РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2013
року
м.
Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого судді – Тішко Д.А.,
при секретарі – Тихонюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, –

встановив:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, посилаючись при
цьому, що спільне життя з відповідачем
не склалося через відсутність
взаєморозуміння між сторонами та
несхожість характерів. На теперішній
час шлюб носить формальний характер,
тому подальше сумісне життя з
відповідачем та збереження сім’ї
неможливі.

Позивач у судове засідання не
з’явився, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, вимоги
позову підтримав.

Відповідач у судове засідання не
з’явилася, надала до суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
заперечень проти позову не надала.

Ухвалою суду справу розглянуто за
відсутності учасників процесу,
оскільки у справі достатньо даних про
права та взаємини сторін.

Дослідивши матеріали справи,
з’ясувавши фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини звернення за
розірванням шлюбу та інші обставини
життя подружжя, суд вважає, що шлюб
підлягає припиненню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 14 липня 2000 року у
Миколаївському міському відділі
реєстрації одружень, актовий запис №
437, свідоцтво про шлюб І-ФП № 035255.

Шлюб у позивача первинний, від шлюбу є
неповнолітня донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження
І-ФП № 106262, актовий запис № 2567, фактичні
шлюбні відносини припинені, спільне
домогосподарство не ведеться.

Причиною розірвання шлюбу стала
відсутність взаєморозуміння між
сторонами та несхожість характерів. За
таких обставин збереження шлюбу та
подальше спільне життя суперечить
інтересам сім’ї та унеможливлює
примирення сторін.

В силу статті 51 Конституції України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка.

Виниклі між сторонами правовідносини
регулюються статтею 112 Сімейного
Кодексу України, відповідно до якої,
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, що мають
істотне значення.

При таких обставинах, суд вважає, що за
відсутності вільної згоди на шлюб
подружжя, сім’я між сторонами
розпалася остаточно і не може бути
відновлена. Подальше сумісне життя
подружжя і збереження шлюбу неможливі,
тому позов про розірвання шлюбу
підлягає задоволенню. При цьому суд
вважає, що сторонам слід залишити їх
прізвища після розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст. 51 Конституції України,
ст.ст. 110-112, 180, 184 СК України, ст.ст. 208-215,
235 ЦПК України, суд, –

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу – задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 14 липня 2000 року у
Миколаївському міському відділі
реєстрації одружень, актовий запис №
437, свідоцтво про шлюб І-ФП № 035255.

Залишити позивачу прізвище “Шевчук”,
відповідачу – “Шевчук”.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Д.А. Тішко