КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/613/13-ц
Провадження № 2/488/649/2013 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.08.2013 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючого судді -
Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання -
Спільній Ю.В.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_2,

відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі cуду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Миколаївська міська рада, про визнання
договору нікчемним та визнання права
власності на земельну ділянку,

У С Т
А Н О В И В:

У лютому 2013р. ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

В обгрунтування своїх вимог
позивачка зазначала, що 24.05.1996р. на
підставі Договору дарування прийняла в
дар від ОСОБА_6 незакінчений
будівництвом житловий будинок,
готовністю 36% виконаних робіт, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1. При
цьому зазначила, що вказане нерухоме
майно ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_3 на
підставі Договору купівлі-продажу від
03.07.1995р., в якому вказано, що розпочате
будівництво зазначеного житлового
будинку розташоване на земельній
ділянці, площею 0,099 га., яка належить на
праві приватної власності ОСОБА_3,
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку.

У подальшому, як зазначає
позивачка, між нею та відповідачкою
02.03.2009 року було укладено Договір
купівлі-продажу вищевказаної
земельної ділянки.

Посилаючись на те, що за ч.1 ст.30
Земельного кодексу України (в редакції
1990 року) при переході права власності
на будівлю і споруду до нового власника
переходить і право власності на
земельну ділянку, виділену під будівлі
без зміни її цільового призначення,
просила визнати договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки від 02.03.2009 року нікчемним,
визнати за нею право власності на дану
земельну ділянку та скасувати
відповідний реєстраційний запис в
Книзі записів державних актів про
право приватної власності
відповідачки.

У судове засідання представник
позивача не з'явилася, надала до суду
заяву, в якій просила розглянути справу
за її відсутності та за відсутності
позивачки, позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити їх у повному
обсязі.

Відповідачка позов визнала у
повному обсязі та повідомила, що їй в 1992
році була передана земельна ділянка
для індивідуального житлового
будівництва за адресою: АДРЕСА_1. Ними
був закладений фундамент та почато
будівництво. Готовність будинку 36%. В
липні 1995 року вона уклала з ОСОБА_6
договір купівлі-продажу незакінченого
будівництвом жилого будинку, а в 2009
році приїхав син позивачки та сказав,
що також необхідно оформити земельну
ділянку на них, тому вона та ОСОБА_4
уклали договір купівлі-продажу
земельної ділянки.

Треті особи своїх представників
до суду не направили, надали до суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутності, проти задоволення позову
не заперечували.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно
до договору купівлі-продажу від 03.07.1995
року, реєстраційний № 1-2445, який був
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
останній придбав незакінчений
будівництвом житловий будинок
готовністю 10% виконаних робіт, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до вказаного договору,
розпочате будівництво житлового
будинку, розташованого на земельній
ділянці, площею 0,099 га, згідно з
Державним актом на право приватної
власності на землю, виданого
відповідачці виконкомом Жовтневої
районної ради народних депутатів
Миколаївської області 28.12.1992 року,
зареєстрованого в книзі актів за № 374.

Своє право власності на вказане
майно ОСОБА_6 зареєстрував у
Миколаївському МТБІ 08.03.1996 року за № 3029.

На підставі договору дарування
від 24.05.1996 року позивачка ОСОБА_4
отримала в дар від ОСОБА_6 незакінчений
будівництвом жилий будинок, готовністю
36% виконаних робіт за вищевказаною
адресою. Своє право власності на
вказане майно, ОСОБА_4 зареєструвала у
Миколаївському міжміському бюро
технічної інвентаризації за № 3097.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЗК України
від 05.06.1996р. (в редакції 1990 року), чинного
на час укладання договору
купівлі-продажу та договору дарування
незакінченого будівництвом житлового
будинку, при переході права власності
на будівлю і споруди разом з цими
об'єктами переходить і право власності
або право користування земельною
ділянкою без зміни її цільового
призначення в розмірах, передбачених
ст.67 цього Кодексу, якщо інше не
передбачене договором відчуження
будівлі або споруди.

Статтею 67 ЗК України (в редакції
1990 року) було передбачено, що розмір
ділянок під будівництво та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
повинен бути не більше, в даному
випадку в міському населеному пункті -
0,1га.

Таким чином, при переході права
власності на будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями
чинної до цієї дати ст.30 ЗК України ( в
редакції 1990 року), до набувача від
відчуджувача переходить належне йому
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані будівлі та споруди, якщо
інше не передбачалося у договорі
відчуження. В подальшому, з 1 січня 2002
року в подібних випадках, право
власності на земельні ділянки або їх
частини могли переходити, згідно зі
ст.120 ЗК України ( в редакції 2001 року) за
цивільно-правовими угодами, а право
користування - на підставі договору
оренди.

З вищевикладеного вбачається, що
за ст.30 ЗК України ( в редакції 1990 року)
на час укладення між ОСОБА_4 та ОСОБА_6
договору дарування незакінченого
будівництвом житлового будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
останній мав право власності на
земельну ділянку, площею 0,099 га за цією
ж адресою, цільове призначення якої -
для індивідуального житлового
будівництва.

При відчуженні майна за Договором
купівлі-продажу від 03.07.1995 року та за
Договором дарування від 24.05.1996 року
застережень між сторонами щодо
земельної ділянки не визначалося. При
цьому протягом всього періоду
призначення земельної ділянки не
мінялося. Тому слід дійти висновку, що
за ст.30 ЗК України ( в редакції 1990 року),
при відчуженні незакінченого
будівництвом житлового будинку за
вищевказаною адресою, ОСОБА_3 і ОСОБА_6
також відмовилися і від права
власності на земельну ділянку на
користь позивачки ОСОБА_4

Але незнання позивачкою норм
діючого законодавства призвело до
укладення між нею та ОСОБА_3 02.03.2009 року
договору купівлі-продажу спірної
земельної ділянки, посвідченого
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим №195.

У даному випадку, керуючись
припасами ст. ст.203, 215 ЦК України, суд
вважає, що зазначений вище договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки є нікчемним, оскільки право
власності позивачки на дану земельну
ділянку виникло на підставі Договору
дарування від 24.05.1996 року, а право
власності відповідачів на землю було
припинено відповідно з моменту
відчуження ними незакінченого
будівництвом житлового будинку.

Таким чином, зібрані у справі
докази та їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання
договору купівлі-продажу спірної
земельної ділянки нікчемним та
визнання за нею права власності на дане
майно.

Суд також вважає за необхідне у
відповідності до вимог ст.ст. 125,126 ЗК
України скасувати реєстраційний запис
№374 в Книзі записів державних актів на
право приватної власності ОСОБА_3 на
спірну земельну ділянку на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю, виданого 28.12.1992 року
виконавчим комітетом Жовтневої
районної ради народних депутатів
Миколаївської області.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215,218 ЦПК
України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати реєстраційний запис №
374 в Книзі записів державних актів на
право приватної власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю, виданого 28.12.1992 року
виконавчим комітетом Жовтневої
районної ради народних депутатів
Миколаївської області.

Визнати нікчемним договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
площею 0,099 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, укладений 02 березня 2009 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим № 195.

Визнати за ОСОБА_4 право власності
на земельну ділянку, площею 0,099 га,
виділену для індивідуального
будівництва та обслуговування
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
яке виникло на підставі договору
дарування від 24 травня 1996 року у
порядку ст.30 ЗК України (в редакції 1990
року.)

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до апеляційного суду
Миколаївської області через
Корабельний районний суд м.Миколаєва.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
В. Г. Циганок