Справа № 1306/2-2230/11
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/147/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2013 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Бакуса В.Я., Мацея М.М.,

секретаря Дідуся О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 29 грудня 2011 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості по кредитному договору,
-

В С Т
А Н О В И Л А:

21 вересня 2011 року ПАТ «КБ «Надра»
звернулося з позовом про стягнення
заборгованості по кредиту до
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3
Посилається на те, що 08.08.2008 року між ПАТ
«КБ Надра» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 449/МБ-34 на суму 30
000.00 грн. строком по 05.10.2009 року зі
сплатою за користування кредитом з
розрахунку 36 відсотків річних. На
виконання п. 1.1. кредитного договору
позивачем було видано кредит на
вищезазначену суму. Зазначає, що між
ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_3
було укладено договір поруки від 08.08.2008
року, за яким ОСОБА_3 поручився за повне
виконання відповідачем ОСОБА_2 взятих
на себе зобов'язань по кредитному
договору № 449/МБ-34 від 08.08.2008 р. Вказує,
що позичальником взяті на себе
зобов'язання не виконуються оскільки
щомісячні платежі відповідно до
графіка не сплачуються. Відповідачам
направлялись повідомлення про
порушення основного зобов'язання, на
які вони не відреагували. Просить
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість по тілу кредиту - 17 674.23
грн.; заборгованість по відсотках - 7 398.00
грн.; донараховані відсотки - 388.83 грн.;
нараховану пеню - 3 617.17 грн., штраф - 6 268.06
грн., всього 35346,29 грн. і витрати по
сплаті судового збору та на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 29 грудня 2011
року позов задоволено, стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра»
заборгованість по кредитному договору
в розмірі 35 346 (тридцять п'ять тисяч
триста сорок шість) гривень 29 копійок
та 473 (чотириста сімдесят три) гривні 46
коп. сплачених судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, без з'ясування обставин, які
мають значення для справи. Зокрема,
наголошує, що подальше виконання
кредитного договору на умовах, що діють
на даний час, є порушенням принципів
цивільно-правових відносин. Такі умови
кредитного договору є несправедливими,
так як всупереч принципу
добросовісності його наслідком є
істотний дисбаланс прав та обов'язків,
спрямований на шкоду споживача
кредитних послуг.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони повідомлені належним чином
(а.с. 61, 62, 63, 64) в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися,
причину своєї неявки суду не
повідомили, матеріалів справи
достатньо для розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх
прав у випадках, встановлених цим
Кодексом, та встановлювати у рішенні
обставини справи (в тому числі
пропущення позовної давності),
характер правовідносин сторін, правову
норму, яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
встановлено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення. Для
встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Проте, дане рішення суду зазначеним
вимогам закону частково не відповідає.

Судом встановлено, між ПАТ «КБ «Надра»
та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 449/МБ-34 від 08.08.2008
року, за яким ОСОБА_2 отримала кредит на
суму 30 000 (тридцять тисяч) грн. строком
по 05.10.2019 року зі сплатою за
користування кредитом в розрахунку - 36 %
річних. На виконання укладеного
договору відповідачка отримала від
позивача готівкою 30 000 грн. Відповідно
до договору поруки від 08.08.2008 року між
позивачем ПАТ «КБ «Надра» та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
договір поруки, за яким ОСОБА_3
поручився за повне виконання ОСОБА_2
взятих на себе зобов'язань по
кредитному договору № 449/МБ-34 від 08.08.2008
року. ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язань
по кредитному договору належними чином
не виконує.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч. 3
ЦК України).

Згідно ст. 553 ч.1 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно із частиною четвертою статті 559
ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251
ЦК України строком є певний період у
часі, зі спливом якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами (частина перша
статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (частина друга статті 251 та
частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору поруки (пункт 5.3) про його дію
до повного виконання боржником своїх
зобов'язань перед Банком за Кредитним
договором не є встановленим сторонами
строком припинення дії поруки,
оскільки суперечить частині першій
статті 251 та частині першій статті 252 ЦК
України, тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми частини четвертої
статті 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Крім того, у кредитному договорі строк
виконання основного зобов'язання чітко
визначений - строк повного погашення
кредиту є 05 жовтня 2009 року (пункт 1.3. -
кредитного договору, пункт 1.1 - договору
поруки).

За таких обставин у ПАТ «КБ «Надра»
виникло право пред'явити вимогу до
поручителя про виконання порушеного
зобов'язання боржника щодо повернення
кредиту, починаючи з 05 жовтня 2009 року,
протягом наступних шести місяців. Таку
вимогу до поручителя банк пред'явив
лише 08.06.2011 року, тобто вже після спливу
встановленого частиною четвертою
статті 559 ЦК України шестимісячного
строку. Хоча доказу вручення
вищевказаної вимоги позивачем суду
надано не було (а.с. 12).

Відповідно до положення ч. 4 ст. 559 ЦК
України припинення поруки
презюмується.

Слід зазначити, що звернення особи до
суду з позовом про визнання поруки
такою, що припинена, на підставі ч. 4 ст.
559 ЦК України не є необхідним, проте
такі вимоги можуть розглядатися судом
у разі наявності відповідного спору.

На підставі викладеного колегія
приходить до висновку, що порука за
договором поруки від 08.08.2000 року між ПАТ
«КБ «Надра» та ОСОБА_3 припинена, тому у
стягненні з нього заборгованості за
Кредитним договором між Банком та
ОСОБА_2 слід відмовити.

Також судова колегія не може
погодитись з висновками районного суду
щодо розміру грошової суми штрафної
санкції, визначеної позивачем.

Статтею 61 Конституції України
зазначено, що ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Відповідно до п.п. 8.1., 8.2. Кредитного
договору у разі порушення
Позичальником строків сплати
відсотків за користування Кредитом та
у випадку порушення строків повернення
кредиту Позичальник зобов'язаний
сплатити на користь Банку пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання вищевказаних умов
Кредитного договору Банком проведено
нарахування пені у відповідності до п.
п. 8.1., 8.2.

Згідно п. 8.3. за порушення строків
повернення Кредиту та сплати відсотків
за користування Кредитом Позичальник
сплачує Банку штраф у розмірі 25%
(двадцять п'ять відсотків) від суми
заборгованості по поверненню кредиту
та відсотків вказаних у графіку та
визначених на дату прострочення.

На підставі п. 8.1. Кредитного договору
позивач провів розрахунок пені в сумі 3
617.17 грн. за порушення строків
повернення кредиту від суми
заборгованості 25 072.23 грн.

На підставі п. 8.3. Кредитного договору
проведено ще й розрахунок штрафу в сумі
6 268.06 грн. за порушення строків
повернення кредиту та сплати відсотків
від суми заборгованості 25 072.23 грн.

Не можна погодитись з розрахунком
штрафної санкції в сумі 6 268.06 грн.,
оскільки за одне і те саме порушення
зобов'язання, а саме прострочення
Позичальником строків повернення
кредиту та строків сплати процентів,
яке визначене пунктами 8.1., 8.2. та 8.3.
Кредитного договору передбачена
подвійна відповідальність одного виду,
а тому нарахування штрафу в сумі 6 268.06
гривень є необґрунтованим та
незаконним.

Проте суд першої інстанції на це
положення закону увагу не звернув та не
обговорив можливість одночасного
застосування подвійної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

За таких обставин апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню
частково, рішення суду першої
інстанції скасуванню як таке, що
ухвалене з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, ч. 1 п. 2
ст. 307, ч. 1 п. 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.
ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 29 грудня 2011
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку «Надра»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Надра» заборгованість по
кредитному договору № 449/МБ-34 від 08.08.2008
року в сумі 29 078,23 грн. та 473,46 грн.
оплачених судових витрат, а всього 29
551,69 грн. (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот
п'ятдесят одну гривню 69 копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький
Д.І.

Судді:
Бакус В.Я.

Мацей М.М.