Справа № 194/2114/13-ц
Провадження № 2/194/886/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року Тернівський міський
суд Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого судді
- Корягіна В.О.

при секретарі
- Сафоновій А.Г.

за участю представника відповідача
- Пономаренко В.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Тернівки
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області про
стягнення моральної шкоди у зв'язку з
ушкодженням здоров'я на виробництві, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Тернівка
Дніпропетровської області про
стягнення моральної шкоди, спричиненої
втратою професійної працездатності. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що він
працював на підприємствах ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля», де отримав
виробничу травму. За висновком МСЕК від
28.05.2013 року позивачу повторно було
встановлено втрату професійної
працездатності у розмірі 10 % у зв'язку
із виробничою травмою від 23.08.2003 р.
Внаслідок втрати професійної
працездатності він вважає, що у нього
наявна моральна шкода, оскільки: він
втратив професійну працездатність;
змушений постійно лікуватися; не може
займатися домашніми справами, що
потребують навіть незначних фізичних
зусиль; відчуває великі незручності
при веденні домашнього господарства;
відчуває депресивний стан; та інші
обставини. Позивач просить стягнути з
відповідача моральну шкоду, з
урахуванням вище наведених ним
обставин, у розмірі 2000 грн.

Представник відповідача надав суду
заперечення відповідно до змісту,
якого просить суд відмовити в
задоволенні позову з наступних
підстав. На час звернення позивача до
суду у відповідача відсутній обов'язок
по відшкодуванню моральної шкоди в
зв'язку з тим, що згідно п.27 ст. 77 ЗУ «Про
державний бюджет на 2006 р.» від 20.12.2005 р.
№3235-ІV зупинено на 2006 р. дію абз.4 ст. 1,
пп. «е» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34,
ч. 5 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», а
23.02.2007 р. було внесено зміни до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відповідно до яких з
цього Закону виключена норми по
відшкодуванню моральної (немайнової)
шкоди. Також ФССНВУ в м. Тернівка
Дніпропетровської області не є
належним відповідачем по справі,
оскільки позивач працював у ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля», тому ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» є належним
відповідачем по справі. Позивач не
надав суду висновок МСЕК про наявність
у нього моральної шкоди. Окрім того,
позивач пропустив строк позовної
давності, передбачений ст. 233 КЗпП
України, звернення до суду з даними
позовними вимогами.

Позивач у судове засідання не з'явився,
але надав суду заяву, в якій просить
позов задовольнити та розглядати
справу за його відсутності.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
посилаючись на надані суду
заперечення, та просила у задоволені
позову відмовити.

Суд вислухавши представника
відповідача, дослідивши письмові
докази, вважає, що у задоволені позову
слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що з 21.01.1991 р. по 04.12.2012 р.
позивач знаходився у трудових
відносинах з ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» й працював за різним
фахом, що підтверджується копією
трудової книжки.

За час роботи на підприємстві в
підземних, шкідливих умовах з ним 20.08.2003
р. стався нещасний випадок, згідно акту
Н-1 від 23.08.2003 року.

За висновком МСЕК від 28.04.2004 року
позивачу було встановлено втрату
професійної працездатності у розмірі 10
% - первинно по виробничий травмі від
20.08.2003 р, з можливістю працювати в
підземних умовах, що підтверджується
копією довідок МСЕК.

За висновком МСЕК від 28.05.2013 року
позивачу було встановлено втрату
професійної працездатності у розмірі 65
% , із них 55% - первинно по професійним
захворюванням, та у тому числі 10% -
повторно по виробничий травмі від
20.08.2003 р., та визнано інвалідом третьої
групи, а також протипоказана праця в
підземних умовах, що підтверджується
копією довідок МСЕК.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Згідно п.13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р.
№4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», судам необхідно враховувати,
що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала
чинності 13 січня 2000 р.) за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (незаконного
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум,

виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах тощо), яке
призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по
відшкодуванню моральної (немайнової)
шкоди покладається на власника або
уповноважений ним

орган незалежно від форми власності,
виду діяльності чи галузевої
належності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинило
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у Законі, з настанням яких
виникає право застрахованої особи на
отримання матеріального забезпечення
та/або/ соціальних послуг.

Відповідно ЗУ «Про внесення змін до
Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.02.2007 р., що набрав
чинності 30.03.2007 р., відшкодовувати
робітнику моральну шкоду, завданою
втратою працездатності повинен
роботодавець, який не створив
безпечних умов праці.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини та
основоположних свобод і практику
Європейського суду з прав людини, як
джерело права.

З огляду на правову позицію
Європейського суду з прав людини,
висловлену у рішенні від 08.11.2005 року
«Кечко проти України», у випадках, коли
з набуттям чинності певного закону,
його нормами призупиняється дія
положень закону, що був прийнятий
раніше, до спірних правовідносин
застосовується закон, що діяв на момент
виникнення у особи відповідного права.

Крім того, як встановлено рішенням
Конституційного Суду України від 8
жовтня 2008 року № 20-рп/2008,
Конституційний Суд України зазначає,
що положеннями пункту 1, абзацу
третього пункту 5, пункту 9, абзацу
третього пункту 10, пункту 11 розділу I
Закону N 717-V (717-16) скасовано право
застрахованих громадян, що потерпіли
на виробництві від нещасного випадку
або професійного захворювання, на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду, яке вони мали відповідно
до приписів первинної редакції
Закону N 1105-XIV (1105-14). Проте
Конституційний Суд України вважає, що
саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167
Цивільного кодексу України ( 435-15 ) та
статтею 237-1 Кодексу законів про працю
України (322-08) їм надано право
відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця). Встановлений
законодавцем розподіл обов'язків щодо
відшкодування моральної шкоди
потерпілим на виробництві від
нещасного випадку та професійного
захворювання не суперечить вимогам
статті 22 Конституції України.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав (
наприклад, справа «Стаббігс та інш.
Проти Великобританії» рішення від
22.10.1996р., «Девеер проти Бельгії» рішення
від 27.02.1980р.).

Відповідно до рішення Тернівського
міського суду Дніпропетровської
області від 14.11.2013 р. на користь
позивача з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»
стягнуто 5500 грн. на відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з
ушкодженням на виробництві через
втрату професійної працездатності.

Тобто, вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди до Фонду з посиланням
на Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» №1105-ХГУ, діючий з
01.04.2001 року, - є необґрунтованими,
оскільки позивачу 28.04.2004 р. вперше було
встановлено втрату професійної
працездатності у розмірі 10 % за умови
можливості працювати, а 28.05.2013 р.
встановлено 65% втрати професійної
працездатності, із них 55% первинно за
професійним захворюванням та у тому
числі 10% повторно по виробничій травмі,
за умовами неможливості працювати ні
за якими видами праці, що відноситься
до категорії стійкої втрати
професійної працездатності, тобто з
часу за яким законодавець поклав
обов'язок відшкодування моральної
шкоди саме з 28.05.2013 року.

Таким чином, правовідносини, які
виникли між сторонами, регулюються
матеріальним законом, який діяв на
момент встановлення МСЕК від 28.05.2013 р.
втрати працездатності та неможливості
працювати ні за якими видами праці,
тобто відповідно до п. 27 ст. 77 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України
«Про державний бюджет на 2007 рік»
зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1
ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України
від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а з 01.01.2008 року
відшкодування Відділенням Фонду
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено. Відповідно до змін
внесених до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», які набрали чинності
з 30.03.2007 року, відшкодувати робітнику
моральну шкоду завданою втратою
працездатності повинен роботодавець,
який не створив безпечних умов праці.
Тобто, вказаним законом виключені
статті Закону стосовно обов'язку Фонду
відшкодовувати моральну шкоду завдану
ушкодженням здоров'ю.

З урахуванням зазначеного, суд вважає
за необхідне відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України в м. Тернівці
Дніпропетровської області про
стягнення моральної шкоди у зв'язку з
ушкодженням здоров'я на виробництві.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 13,15,16,17,29,34,40, п.3 Прикінцевих
положень ЗУ «Про загальнообов`язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
ст.17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини», ст.
237-1 КЗпП України, ст. 257, 268 ЦПК України,
ст. ст. 10, 11, 60, 61,81, 88, 89, 179, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області про
стягнення моральної шкоди у зв'язку з
ушкодженням здоров'я на виробництві,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Тернівський міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий