Провадження №2/369/4799/13
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.12.2013 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючого судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Київської області про
встановлення факту постійного
проживання, визнання права власності,-

В С Т А Н
О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду з даним позовом , посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько,
ОСОБА_3.

Після смерті спадкодавця спадкоємцями
за законом є позивачі, які прийняли
спадщину, а саме: 1/2 частини
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1. господарські будівлі та
споруди.

Мати, ОСОБА_4 розірвала шлюб із батьком,
ОСОБА_3, 16 січня 2004 року.

До дня смерті, ОСОБА_3 був
зареєстрований та проживав за адресою:
АДРЕСА_1.Позивачі, також, проживали
разом із батьком, ОСОБА_3 та зі своїми
сім'ями за вищезазначеною адресою.

21 червня 2007 року Києво-Святошинським
районним судом Київської області
визнано за ОСОБА_3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 15 листопада 2007 року
за ОСОБА_3 право власності на квартиру
АДРЕСА_1 08.02.2008 постановлено додаткове
рішення, яким визнано за ОСОБА_3 право
власності на 12 частини спірного
будинку та на господарські будівлі та
споруди.

Після смерті батька позивачі з заявою
про прийняття спадщини до державної
нотаріальної контори не звертались,
але як на момент смерті батька, так і
після продовжували фактично проживати
у спірному будинку.

Звернувшись до нотаріальної контори у
2013 році, у видачі свідоцтв про право на
спадщину було відмовлено у зв'язку із
тим, що адреса реєстрації у їхніх
паспортах відрізняються від місця
реєстрації і проживання батька.

Тому просили встановити факт
постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на час відкриття спадщини з померлим
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за кожним з них право
власності на ? частину спірного будинку
у порядку спадкування за законом після
смерті батька, ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився, про день
слухання справи повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив, своїх заперечень проти
позову не надав. Зі згоди позивача, суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер батько позивачів , ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1, видане Виконавчим
комітетом Софіївсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області 17 лютого 2009
року.

Як вбачається з матеріалів справи
після смерті спадкодавця спадкоємцями
за законом є, позивачі які прийняли
спадщину, а саме: 1/2 частину
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1, та на господарські будівлі та
споруди, а саме: літню кухню , площею 18,8
кв.м.; вбиральню (літера Г у технічному
паспорті на житловий будинок
індивідуального житлового фонду),
площею 1,1 кв.м.; гараж (літера Д у
технічному паспорті на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду), площею 23,0 кв.м.; криницю (№4 у
технічному паспорті на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду).

Як встановлено судом мати позивачів ,
ОСОБА_4 розірвала шлюб із батьком,
ОСОБА_3, 16.01.2004 що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу
НОМЕР_2, видане ВРАЦС
Києво-Святошинського районного
управління юстиції.

До дня смерті, ОСОБА_3 був
зареєстрований та проживав за адресою:
АДРЕСА_1, про що свідчить відповідний
запис у будинковій книзі.

Позивачі, також, проживали разом із
батьком, ОСОБА_3 та зі своїми сім'ями за
вищезазначеною адресою, що
підтверджується довідкою №1921 від
04.10.2013 виданою Виконавчим комітетом
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області.

21.06.2007 Києво-Святошинським районним
судом Київської області визнано за
ОСОБА_3 право власності на квартиру
АДРЕСА_1 спірного будинку

15.11.2007 Києво-Святошинським районним
судом Київської області визнано за
ОСОБА_3 право власності на квартиру
АДРЕСА_2 цього будинку та літню кухню
(літера В у технічному паспорті на
житловий будинок індивідуального
житлового фонду), площею 18,8 кв.м.;
вбиральню (літера Г у технічному
паспорті на житловий будинок
індивідуального житлового фонду),
площею 1,1 кв.м.; гараж (літера Д у
технічному паспорті на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду), площею 23.0 кв.м.; криницю (№4 у
технічному паспорті на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду).

08.02.2008 Києво-Святошинським районним
судом Київської області постановлено
додаткове рішення, яким визнано за
ОСОБА_3 право власності на 12 частини
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1, житлова площа, якої становить
68,3 кв.м.. загальна - 89,8 кв.м. та на
господарські будівлі та споруди, а
саме: літню кухню (літера В у технічному
паспорті на житловий будинок
індивідуального житлового фонду),
площею 18,8 кв.м.; вбиральню (літера Г у
технічному паспорті на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду), площею 1,1 кв.м.; гараж (літера Д у
технічному паспорті на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду), площею 23,0 кв.м.; криницю (№4 у
технічному паспорті на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду).

26.05.2008 КП «Бюро технічної
інвентаризації Києво-Святошинської
районної ради Київської області»
зареєстровано право приватної
спільної часткової власності на спірне
домоволодіння. про що зроблено
відповідний запис № 1267 в книзі 5.

Після смерті батька позивачі із заявою
про прийняття спадщини до державної
нотаріальної контори не звертались,
але як на момент смерті батька, так і
після продовжували фактично проживати
у спірному домоволодінні,
користувались земельною ділянкою,
сплачували податки та збори, пов'язані
із домоволодінням, здійснювали витрати
по капітальному і поточному ремонтах
домоволодіння, а також несли і інші
витрати, пов'язані з утриманням
домоволодіння, що свідчить про
фактичне прийняття спадщину.

Але нотаріальною конторою їм у видачі
свідоцтв про право на спадщину було
відмовлено у зв'язку із тим, що адреса
реєстрації у їхніх паспортах
відрізняються від місця реєстрації і
проживання батька, також.

Але як встановлено судом у спірному
будинку вони безперервно проживають
із дитинства. Місце їхньої реєстрації
відрізняється від фактичного місця
проживання по причині того, що спадкове
майно їхній батько отримав в порядку
спадкування після смерті своїх
батьків, але в установленому законом
порядку свої права на спадщину не
зареєстрував. Право власності батько
оформив лише у 2008 році.

У відповідності до ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності.

Зважаючи наст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Частиною З ст. 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту ст. З Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Статтею 234 ЦПК України визначено, що
судом може бути встановлено факти, що
мають юридичне значення, тобто такі, що
мають значення для охорони прав та
інтересів особи або створення умов
здійснення нею особистих немайнових чи
майнових прав або підтвердження
наявності чи відсутності
неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 6 ст. 235 ЦПК України у разі
наявності спору про право,
встановлення факту, що має юридичне
значення, повинно розглядатися у
порядку позовного провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України
у судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
обґрунтованість та доведеність вимог
позивача, оскільки вони відповідають
вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 321, 328, 346, 1217, 1218, 1233, 1268 ЦК України, ст.
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-214, 215 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В
:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час відкриття
спадщини з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4
частини індивідуального житлового
будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування
за законом після смерті батька, ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4
частини індивідуального житлового
будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування
за законом після смерті батька, ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: