№ 2/205/4556/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Приходченко О.С.

при секретарі Король
Т.А.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
родиною, визнання нежитлового
приміщення об'єктом спільної сумісної
власності та визнання права власності
на 1/2 частину нежитлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 10 грудня 2013 року звернувся до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про поділ майна.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 16 грудня
2013 року позовну заяву було залишено без
руху та запропоновано позивачу усунути
недоліки, які ним було усунуто 23 грудня
2013 року.

Позивач у своєму позові посилався на
те, що він з ОСОБА_2 проживали однією
сім'єю з 2000 року. У 2009 році шлюб між ними
було зареєстровано Жовтневим відділом
РАЦС. За період спільного проживання
однією сім'єю ними було придбано в
листопаді 2004 року на спільні кошти
приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 438,3 кв. м. Право
власності на зазначене приміщення було
оформлено на ОСОБА_2 Однак, в подальшому
спільне життя подружжя не склалося, і
відповідач має намір розпорядитися
спірним майном на власний розсуд.
Позивач у своєму позові просив суд
встановити факт проживання однією
родиною ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2000 року до 28
листопада 2009 року без шлюбу, визнати
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 об'єктом права
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину приміщення,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

У своїй заяві до суду позивач просив
справу розглядати за його відсутності,
позовні вимоги підтримував в повному
обсязі.

Відповідач надала на адресу суду заяву
з проханням про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги визнала в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
надані і добуті докази, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню за
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
з 2000 року до листопада 2009 року
проживали однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
фототаблицями за період з 2000 року по 2009
рік (а.с. 15-20).

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 29 липня 2005 року ОСОБА_2 було
придбано у власність нежитлове
приміщення № 121 за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 438,3 кв. м. (а.с. 5).

Право власності на зазначене нежитлове
приміщення у встановленому законом
порядку було зареєстровано за ОСОБА_2 2
вересня 2005 року, що підтверджується
витягом КП «ДМБТІ» Дніпропетровської
обласної ради (а.с. 7).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
зареєстровано 28 листопада 2009 року
Жовтневим відділом РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції (а.с. 4).

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

На підставі ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Ч. 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з 2000
року по день реєстрації їх шлюбу, тобто
до 28 листопада 2009 року.

Оскільки, нежитлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 438,3
кв. м. було придбано ОСОБА_2 під час
спільного проживання однією сім'єю з
ОСОБА_1, зазначене нежитлове приміщення
підлягає визнанню об'єктом їх спільної
сумісної власності, а за ОСОБА_1 слід
визнати право власності на 1/2 частину
цього нежитлового приміщення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1
ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1ст. 74 СК України, ч. 1 ст.
60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209, 212-215, 218, п. 5 ч. 1 ст.
256 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2000 року до 28
листопада 2009 року.

Визнати нежитлове приміщення № 121,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 438,3 кв. м., об'єктом
права спільної сумісної власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину нежитлового приміщення № 121,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 438,3 кв. м.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя