Справа № 2-1571/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2013

Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:головуючого судді Іщенко І. В. при секретарі Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду до відповідача про поділ майна подружжя. Посилався в своїй заяві на те, що перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції від 25 липня 2012 р. В шлюбі у них народилося четверо дітей (ОСОБА_3, 13.06.1989 р/н.; ОСОБА_4, 09.01.1992 р/н; ОСОБА_5 21.03.1996 р/н; ОСОБА_6 23.08.2000 р/н.), факт народження яких підтверджується копіями свідоцтв про народження. Шлюб між ними не розірвано. Проживаючи однією сім'єю вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство і на спільні кошти в 1997 році придбали двокімнатну квартиру № 7 за адресою м. Чернівці, вул. Головна 277. Вказана квартира була оформлена на Відповідача. З метою реалізації свого права на поділ майна, яке є предметом спільної сумісної власності, 03 жовтня 2012 р., позивач через приватного нотаріуса міського нотаріального округу ОСОБА_7 звернувся до своєї дружини ОСОБА_2 з заявою зявитися 15 жовтня 2012 р. о 10:00 в офіс вищезазначеного приватного нотаріуса для укладення договору про поділ спільного майна подружжя (квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1). Однак дана заява була Відповідачем проігнорована і договір поділу майна укладений між ними не був. Враховуючи обєктивні обставини взаємовідносин між ним та Відповідачкою (конфліктну ситуацію, відсутність спілкування та окреме проживання), беручи до уваги, що його дружина не визнає його законного права на Ѕ частину квартири, відмовляється поділити квартиру, що є у спільній сумісній власності за домовленістю з ним, висловлює міркування про можливість відчуження квартири без його згоди, в силу вищезазначених норм просить визнати за ним право на 1/2 частини вказаної квартири.

В судовому засіданні позивач та його представник свій позов підтримали повністю, наполягали на його задоволенні. Надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити.

Заслухавши позивача, його представника, дослідивши письмові докази які були у справі суд вважає, що позов обґрунтований, і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з відповідачкою ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції від 25 липня 2012 р. В шлюбі у них народилося четверо дітей (ОСОБА_3, 13.06.1989 р/н.; ОСОБА_4, 09.01.1992 р/н; ОСОБА_5 21.03.1996 р/н; ОСОБА_6 23.08.2000 р/н.), факт народження яких підтверджується копіями свідоцтв про народження. Шлюб між ними не розірвано. Проживаючи однією сім'єю вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство і на спільні кошти в 1997 році придбали двокімнатну квартиру № 7 за адресою м. Чернівці, вул. Головна 277. Вказана квартира була оформлена на Відповідача.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений».

Згідно ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України: - «Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення».

З метою реалізації свого права на поділ майна, яке є предметом спільної сумісної власності (у відповідності до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України), 03 жовтня 2012 р., позивач через приватного нотаріуса міського нотаріального округу ОСОБА_7 звернувся до своєї дружини ОСОБА_2 з заявою, зявитися 15 жовтня 2012 р. о 10:00 в офіс вищезазначеного приватного нотаріуса для укладення договору про поділ спільного майна подружжя (квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1). Однак його заява була Відповідачем проігнорована і договір поділу майна укладений між ними не був.

Відповідно до п.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі викладеного та у відповідності до ст.60, 61 СК України, ст..ст.368, 392 ЦК України , керуючись ст.ст. 209,212-215,218, 226-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після оголошення рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_8