Справа № 1328/7929/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

"10" грудня 2013 року Шевченківський
районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді
ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

при секретарі
ІВАНЕЦЬ М.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а
н о в и в :

ОСОБА_1, інтереси якого по дорученню
представляє ОСОБА_3, 01.10.2012р. звернувся в
суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення246044,06грн. в обґрунтування
позову покликається на те, що в 2010р.
домовився з відповідачкою ОСОБА_2 про
те, що відправлятиме їй кур'єрською
поштою з США товар, а вона за нього
розрахується і надасть йому 50% прибутку
від його реалізації. ОСОБА_2 пояснювала,
що займається в Україні реалізацією
товарів медичного призначення, є
директором та має свою фірму. Через
кур'єрську пошту КАЛИНА Corp. Посилками
він відправляв на ім'я відповідачки або
її працівників посилки з медичними
матеріалами. Всього передав
відповідачці товару на суму 40237 доларів
США. ОСОБА_2 домовленостей не виконала,
на початку травня 2010р. вислала йому
лише 900доларів США. Відповідачка йому
повернула також ще 4428доларів США. Отже
її борг перед ним складає 30794долари США,
що відповідно до курсу НБУ становить
246044,06грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, покликаючись на вказані у
позовній заяві обставини та долучені
до матеріалів справи докази. Просить
позов задовольнити. В наступні судові
засідання представник не з'явився.
Подав заяву про завершення розгляду
справи у його відсутності.

Відповідачка в судові засідання не
з'являлася жодного разу, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлялася
належним чином рекомендованим листом,
про причини неявки суду не повідомляла,
письмових заперечень суду не надала. Зі
згоди представника позивача, суд у
відповідності до вимог ст.ст.169,224 ЦПК
України вважає за можливе заслухати
справу у відсутності відповідача та
постановити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши подані докази,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову з таких мотивів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

За ст.214 ЦПК України обов'язок суду під
час ухвалення рішення вирішити, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; перевірити
наявність чи відсутність певних
обставин за допомогою доказів шляхом
їх оцінки; оцінити подані сторонами
докази та дійти висновку про наявність
або відсутність певних юридичних
фактів.

В позовній заяві представник позивача
покликається на загальні норми, що
регулюють підстави виникнення та
виконання зобов'язань, не зазначає які
саме правовідносини виникли між
сторонами, яким чином вони регулюються,
відтак який спосіб захисту підлягає
застосуванню.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_1 покликається на те, що
відповідачка порушила досягнуті з ним
домовленості щодо розрахунку за
отриманий від нього товар та сплати
йому 50% прибутку від його реалізації. На
підтвердження позовних вимог суду
надано копії митних декларацій від
імені ОСОБА_1 З цих декларацій
вбачається, що в частині з них
одержувачами товару зазначена не
відповідачка ОСОБА_2, а інші особи.

Зі змісту цих декларацій суд не може
зробити висновок про те, які
домовленості були досягнуті між
сторонами, в чому полягали взаємні
зобов'язання та яким чином проводилися
розрахунки, оплата товару. Долучені
представником позивача товарні чеки та
їх копії також не дають можливості для
такого висновку.

З пояснень позивача ОСОБА_1 від 24.05.2001р.,
які містяться в матеріалах про відмову
в порушенні кримінальної справи №343-2205,
вбачається, що йому відомо про
місцезнаходження відправленого ним з
США товару. Даних про те, чи отримав він
назад цей товар немає.

Суд вважає, що вимоги позивача про
стягнення коштів в сумі 246044,06грн. є
недоведеними.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд робить висновок, що
позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,208,209,212,215,224,226
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш
И В :

У задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська