Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4478/13-ц
Провадження № 2/553/1599/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.12.2013м. м. ПолтаваЛенінський районний
суд м.Полтава у складі:

головуючого судді: Тимчука Р.І.,

при секретарі: Васильєвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Полтава позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2, про
відшкодування шкоди та зазначив, що він
є власником земельної ділянки, що
розташована АДРЕСА_1 одним із суміжних
землекористувачів є відповідачка
ОСОБА_2 У квітні 2013р. ним встановлено
огорожу з листів шиферу між земельними
ділянками. Відповідачка неодноразово в
присутності інших сусідів погрожувала,
що вона знесе огорожу й жодної
відповідальності за це їй не буде.

24.04.2013р. ним разом з іншими членами
садівничого товариства встановлено
факт руйнування огорожі, а саме побиття
листів шиферу в кількості 5 шт., про що
складено відповідні акти б/н від
24.04.2013р. та №1 від 24.04.2013р.

14.06.2013р. листом Ленінського РВ
його повідомлено про те, що ОСОБА_2 під
час неодноразових візитів до неї
працівників міліції двері не відчиняла
та давати будь-які пояснення по даному
факту відмовилась.

03.07.2013р. ОСОБА_2 повторно скинула
листи шиферу, які він встановив
відновлюючи побиті раніше, нею побито
ще 3 листи шиферу, акти б/н від 03.07.2013р. та
№ 2 від 03.07.2013р.

26.07.2013р. листом Ленінського РВ
його повідомлено про те, що з ОСОБА_2
проведено профілактичну бесіду про
недопущення антигромадської поведінки
та складено протокол за ст.173 КУпАП.

02.10.2013р. Ленінським р/с м. Полтави
ухвалено Постанову у справі № 553/3199/13,
якою визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.173 КУпАП та накладено
стягнення у виді штрафу в сумі 51 грн.

13.10.2013р. ним відновлено огорожу,
проте ОСОБА_2 знову зруйнувала її,
внаслідок чого побито 8 листів шиферу,
про що складено відповідні акти б/н від
13.10.2013р. та № 3 від 13.10.2013р.

Таким чином, ОСОБА_2 за 3 рази
руйнування огорожі побила 16 листів
шиферу.

Зазначений шифер придбано ним для
використання у власних
господарсько-побутових цілях на
садибній ділянці ще 14.04.2010р., товарний
чек № 162.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його
користь відшкодування майнової шкоди в
сумі 712,00 грн., моральної шкоди в сумі
2000,00 грн., витрати зі сплати судового
збору в сумі 458,80 грн. та витрат,
пов'язаної з оплатою правової допомоги
адвокатом, в розмірі 1500,00 грн.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1, повністю підтвердив обставини,
які зазначені у позові та просив
задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2, позовні вимоги повністю не
визнала, при цьому посилаючись на
обставини, які не мають жодного
відношення до позовних вимог.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
підтвердили обставини побиття
шиферного забору, про які зазначив
позивач.

Свідок ОСОБА_5, по суті позову
нічого не пояснила.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
дійшов наступних висновків.

Установлено, що згідно актів, які
складені та підписані ОСОБА_4 - головою
садівничого товариства «Яблуня» та
його членами ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме:
б/н від 24.04.2013р., № 1 від 24.04.2013р., б/н від
03.07.2013р., № 2 від 03.07.2013р., б/н від 13.10.2013р.,
№ 3 від 13.10.2013р., в результаті руйнування
огорожі, яка встановлена на межі між
ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, мало місце
побиття шиферу в загальній кількості
16шт.

Згідно товарного чеку № 162 від 14.04.2010р.,
ціна 1шт. шиферу складає 44,50грн.

Постановою Ленінського районного суду
м.Полтави від 02.10.2013 року ОСОБА_2,
піддано адміністративному штрафу за
вчинення правопорушення, сварки з
сусідами 03.07.2013р., передбаченого ч.1 ст.173
КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів спростування вартості шиферу
не надано, тому суд вважає позовні
вимоги в частині відшкодування
майнової шкоди обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги про
відшкодування завданої моральної
шкоди, суд виходить із такого.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірним рішенням, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження заявлених позовних
вимог про відшкодування завданої
моральної шкоди позивач надав листок
непрацездатності від 25.04.2013р., з
діагнозом гіпертонічний криз ІІ
ступеню.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 5 постанови від 31 березня 1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи, що позивачем не надано
належних і допустимих доказів завдання
йому моральної шкоди неправомірними
діями відповідачки, листок
непрацездатності від 25.04.2013р., в жодному
разі не дає підстав встановити
причинний зв'язок між руйнуванням
огорожі та хворобою, яка могла
виникнути внаслідок інших загальних
захворювань та віку позивача, тому суд
вважає вимоги позивача в частині
відшкодування моральної шкоди
необґрунтованими, а отже, такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до квитанції № 003715 ОСОБА_1
сплатив адвокату ОСОБА_6 1500 грн. за
надання правової допомоги, але
враховуючи положення договору № 17/10/2013
про надання правової допомоги п. 4
Порядок оплати послуг адвоката Клієнт
(ОСОБА_1) сплачує Адвокату (ОСОБА_6)
фіксовану винагороду у розмірі 1500 грн.
шляхом перерахування цих коштів на
рахунок ПП ОСОБА_6, а саме: 150 грн. - за
отримані Клієнтом від Адвоката
консультації; 350 грн. - за підготовку
позовної заяви; 1000 грн. - за
представлення інтересів Клієнтів у
суді. Враховуючи те, що представництво
інтересів в суді адвокат ОСОБА_6 не
здійснював, а тому кошти в сумі 1000 грн.
не можна віднести до витрат на правову
допомогу, а тому позовні вимоги в даній
частині не підлягають до задоволення.

Питання про судові витрати слід
вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.1166, 1167 ЦК України,
ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
712грн., на відшкодування майнової шкоди,
завданої пошкодженням паркану.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп. та
витрати на правову допомогу в сумі 500
грн. 00 коп., а всього - 729 грн. 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Ленінський районний суд
м.Полтава протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Р. І. Тимчук