Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 листопада 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі: головуючого Власова С.О.,

суддів Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.

при секретарі Чучка Н.В.,

з участю: прокурора-Андрейчик А.М.,

відповідача-Сухарюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області М.Хиля на рішення Рахівського районного суду від 02 жовтня 2013 року у справі за позовом в.о.прокурора Рахівського району в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1, Рахівської районної державної адміністрації в Закарпатській області, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: Державна інспекція сільського господарства у Закарпатській області, управління Держземагенства у Рахівському районі Закарпатської області про визнання недійсним розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації №138 від 29.03.2012 року та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року виконуючий обовязки прокурора Рахівського району в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що Розпорядженням голови Рахівської РДА №290 від 08.08.2006 року ОСОБА_1, мешканці: с.Лазещина,290 передано у власність земельну ділянку площею 2,0 га на території земель запасу Лазещинської сільської ради в урочищі «Ланарівка» (Іванове стійло) Рахівського району для ведення особистого селянського господарства. Державним актом серії ЗК №033211, який зареєстрований в ЗРФ ДП «Центр ДЗК» від 16.08.2006 року посвідчено право власності ОСОБА_1І на вказану земельну ділянку. В подальшому, Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 від 11.07.2007 року №309 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення у землі для рекреаційного призначення. Однак, площу земельної ділянки, на якій дозволено зміну цільового призначення, в розпорядженні не зазначено. На підставі зазначеного розпорядження розроблено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення-розміщення туристичного комплексу на території Лазещинської сільської ради в урочищі «Ланарівка», за межами населеного пункту- затверджений розпорядженням Голови РДА від 29.03.2012 року за №138. Право власності на земельну ділянку площею 0,1067 га для будівництва та обслуговування обєктів рекреаційного призначення в урочищі «Ланарівка» за межами населеного пункту на ім»я ОСОБА_1 посвідчено державним актом серії ЯК №303577, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю в міськрайонному управлінні Держкомзему у м.Рахів та Рахівському районі від 26.06.2012 року за №01978. Посилаючись на ч.3 ст.122 ЗК України позивач вважає, що вирішення питання щодо зміни цільового призначення земельної ділянки поза межами населеного пункту не входило до повноважень голови РДА, право власності на дані землі набуто не на законних підставах, а тому просив суд: 1) визнати недійсним розпорядження голови Рахівської РДА №138 від 29.03.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки та втрат сільськогосподарського виробництва, за межами населеного пункту»; 2) визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №303577 від 26.06.2012 року; 3) зобовязати управління Держкомагенства в Рахівському районі внести запис про скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1067 га, серії ЯК №303577 від 26.06.2012 року, виданий ОСОБА_1

Рішенням Рахівського районного суду від 02 жовтня 2013 року у задоволенні позову в.о. прокурора Рахівського району в інтересах держави -відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду прокурором подана апеляційна скаргу, в обґрунтування якої посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, у звязку з чим ставить питання про скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову прокурора.

Відповідачі та представник третьої особи управління Держземагенства у Рахівському районі подали заперечення на апеляційну скаргу в якому просять апеляцію відхилити, а рішення суду, яке на їх думку є законним та обґрунтованим, залишити без змін.

У судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, просила суд її відхилити, рішення місцевого суду від 02.10.2013 року залишити без змін.

Заслухавши пояснення прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження голови Рахівської РДА №138 від 29.03.2012 року прийняте в межах повноважень РДА та з дотриманням порядку зміни цільового призначення земель.

З таким висновком суду не погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 08.08.2006 року №290 передано у власність земельну ділянку площею 2,0 га на території земель запасу Лазещинської сільської ради в урочищі «Ланарівка» (Іванове стійло) Рахівського району Закарпатської області для ведення особистого селянського господарства, на підставі чого видано державний акт серії ЗК №033211.

В подальшому, розпорядженням голови Рахівської РДА №138 від 29.03.2013 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки та втрат сільськогосподарського виробництва, за межами населеного пункту», затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки, належної ОСОБА_1, із земель сільськогосподарського призначення у землі рекреаційного призначення - для будівництва та обслуговування об»єктів рекреаційного призначення, загальною площею 1,0 га на території Лазещинської сільської ради, урочище «Ланарівка» (Іванове стійло), за межами населеного пункту (а.с.12). Одночасно затверджено розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва, зумовлених вилученням сільськогосподарських угідь для потреб, не пов»язаних із веденням особистого селянського господарства в сумі 21 239,50 грн. (пункт 2 вказаного розпорядження та окремий розрахунок - а.с.15)

На підставі цього розпорядження ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯК №303577 від 26.06.2013 року на право власності на земельну ділянку розміром 0,1 га, яка розташована на території Лазещинської сільської ради за межами населеного пункту в урочищі «Ланарівка» (Іванове стійло) (а.с.8).

Згідно ч. 3 ст. 20 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 502 «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб (далі Порядок).

Пунктом 8 Порядку визначено, що районна держадміністрація розглядає подані проектні матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту, якщо така зміна пов'язана з наступним використанням цієї ділянки для сільськогосподарських потреб, ведення лісового і водного господарства, будівництва об'єктів, призначених для обслуговування членів територіальних громад району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Розпорядженням голови Рахівської РДА №138 від 29.03.2013 року здійснено зміну цільового призначення земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту, з наступним використанням цієї ділянки для будівництва та обслуговування об»єктів рекреаційного призначення.

Згідно п. 9 Порядку якщо зміна цільового призначення земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту, передбачає використання ділянок для інших потреб, ніж визначених пунктом 8 цього Порядку, районна держадміністрація розглядає проектні матеріали, готує свій висновок з цього питання і подає його разом з матеріалами до обласної держадміністрації, котра розглядає матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки (крім земель, визначених пунктом 10 цього Порядку).

Оскільки право змінити цільове призначення належної ОСОБА_1 земельної ділянки належало обласній держадміністрації, спірне розпорядження голови РДА прийняте з порушенням діючого законодавства та поза межами його повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наслідки порушення порядку зміни цільового призначення земель передбачені ст. 21 ЗК України і є підставою для визнання недійсним рішення органів державної влади.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Не можна визнати законним і виданий на імя ОСОБА_1 на підставі незаконного розпорядження голови РДА державний акт серії ЯК №303577 від 26.06.2012 року на право власності на спірну земельну ділянку.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ").

Суд першої інстанції на дані обставини та норми закону уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про недоведеність позову прокурора в частині вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до пп. 3 та 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про задоволення позову прокурора щодо визнання незаконним і скасування розпорядження голови Рахівської РДА в Закарпатській області №138 від 29.03.2013 року про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки, належної ОСОБА_1, площею 0,1 га із земель сільськогосподарського призначення у землі для будівництва та обслуговування об»єктів рекреаційного призначення на території Лазещинської сільської ради, за межами населеного пункту в урочищі «Ланарівка», а також визнання недійсним, виданого на ім»я ОСОБА_1 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №303577, виданого 26.06.2012 року на підставі розпорядження голови Рахівської РДА в Закарпатській області №138 від 29.03.2013 року .

Щодо позовної вимоги прокурора про зобовязання управління Держземагенства в Рахівському районі Закарпатської області внести запис про скасування реєстрації державного акту, слід зазначити, що така до задоволення не підлягає, оскільки вказаний орган не залучений до участі у справі в якості відповідача чи співвідповідача, а як третя особа.

Тому в цій частині рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 308 ЦПК України, слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому слід стягнути з Рахівської державної адміністрації в Закарпатській області в дохід держави 198 грн. 05 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.3 і 4, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Рахівського районного суду від 2 жовтня 2013 року в частині відмови у задоволенні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області №138 від 29.03.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення частини земельної ділянки та втрат сільськогосподарського виробництва, за межами населеного пункту».

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №303577 від 26.06.2012 року, виданий ОСОБА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Рахівської районної державної адміністрації в Закарпатській області в дохід держави 198 (сто девяносто вісім) грн. 05 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: