спадкове майно в позасудовому
порядку позивач не має можливості.
Зазначене не оспорюється сторонами, а
також це встановлено з досліджених
судом заповіту від 22.11.1993 року,
посвідченого Галузійською сільською
радою Маневицького району та
зареєстрованого в реєстрі за № 76,
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від
5.06.2000 року, свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 від 17.08.1959 року, довідок
Галузійської сільської ради
Маневицького району № 310-312 від 4.06.2013
року, витягу з погосподарської книги №
1 за 2012 рік Галузійської сільської ради
Маневицького району, висновку про
відповідність будинковолодіння по
АДРЕСА_1 діючим державним будівельним,
санітарним і пожежним нормам від 19.06.2013
року, повідомлення Берестечківського
психоневрологічного інтернату № 32 від
25.01.2012 року, довідки Берестечківського
психоневрологічного інтернату № 28 від
11.02.2013 року, рішення Горохівського
районного суду Волинської області від
14.06.2012 року, повідомлення Маневицької
державної нотаріальної контори №
1114/01-16 від 27.12.2013 року, постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії №
399/02-31 від 17.06.2013 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд вважає, що позивач
ОСОБА_3, являючись спадкоємцем за
заповітом на житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_5,
фактично набув право власності на
вказане спадкове майно. На даний час
право власності на нього ніким не
оспорюється, а тому є всі підстави для
визнання права власності на це
спадкове майно за ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 524-527, 529, 534-535, 548-549
Цивільного кодексу України (в редакції
1963 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
житловий будинок з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами, що
знаходяться по АДРЕСА_1 Волинської
області, які належали ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Маневицький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: