Справа № 1313/1678/12 Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновський Ю.Г.
Провадження № 22-ц/783/3541/13 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Тропак О.В.

суддів:Бермеса І.В.,Савуляка Р.В.

за участю секретаря: Дідуся О.Р.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товпариства «Комерційний банк «Надра» про повернення банківського вкладу та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2012 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ПАТ КБ «Надра» суму банківського вкладу з відсотками у розмірі 2134, 26 євро, 20000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 22.01.2008 р. між нею та відповідачем був укладений договір № 288591 строкового банківського вкладу/депозиту, згідно якого нею внесено на депозит банку суму 9200 євро строком на 12 місяців. У зв`язку з відмовою відповідача повернути суму депозитного вкладу після закінчення терміну договору, позивач звернулась до суду з позовом про примусове стягнення боргу.У позовній заяві зазначила,що рішенням суду від листопада 2009 року з відповідача стягнуто 10790,94 євро,з яких 29.08.2011 року їй було перераховано відповідачем 10201,78 євро,а решту 589,16 євро на вимогу державної виконавчої служби сплачено лише 31.01.2012 року.Тривалий час не виконуючи рішення суду, відповідач незаконно користувався належними позивачу коштами і не нараховував відсотки на ці кошти відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, згідно розрахунків, наведених у позовній заяві вважає, що станом на 10.05.2012 року відповідач заборгував їй суму 2134, 36 євро. Своїми незаконними діями по відмові у поверненні вкладу відповідач заподіяв їй моральну шкоду, яку позивач визначила у розмірі 20000 гривень.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 27 червня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» в користь ОСОБА_1 суму вкладу з відсотками - 2134, 26 євро, що становить 22208, 13 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та судові витрати в розмірі 236, 68 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач ПАТ КБ «Надра» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та не з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. На думку апелянта, позовні вимоги про стягнення боргу у розмірі 2134,26 євро не підлягали задоволенню, оскільки нарахування відсотків на кошти позивача після закінчення дії договору банківського вкладу суперечить вимогам ст.599 та ч.5 ст.1061 ЦК України. Вважає ,що по суті позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за несвоєчасне виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10.11.2009 року у справі № 2-477/09. Також вказує, що несвоєчасність виконання рішення суду зумовлена діями самого позивача та бездіяльністю державного виконавця, а розрахунок позивача вважає безпідставним та невірним. Не погоджується апелянт із задоволенням судом вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, зазначаючи, що суд не встановив причинно-наслідковий зв`язок між протиправною дією/бездіяльністю і нанесеною шкодою, окрім цього, у позовній заяві відсутні посилання на докази заподіяння моральної шкоди. Вважає, що позивач звернувся в суд із пропуском строку позовної давності. Вказує на порушення судом норм процесуального права, що полягало в несвоєчасному отриманні апелянтом судової повістки на судове засідання 20.06.2012 р. і не одержання повістки на судове засідання 27.06.2012 р., що позбавило апелянта можливості подати свої заперечення і докази.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, з наступних мотивів.

Ухваливши рішення про задоволення позову, суд першої інстанції фактично визнав підставними позовні вимоги, які позивач обгрунтовувала укладенням 22.01.2008 року між нею та відповідачем договору № 288591 строкового банківського вкладу/депозиту, згідно з яким позивачем було внесено на депозит банку 9200 євро строком на 12 місяців із процентною ставкою 9,5 % річних і, як вважала позивач, відповідач зобов`язаний був і надалі нараховувати їй проценти на вклад у розмірі 9,5% річних до дати виконання рішення Миколаївського районного суду від 10.11.2009 року, тобто відповідно- до 29.08.2011 року і до- 31.01.2012 року. Тому суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач порушив умови договору депозиту № 288591, не виконав своїх зобов`язань перед позивачем користувався належними позивачці коштами не нараховуючи при цьому їй процентів за користування. Крім цього суд першої інстанції визнав підставними вимоги про відшкодування моральної шкоди і задоволив їх у заявленій сумі.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитися з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції в обгрунтування задоволення позовних вимог на, нібито, порушення відповідачем договору № 288591 строкового банківського вкладу /депозиту від 22.01.2008 року і невиконання зобов`язань за ним, оскільки дія згаданого договору була припинена 22.01.2009 року, у відповідності до п.3.4.4 договору після повернення позивачеві вкладу,шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача.

Зважаючи на те,що даний спір виник не з недоговірних зобов`язань,а як, на думку колегії суду, правильно зазначено апелянтом,спір викликаний невиконанням рішення Миколаївського районного суду від 10.11.2009 року про стягнення з відповідача в користь позивача присуджених судом сум, то по даному спору були відсутні, встановлені ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України правові підстави, для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що після набрання 23.11.2009 року законної сили рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 10.11.2009 року, яким відповідача зобов`язано було сплатити позивачу 10790,94 євро, між сторонами виникло грошове зобов`язання, яке відповідач повинен був виконати 23.11.2009 року.Однак, відповідач грошове зобов`язання в сумі 10201,78 євро виконав 29.08.2011 року, а грошове зобов`язання в сумі 589,16 євро виконав 20.12.2011 року. Тим самим, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, за що, згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України встановлена відповідальність у розмірі трьох процентів річних.

Три проценти річних від суми 10201,78 євро за період з 23.11.2009 року по 29.08.2011 року становлять 541,67 євро (10201,78 євро х 3% річних за 646 днів).

Три проценти річних від суми 589,16 євро за період з 23.11.2009 року по 20.12.2011 року становлять 36,27 євро(589,16 євро х 3% річних за 749 днів ).

Загальна сума процентів за прострочення виконання зобов`язання, яку повинен сплатити відповідач становить 577,94 євро.

Відповідачем не було надано суду доказів, які б свідчили про те, що в період після 23.11.2009 року присуджені позивачу грошові кошти в сумі 10790,94 євро не були одержані позивачем по вині останнього.

Позивачем були заявлені позовні вимоги станом на 10.05.2012 року. На цю дату курс євро по відношенню до національної валюти України становив 10,405542 грн.

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог і для стягнення з відповідача на користь позивача, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 6013,67 гривень( 577,94 євро х 10,405542 грн= 6013,67).

З відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені останнім і документально підтверджені витрати по оплаті судового збору по позовних вимогах про стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 214,60 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307,п.п.2,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 червня 2012 року скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (04053, м.Київ, вул.Артема,15, ) на користь ОСОБА_1 проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 6013(шість тисяч тринадцять ) гривень 67 коп і судовий збір в сумі 214 (двісті чотирнадцять ) гривень 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Бермес І.В.

Савуляк Р.В.