Провадження №2-7043/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2013 року Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - -
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - -
Подолян О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву позивачки про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визначення місця проживання
дитини,суддя -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача та просить визначити
місце проживання дитини - сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею.

При зверненні до суду одночасно подала
заяву про забезпечення позову і
просить заборонити відповідачу
вчиняти дії по перешкоджанню її
спілкуванню та баченню з сином.

Посилається на те, що як мати має рівні
з відповідачем права та обов'язки щодо
дитини. Так як відповідач чинить
перешкоди у її спілкуванні з дитиною та
участі у її вихованні, просить
задовольнити заяву.

Дослідивши матеріали заяви, суд
приходить до висновку про відмову в її
задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується шляхом встановлення
обов'язку вчинити певні дії.

Ч. 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що
види забезпечення позову повинні бути
співмірними з заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно постанови Пленуму ВСУ №9
від 22 грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

П. 4 зазначеної постанови встановлено,
що розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,
в тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Заявниця, подаючи заяву про
забезпечення позову в приведеній нею
формі та у приведений нею спосіб, в її
змісті фактично дублює вимоги, які є
предметом позову, що позбавляє суд
можливості встановити співмірність
заявлених вимог та заходів
забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.151 Сімейного
кодексу України у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності.

В заяві позивачки про забезпечення
позову відсутні будь-які належні
докази, які підтверджують викладені в
ній обставини.

Крім того, в заяві про забезпечення
позову взагалі відсутні посилання на
будь-які докази, які б свідчили про те,
що відповідач чинить позивачці
перешкоди в спілкуванні з дитиною і чи
був спір між ними предметом розгляду
Органу опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, як це
визначено ст. 19 Сімейного кодексу
України, які б давали суду підстави
визначитися з достатністю підстав для
забезпечення позову та його
необхідності, як це регулюється п. 4
вище приведеної постанови Пленуму
Верховного Суду України.

Крім того, як зазначено в ч. 3 ст. 151 ЦПК
України, забезпечення позову
застосовується судом у разі, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Враховуючи викладене вище, предмет
позову, суд вважає заходи забезпечення
позову невід'ємними від предмету
позовних вимог, а тому з врахуванням
викладеного вище правові підстави для
забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про
забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення чи протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали,
постановленої без участі особи, яка її
оскаржує.

Суддя: