Єдиний унікальний номер 236/2028/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Краснолиманського міського суду від 05
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
авансу,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернулись
відповідачі з апеляційними скаргами на
рішення суду, яким були частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 та з
відповідачок на його користь було
стягнуто: з ОСОБА_1 - 27 975 грн. 50 коп. та
судовий збір, а з ОСОБА_2 - 80 032 грн. 10 коп.
та судовий збір.

В іншій частині вимог позивачеві було
відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що
11 липня 2008 року позивач та відповідачка
ОСОБА_1 досягли домовленості про те, що
позивач за 16 000 доларів США купить
житловий будинок АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_2, матері ОСОБА_1. У той же день
ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 аванс у сумі 3 500
доларів США, 06 вересня 2009 року - передав
ще 2 500 грн. та 7 700 доларів США, а 23
вересня 2010 року - ще 2 000 доларів США, про
що ОСОБА_1 кожного разу складала
відповідні розписки.

Оскільки у подальшому матеріальне
становище позивача погіршилось, він
відмовився укладати договір
купівлі-продажу та звернувся до ОСОБА_1
з питання повернення йому сплачених
сум авансу, однак та відмовилась.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції послався
на те, що сторони підтвердили передачу
позивачем грошових коштів у вказаних
ним сумах, сторони також підтвердили,
що договір купівлі-продажу не був
укладений через те, що не були
узгоджені суттєві умови майбутньої
угоди, а саме: строки сплати решти
обумовлених коштів за договором, суд
визнав передані позивачем кошти як
авансові платежі.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 діяла на
підставі довіреності, виданої 15 липня
2008 року її матір»ю ОСОБА_2, а перша сума
авансу у розмірі 3 500 доларів США була
отримана нею 11 липня того ж року, суд
стягнув вказаний аванс за курсом
національної валюти у сумі 27 975 грн. 50
коп. з ОСОБА_1, а решту отриманих нею
коштів у загальній сумі 80 032 грн. 10 коп. -
з ОСОБА_2.

В апеляційних скаргах відповідачки
просять рішення суду скасувати,
оскільки воно ухвалене з порушенням
вимог матеріального і процесуального
права, а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Так, на думку апелянтом суд першої
інстанції не прийняв до уваги, що
договір купівлі-продажу будинку, який
належав ОСОБА_2, не відбувся виключно з
вини позивача, який протягом п»яти
років відкладав оформлення цієї угоди,
тобто поводився недобросовісно.

Крім того, суд першої інстанції
помилково виходив з того, що кошти,
передані позивачем, є авансом, тоді як
насправді це є завдаток, про вказано у
розписках ОСОБА_1.

Суд також не прийняв до уваги, що ОСОБА_3
оманою змусив ОСОБА_2 зареєструвати у
спірному будинку осіб, для яких він
хотів придбати цей будинок.

Суд також не врахував, що матеріальне
становище позивача за той час, протягом
якого він намагався купити будинок, не
погіршилось, оскільки у 2008-2010 роках він
провів 4 угоди купівлі-продажу
нерухомості, тобто він незаконно
займається такою діяльністю.

Крім того, стягнувши 80 032 грн. з ОСОБА_2,
суд першої інстанції лишив поза увагою,
що ОСОБА_2 не мала з позивачем ніяких
матеріальних стосунків, бо від її імені
за довіреністю діяла її донька ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення апелянтки ОСОБА_1
та представників апелянтів, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, рішення суду залишити без
змін, з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто ухваленим у відповідності до
вимог процесуального судочинства на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального закону,
тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції всебічно, повно і об"єктивно
дослідив надані сторонами докази,
правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки про те, що вимоги
позивача є підставними та
обґрунтованими.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з
яких суд його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги.

З матеріалів справи вбачається - і це не
оспорюється сторонами, що сторони
домовились укласти договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 Донецької області, який
належить відповідачці ОСОБА_2.

Право власності ОСОБА_2 на вказаний
будинок та на земельну ділянку, на якій
він розташований, підтверджується
витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно (а.с.36) та державним
актом на право власності на земельну
ділянку (а.с.37, 38).

Від імені ОСОБА_2 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності
від 15 липня 2008 року діяла її донька -
відповідачка у справі ОСОБА_1 (а.с.33).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та
стягуючи з відповідачки ОСОБА_1 на його
користь 27 975 грн. 50 коп. як еквівалент 3 500
доларів США, суд першої інстанції
підставно виходив з того, що вказані
кошти були отримані ОСОБА_1 як аванс до
видачі їй довіреності від імені матері:
довіреність на право продажу будинку
посвідчена нотаріусом 15 липня 2008 року
(а.с.33), а розписка про отримання
вказаних коштів від ОСОБА_3 написана
ОСОБА_1 11 липня 2008 року (а.с.6).

Решту коштів у сумі 80 032 грн. 10 коп. суд
стягнув з власниці будинку ОСОБА_2,
пославшись на те, що гроші у рахунок
майбутньої угоді, хоча і отримала
ОСОБА_1, однак вона діяла на підставі
довіреності в інтересах своєї матері,
тому і в цій частині рішення суду
відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд не може прийняти
доводи апелянток та їхніх
представників - адвокатів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про те, що отримані ОСОБА_1 кошти
були завдатком, а не авансом, оскільки
завдатком є грошова сума, що видається
кредиторові боржником у рахунок
належних з нього за договором платежів,
на підтвердження зобов»язання і на
забезпечення його виконання (ч.1 ст.570 ЦК
України).

Отже, завдатком можуть забезпечуватись
тільки грошові зобов»язання, що
виникають із договорів.

Між тим, договір купівлі-продажу між
сторонами укладений не був, між ними
існувала тільки усна домовленість про
купівлю-продаж житлового будинку, тому
передані грошові кошти у рахунок
майбутнього розрахунку не можна
вважати завдатком.

Не можна також прийняти також доводи
апелянтки ОСОБА_1 про те, що позивач
передав їй 26 листопада 2008 року - 3 000
доларів США, 05 лютого 2009 року - 2 500 грн., 10
серпня 2009 року - 200 доларів США, 06
вересня 2009 року - 7 200 доларів США, 23
вересня 2009 року - 2 000 доларів США,
оскільки з наданих позивачем розписок
про отримання коштів, власноручно
написаних відповідачкою ОСОБА_1,
вбачається, що 11 липня 2007 року ОСОБА_1
отримала від ОСОБА_3 3 500 доларів США, 06
вересня 2009 року - 7 700 доларів США та 2 500
грн., а також 23 вересня 2009 року - ще 2 000
доларів США (а.с.6,7).

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про розмір переданих ОСОБА_1
коштів відповідає тим доказам, які
надані позивачем та не спростовані
відповідачами, хоча у відповідності до
вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Усі інші доводи апеляційних скарг
також були предметом дослідження у
суді, на правильність висновків суду
вони не впливають та цих висновків не
спростовують, тому апеляційний суд
вважає, що апеляційні скарги слід
відхилити як безпідставні, рішення
суду як таке, що відповідає вимогам
закону, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Краснолиманського міського
суду від 05 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: