Справа № 495/2798/13-ц
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року

м. Білгород-Дністровський

Білгород – Дністровський
міськрайонний суд Одеської області

У складі головуючої - одноособово
судді Шевчук Ю.В.,

При секретарі – Мамончик К.І.,

Розглянувши заяву про забезпечення
позову представника позивачів по
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Малого підприємства «База відпочинку
«Імпульс», ОСОБА_3, Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Білгород-Дністровського управління
юстиції Одеської області про визнання
договору купівлі-продажу від 12.10.2012
року № 2091 недійсним з моменту його
укладення та застосування до нього
наслідків недійсності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до Малого підприємства «База
відпочинку «Імпульс», ОСОБА_3, Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Білгород-Дністровського управління
юстиції Одеської області про визнання
договору купівлі-продажу від 12.10.2012
року № 2091 недійсним з моменту його
укладення та застосування до нього
наслідків недійсності, вказуючи, що
позивачам на підставі договорів
дарування від 22.11.2010 року передано по
12,5% у Статутному капіталі МП «База
відпочинку Імпульс». Згідно п. 2.1
вищевказаного договору, право
власності до позивачів переходить з
дня Державної реєстрації змін до
Статуту підприємства. Однак, на даний
час позивачі не можуть реалізувати
своє право власності, оскільки їх
звернення позивачів до МП «Імпульс» та
до Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області позитивних результатів не
дали. Як стало відомо позивачам, МП
«Імпульс» знаходиться в стадії
припинення, а власником будівель та
споруд МП «База відпочинку Імпульс»
на підставі договору купівлі – продажу
від 12.10.2012 року є ОСОБА_3 Вищевказаний
договір купівлі-продажу від 1210.2012 року
позивачі вважають недійсним з моменту
його укладення, оскільки право
власності продавця на будівлі та
споруди МП «База відпочинку Імпульс»
було скасовано на підставі рішень
судів.

У порядку забезпечення позову
представник позивачів просить
задовольнити заяву про забезпечення
позову та заборонити Державному
реєстратору Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
Одеської області вчиняти будь-які дії
відносно МП «База відпочинку
«Імпульс», мотивуючи це тим, що
відповідач – МП «База відпочинку
Імпульс» ігнорує законні вимоги
позивачів щодо їх прав на відсотки у
статутному капіталі МП «База
відпочинку Імпульс», і у той час поки
позивачі будуть у судовому порядку
відновлювати становище яке існувало до
оспорюваного договору, відповідач може
ліквідувати підприємство, і у разі
внесення відповідних даних про
ліквідацію Державним реєстратором, це
унеможливить виконання рішення суду.

Позивачі, представник позивачів у
судове засідання не з’явились, від
представника позивачів до суду
надійшла заява про те, що просить
справу слуханням відкласти у зв’язку з
тим, що він знаходиться в іншому
судовому засіданні.

Представник відповідача – МП «База
відпочинку «Імпульс» у судове
засідання не з’явилась, надала суду
заяву, згідно якої просить провести
судове засідання у її відсутність,
проти заяви про забезпечення позову
заперечує з підстав, викладених нею у
запереченнях на заяву про забезпечення
позову.

Представник відповідача - Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Білгород-Дністровського управління
юстиції Одеської області у судове
засідання не з’явився, про час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Відповідач – ОСОБА_3 у судове засідання
не з’явився, про час та місце судового
засідання був сповіщений належним
чином.

Згідно ч. 1 ст. 151 Цивільного
процесуального кодексу України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві
про забезпечення позову повинно бути
зазначено : 1) причини, у зв’язку з якими
потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати з обґрунтуванням його
необхідності; 3) інші відомості,
необхідні для забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЦПК України, у разі
необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 року, забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного законодавства при розгляді
заяв про забезпечення позову»,
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності, слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована як
підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв’язку із застосуванням відповідних
заходів.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заявлені
представником позивачів в заяві про
забезпечення позову види забезпечення
позову не є спів мірними із позовними
вимогами, викладеними у позовній заяві,
а також суд приймає до уваги той факт,
що заявлені представником позивачів
види забезпечення позову можуть
перешкоджати господарській діяльності
відповідача – МП «База відпочинку
Імпульс», тобто факт того, що права та
інтереси інших осіб можуть бути
порушені, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні клопотання
представника позивачів про
забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006
року, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника
позивачів про забезпечення позову
шляхом заборони Державному
реєстратору Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
Одеської області вчиняти будь-які дії
відносно МП «База відпочинку «Імпульс»
- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Ухвала про забезпечення позову
виконується негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень. Оскарження ухвали про
забезпечення позову не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Суддя: