У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого - судді Бондаренко Н.В.

суддів: Ковальчук Н.М., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання: Шпинта
О.М.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „ПриватБанк" на рішення
Сарненського районного суду від 9
квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
„ПриватБанк" про припинення
зобов'язань, розірвання договору
іпотеки та за зустрічним позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк „ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про виділення частки померлої у
праві спільної сумісної власності
подружжя, визначення обсягу майна, що
увійшло до складу спадщини та
стягнення заборгованості за кредитним
договором в межах вартості
успадкованого майна,

в с т а н о в и л а :

16.11.2012року ОСОБА_1 звернувся із позовом
до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного
нотаріуса ОСОБА_2 про визнання
зобов'язання за іпотечним договором
припиненим, розірвання договору
іпотеки, зобов'язання зняти заборону на
відчуження нерухомого майна,
виключивши запис про обтяження із
Державного реєстру іпотек.

В ході розгляду справи представник
ОСОБА_1- ОСОБА_3 відмовився від позову до
приватного нотаріуса про зняття
заборони на відчуження нерухомого
майна, виключення запису про обтяження
із Державного реєстру іпотек.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
виділення частки померлої у праві
спільної сумісної власності подружжя,
визначення обсягу майна, що увійшло до
складу спадщини та стягнення
заборгованості за кредитним договором
в межах вартості успадкованого майна,
який ухвалою Сарненського районного
суду від 23 січня 2013 року об'єднаний в
одне провадження.

Рішенням Сарненського районного суду
від 9 квітня 2013 року визнано такими, що
припинилися зобов'язання ОСОБА_1 за
договором іпотеки від 17 травня 2007 року
укладеним між іпотекодержателем ЗАТ КБ
„ПриватБанк" в особі директора
Сарненського відділення Рівненської
філії та іпотекодавцем ОСОБА_1, за яким
іпотекодавець передав
іпотекодержателю предмет іпотеки -
будинок з надвірними будівлями
загальною площею 124,4 кв. м. та земельну
ділянку площею 0,1851 га по вул.
Чернишевського, 9а в м. Сарни
Рівненської області.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ПАТ КБ „ПриватБанк" відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ „ПриватБанк" на
користь ОСОБА_1 судові витрати.

Не погодившись з даним рішенням суду
ПАТ КБ „ПриватБанк" подало на нього
апеляційну скаргу, в якій вказує, що
воно є незаконним, винесеним з
порушенням

________________________________________________________________________
___________________Справа №1718/4472/12
Головуючий у суді І
інстанції - Березень Ю.В.

Провадження № 22-ц/787/2131/2013
Доповідач - Бондаренко Н.В.

судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідністю
висновків суду дійсним обставинам
справи.

Покликається на те, що вимоги до
спадкоємців пред'являються кредитором
через нотаріальну контору яка є
належним підтвердженням пред'явлення
відповідної вимоги.

Вказує, що кредитор виконав вимоги,
передбачені ч. 2 ст. 1281 ЦК України та
пред'явив претензію спадкоємцям в
шестимісячний строк від дня, коли він
дізнався про відкриття спадщини.

Вважає помилковим висновок суду про те,
що зобов'язання за кредитним договором,
укладеним між банком та ОСОБА_5,
припинилось у зв'язку зі смертю
боржника. ОСОБА_1, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини вважається таким,
що прийняв спадщину, оскільки протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України
він не заявив про відмову від неї.

Зазначає, що оскаржуване рішення
ухвалене з порушенням норм ст.213 ЦПК
України, ст. 129 Конституції України.

З наведених підстав, просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" та
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
приходить до наступних висновків,
виходячи з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з
30.08.1968року перебували між собою у
зареєстрованому шлюбі (а.с.12), під час
якого був придбаний автомобіль марки
«ІЖ 271501», державний номер НОМЕР_1, який
зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 (а.с.245), і
житловий будинок АДРЕСА_2, право
власності на який зареєстровано за
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
власності, виданого 2.01.2007р. виконкомом
Сарненської міської ради(а.с.108-109).

17 травня 2007року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк»(після зміни назви-ПАТ КБ
«Приватбанк») та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір, згідно якого
остання отримала кредит у вигляді
невідновлювальної лінії у розмірі 10 000
доларів США на придбання нерухомості, з
кінцевим строком погашення по 16 травня
2017року, зі сплатою відсотків у розмірі
0,92% на місяць на суму залишку
заборгованості, винагороди за надання
фінансового інструменту в розмірі 0,2%
від суми виданого кредиту та
винагороди за проведення додаткового
моніторингу, згідно з п.6.2 даного
договору.

На забезпечення виконання кредитного
договору, в той же день, між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено
договір іпотеки, згідно якого
іпотекодавець на забезпечення
виконання зобов'язань позичальника
передав в іпотеку будинок з надвірними
будівлями загальною площею 124,4 м2,
житлова площа 69,3 м2 та земельну ділянку
площею 0,1851га, з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, які розташовані в
АДРЕСА_2.

17.05.2013року ОСОБА_5 в нотаріально
посвідченій заяві надала згоду на
передачу в іпотеку ОСОБА_1
вищевказаного житлового будинку,
придбаного ними під час
зареєстрованого шлюбу.(а.с.252)

ІНФОРМАЦІЯ_2року позичальник ОСОБА_5
померла, що стверджується свідоцтвом
про смерть, ксерокопія якого
знаходиться на а.с.9.

На момент її смерті не існувало
простроченої заборгованості з
повернення кредиту і відсотків за
користування ним. ОСОБА_1 не заперечує,
що після смерті дружини щомісячно
вносив кошти в рахунок погашення
кредиту, останній платіж ним здійснено
17.06.2011року.

Станом на 29 жовтня 2008 року зобов'язання
позичальника ОСОБА_5 за кредитним
договором становлять 9206,78 доларів США,
що за офіційним курсом НБУ становить 50
637,29грн., які складаються із тіла
кредиту в розмірі 9167,39 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ становить
50420,65грн. та відсотків в розмірі 39,39
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
становить 216,65грн.(а.с.238)

Також встановлено, що на момент смерті
ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_2 була
зареєстрована сама. Місце реєстрації
місця проживання позивача ОСОБА_1 -
АДРЕСА_1. Дані обставини
підтверджуються ксерокопією паспорта
ОСОБА_1, що міститься на а.с.12,
ксерокопією будинкової книги (а.с.227-235)
та відповіддю управління Державної
міграційної служби України в
Рівненській області №8320 від
12.11.2013року(а.с.224).

Відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовних вимог про виділення частки
майна померлої та стягнення
заборгованості за кредитом, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив з того,
що на час смерті ОСОБА_5 її чоловік
ОСОБА_1 постійно з нею не проживав, за
місцем відкриття спадщини не
зареєстрований; у визначений законом
строк до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини не
звертався, відтак, він своєчасно
спадщину не прийняв і не є таким, що
відповідає по зобов'язаннях
спадкодавця по кредитному договору в
межах вартості успадкованого майна.
Окрім того, банк пропустив
шестимісячний строк на пред'явлення
вимог до спадкоємців.

Відносини щодо місця проживання
фізичної особи регулюються Законом
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», згідно зі ст.3 якого, місце
проживання - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік, а місце перебування - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік.

У п. 211 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
чинної на дату відкриття спадщини
після померлої ОСОБА_5, визначено, що
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям, що прийняли
спадщину, тобто тим, які постійно
проживали разом зі спадкодавцем чи
подали заяву нотаріусу про прийняття
спадщини. Доказом постійного
проживання разом зі спадкодавцем
можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом зі
спадкодавцем; копія рішення суду, що
набрало законної сили, про
встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини; реєстраційний
запис у паспорті спадкоємця або в
будинковій книзі, який свідчить про те,
що спадкоємець постійно проживав разом
зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та інші документи, що
підтверджують факт постійного
проживання разом зі спадкодавцем.

Матеріали справи не містять належних
доказів про те, що ОСОБА_1 на час
відкриття спадщини (29.10.2008р.) постійно
проживав з спадкодавцем
(позичальником) ОСОБА_5 в будинку
АДРЕСА_2. Він з 16.09.1993року
зареєстрований в АДРЕСА_1.

Факт проживання у вказаний період
позивача в м.Рівне підтвердив в
судовому засіданні апеляційного суду і
його внук-ОСОБА_8

Довідка виконкому Сарненської міської
ради № 586 від 3.09.2007р.(а.с.55), на яку
посилається ПАТ КБ „ПриватБанк" не є
таким доказом, оскільки вона видана за
рік до смерті спадкодавця, підписана
головним спеціалістом з питань
земельних ресурсів міськради і
стосується місця знаходження та
розміру земельної ділянки, а не місця
проживання ОСОБА_1

ОСОБА_1 із заявою про прийняття
спадщини після смерті дружини протягом
шести місяців до нотаріальної контори
не звертався.

З матеріалів справи вбачається, що
спадкову справу №625/2012, після смерті
ОСОБА_5 заведено Сарненською районною
державною нотаріальною конторою на
підставі вимоги Рівненської філії ПАТ
КБ «Приватбанк» від 6.12.2012року за вих. №
30.1.0.0/2-125. Відомості щодо спадкоємців
померлої та про склад спадкового майна
відсутні. (а.с. 55).

Згідно повідомлення цієї ж нотконтори
за №901/02-14 від 12.11.2013р. спадкоємці
померлої ОСОБА_5 із заявами про
прийняття(відмову від прийняття)
спадщини не зверталися(а.с.243)

Таким чином суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що ОСОБА_1, хоча і є спадкоємцем
першої черги після смерті ОСОБА_5, однак
у встановлений законом строк та
порядок спадщини не прийняв, а тому не
відповідає по зобов'язаннях
спадкодавця.

Разом з тим, суд першої інстанції
помилково вважав, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» пропустив шестимісячний
строк на пред'явлення вимог до
спадкоємців, оскільки положення ч.2
ст.1281 ЦК України застосовуються лише у
випадку прийняття ними спадщини. А
оскільки відсутні спадкоємці, які б у
встановленому законом порядку
прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5,
то питання щодо дотримання строку
пред'явлення вимоги до спадкоємців у
даній справі значення не має. Однак,
такі висновки не вплинули на
законність ухваленого судом рішення і
не призвели до порушення прав та
інтересів сторін, а тому не є
підставами для скасування правильного
по суті судового рішення з одних лише
формальних міркувань.

Статтями 1216,1218 ЦК України передбачено,
що спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщину входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі
відсутності спадкоємців за заповітом і
за законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою. Спадщина, визнана судом
відумерлою, переходить у власність
територіальної громади за місцем
відкриття спадщини. Територіальна
громада, яка стала власником
відумерлого майна, зобов'язана
задовольнити вимоги кредиторів
спадкодавця, що заявлені відповідно до
ст.1231 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів
про те, що спадщина після смерті ОСОБА_5
у встановленому законом порядку
визнана судом відумерлою. Апеляційний
суд на стадії перегляду судового
рішення не має можливості залучити
відповідний орган місцевого
самоврядування в якості відповідача,
однак ПАТ КБ „ПриватБанк" не
позбавлений права вимоги до цього
органу, в порядку передбаченому
законодавством.

Також правильним є висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»
про виділення частки померлої у праві
спільної сумісної власності подружжя,
визначення обсягу майна, що увійшло до
складу спадщини, оскільки таке право
захисту порушених прав судом ст.16 ЦК
України не передбачено.

Задовольняючи первісний позов, суд
першої інстанції виходив з того, що за
життя ОСОБА_5 належним чином виконувала
свої зобов'язання за кредитним
договором, ОСОБА_1 не несе зобов'язання
в межах вартості предмета іпотеки
після смерті позичальника, тому
договір іпотеки підлягає припиненню.

Такий висновок є правильним.

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України,
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно із ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Згідно ст.17 Закону України «Про
іпотеку» іпотека припиняється у разі
припинення основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.523 ЦК України порука або
застава, встановлена іншою особою,
припиняється після заміни боржника,
якщо поручитель або заставодавець не
погодився забезпечувати виконання
зобов'язання новим боржником.

Матеріали справи не містять доказів
прийняття спадкоємцями спадщини після
смерті боржника, договором іпотеки,
який є предметом спору не передбачено
умови про згоду іпотекодавця (позивача)
відповідати за нового боржника та
ОСОБА_1 не давав згоди відповідати за
зобов'язаннями нового боржника, а тому
іпотека припинилася.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що у
зв'язку зі смертю боржника - ОСОБА_5,
припинилося зобов'язання ОСОБА_1 за
договором іпотеки.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.
307,ст.ст.309, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" відхилити.

Рішення Сарненського районного суду
від 9 квітня 2013 року залишити без змін .

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Бондаренко Н.В.

Судді:
Ковальчук Н.М.

Григоренко М.П.