ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/4552/13-ц
Провадження № 2/362/2042/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21.11.2013 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Іщенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василькові цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, обґрунтовучи
свої позовні вимоги тим, що 23.11.2006 року
між Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк «Приватбанк» та
відповідачем було укладено кредитний
договір №DNH4КР88460146, відповідно до умов
якого ОСОБА_1 було надано кредит в
розмірі 7815,60 гривень, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08 % річних.

Позивач стверджує, що відповідач
належним чином не виконує свої
зобов'язання перед кредитором, і тому
станом на 24 травня 2013 року за ним наявна
заборгованість в розмірі 97 923,74 гривень.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, просив справу
слухати за його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі. Не
заперечує проти заочного розгляду
справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, в тому числі у відповідності до
вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України з
опублікуванням оголошення про виклик,
відповідач вважається повідомленим
про час і місце розгляду справи і
розгляд справи буде проведено за його
відсутності.

У зв'язку з зазначеним, зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи приходить до наступного
висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК
України, завданням цивільного
судочинства є розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
за захистом яких кожна особа має право
звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 23.11.2006 року між
Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк «Приватбанк» та
відповідачем було укладено кредитний
договір №DNH4КР88460146, відповідно до умов
якого ОСОБА_1 було надано кредит в
розмірі 7815,60 гривень, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08 % річних.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
за кредитним договором №DNH4КР88460146 від
23.11.2006 року заборгованість станом на 24
травня 2013 року складає 97923 гривень, в
тому числі: заборгованість по кредиту -
7815,60 гривень, заборгованість по
процентам за користування кредитом -
32856,61 гривень; пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором -
52112,30 гривень, штраф (фіксована частина)
- 500,00 гривень, штраф (процентна
складова) - 4639,23 гривень.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як вбачається з положень ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утримуватися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не пропустив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551
ЦК України виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням та
задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути сума,
рухоме та нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Як вбачається з положень ст. 623 ЦК
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не
належним чином виконує свої обов'язки
перед кредитором, про що був
повідомлений шляхом направлення
письмової вимоги про виконання
зобов'язань згідно умов договору, однак
зобов'язання не виконані, у зв'язку з
чим за ОСОБА_1 наявна заборгованість,
чим позивачу завдано матеріальну
шкоду, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги слід задовольнити частково, а
саме позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача неустойки
(пені) в розмірі 52 112,30 гривень зменшити
до 7700,00 гривень, оскільки розмір
неустойки значно перевищує розмір
збитків.

Позовні вимоги в частині відшкодування
витрат судового збору підлягають до
задоволення частково, оскільки, згідно
ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 509, 525,526,530, 546, 549, 551,611,612,623, 1054 ЦК
України , ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 223,
224-233,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» за
кредитним договором №DNH4КР88460146 від
23.11.2006 року в розмірі 53 511 гривень 44 коп.
в тому числі:

- заборгованість по кредиту - 7815,60
гривень,

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 32856,61 гривень,

- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 7700,00 гривень,

- штраф (фіксована частина) - 500,00
гривень,

- штраф (процентна складова) - 4639,23
гривень.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» витрати
по сплаті судового збору в розмірі 535,12
гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішенння може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.М. Ковбель