СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Білич І.М., Желепи О.В.

при секретарі
Іванові Ф.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Турфірма
«САМ» на рішення Печерського районного
суду м. Києва від 21 жовтня 2013р. по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Турфірма «САМ»

про стягнення заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку за час затримки розрахунку,

встановила:

у жовтні 2013р. позивач звернулася до
суду з позовом про стягнення з
відповідача 26 739,02грн. заборгованості
по заробітній платі та 21 817,53грн.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначала, що 31 липня 2013р. була
звільнена з посади провідного
бухгалтера ТОВ «Турфірма «САМ» на
підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Однак, у
день звільнення з нею не було проведено
повного розрахунку та не виплачено
належних сум.

Рішенням суду від 21 жовтня 2013р.
позов задоволено частково. Стягнуто з
ТОВ «Турфірма «САМ» на користь
позивача заборгованість по заробітній
платі у сумі 26 739,02грн. та середній
заробіток за час затримки розрахунку у
сумі 20 085,98грн. Стягнуто судовий збір на
користь держави.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ
«Турфірма «САМ» просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позовну заяву повернути позивачеві з
мотивів непідсудності справи
Печерському районному суду м. Києва.

Апелянт посилається на те, що
судом порушені норми процесуального
права стосовно визначення підсудності
даного спору, оскільки
місцезнаходження відповідача вул. І.
Франка, 40б у м. Києві, що знаходиться на
території Шевченківського району м.
Києва, тому справа не була підсудна
Печерському районному суду м. Києва.

Апелянт, будучи належним чином
повідомленим про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.73), у судове
засідання не з'явився, клопотання про
перенесення судового засідання не
направив, тому відповідно до ст. 305 ЦПК
України колегія суддів провела
апеляційний розгляд у його
відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення позивача та її
представника, які просили залишити
рішення суду без змін, вивчивши
матеріали справи та обговоривши

№ апеляційного провадження:№
22-ц/796/15674/2013
Головуючий у суді першої інстанції:
Вовк С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що позивач
відповідно до наказу відповідача від 30
липня 2013р. була звільнена з 31 липня 2013р.
з посади провідного бухгалтера на
підставі п. 6 ст. 36 КЗпП

- 2 -

України.

Частково задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем у день звільнення
позивача з нею не проведено повний
розрахунок, який передбачений нормами
діючого трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він відповідає обставинам
справи та ґрунтується на нормах
матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України
визначено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

З наданого позивачем суду першої
інстанції розрахункового листка
вбачається, що відповідачем при
звільненні позивача останній не було
виплачено 26 739,02грн.

Вказані обставини не були
спростовані відповідачем під час
розгляду справи судом першої інстанції
і не було надано доказів проведення
розрахунку на день розгляду спору.

Таким чином, суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку про необхідність стягнення з
відповідача заборгованості по
заробітній платі.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Частина друга даної норми
передбачає, що при наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Судом першої інстанції
правильно встановлено, що відповідач
без поважних причин не провів з
позивачем повного розрахунку при її
звільненні і повинен виплатити за це
відшкодування, яке передбачено
зазначеною нормою.

Проведений судом першої
інстанції розрахунок середнього
заробітку за час затримки розрахунку
сторонами не оскаржується.

Доводи апелянта про те, що дана
справа не була підсудна Печерському
районному суду м. Києва, колегія суддів
вважає безпідставними.

Частиною 2 статті 109 ЦПК України
визначено, що позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Стаття 93 ЦК України зазначає, що
місцезнаходженням юридичної особи є
фактичне місце ведення діяльності чи
розташування офісу, з якого
проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 16 жовтня 2013р.
підтверджено, що місцезнаходження ТОВ
«Турфірма «САМ» є вул. Шота Руставелі 38,
кім.12 у м. Києві, за вказаною адресою
відповідач отримав судове
повідомлення (с.с.18), а під час розгляду
справи судом першої інстанції не надав
належних доказів того, що вказаною
адресою не здійснює свою діяльність.

- 3 -

Крім того, апелянтом не надано
доказів, що розгляд справи Печерським
районним судом м. Києва призвело до
неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи, оцінені
надані сторонами докази, правильно
застосовані норми матеріального права,
не допущено порушень норм
процесуального права, апелянтом не
наведено доводів, які б спростовували
висновки суду, тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Турфірма
«САМ» відхилити,

рішення Печерського районного суду м.
Києва від 21 жовтня 2013р. залишити без
змін. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: