У К Р А Ї Н А
БІЛОВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 2/408/91/13
№ 408/191/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2013 року
смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської
області в складі:

головуючого- судді
Карягіної В.А.

при секретарі
Мошонській Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Біловодськ цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю «
Лізінгова компанія «Автофінанс» про
визнання договору недійсним та
стягнення матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом про визнання недійсним
договору фінансового лізінгу № 008022
від 17.01.2013року, укладеного між ним та
відповідачем, предметом якого є
автомобіль Geely CK-2 comfort 1.5MT. із
стягненням з відповідача плати за
організацію та оформлення даного
договору в сумі 6490грн.

В попередньому судовому засіданні
позивач та в судовому засіданні
представник позивача підтримали
позовні вимоги, просять суд їх
задовольнити в повному обсязі,
вказавши, що плата за організацію та
оформлення договору в сумі 6490грн нічим
не підтверд

-жені, вказана сума( 10% від вартості
предмету лізінгу) є несправедливою,
оскільки ніяких затрат відповідач при
оформлені договору не поніс, крім
вартості бланків. Посилаючись на
вимоги Закону України « Про захист прав
споживачів», а саме на ст.19,21 , позивач
вважає, що відповідач не повинен
включати до договору умови, які є
несправедливими, які суперечать
принципу добросовісності, наслідком
чого є істотний дисбаланс договірних
прав та обов*язків на шкоду споживача,
зокрема, встановлення жорстоких
обов*язків споживача, тоді як надання
послуги обумовлене тільки власним
розсудом виконавця. Також позивач
вважає п.4.3.,4.4.,4.7 договору такими, що
вводять в оману споживача, так як є
незрозумілими, нечіткими, наданими у
двозначний спосіб. П.5.2.,7,2,8.15 Договору
порушують принцип свободи договору,
оскільки встановлюють обов*язок
споживача на укладання договорів, угод,
актів незалежно від волі останнього,
тобто при незгоді Лізінгоодержувача
укладати такі договори, при чому, за
невиконання даних умов споживач несе
відповідальність, в той час як
відповідальності Лізінгодавця не
визначена.

Представник відповідача до суду
не з*явився, заявив клопотання про
розгляд справи у його відсутності,
надав заперечення, в яких просить в
задоволенні позову відмовити, оскільки
позивачем не надано належного доказу
для доведення тих обставин, на які він
посилається, отже, не доведено
невиконання або неналежне виконання
зобов*язання відповідачем, викладені в
позові обставини не відповідають
дійсним обставинам справи та містять
лише голослівні та зацікавлені
пояснення позивача, а також перелік
статей, які на думку позивача є
несправедливими..

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, дослідивши
письмові докази, суд вважає позов
ОСОБА_1 таким, що не підлягає
задоволенню , з наступних підстав.

Згідно до ст. 10,11 ЦПК України
сторони та інші особи, які приймають
участь у справі, мають рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження
та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Суд розглядає справу в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

В суді встановлено, що 17 січня 2013
між ОСОБА_1 та ТОВ « Лізінгова компанія
«Автофінанс» укладений договір
фінансового лізінгу №008022, відповідно
до п.1.1. якого предметом Лізінгу є
автомобіль Geely CK-2 comfort 1.5MT., на умовах,
викладених в договорі. На виконання
умов договору позивач перерахував
плату за організацію та оформлення
даного договору в розмірі 10% від
вартості предмету лізінгу, що
передбачено п.1.8 Договору, в сумі 6490грн.
Відповідно до даного договору ТОВ
«Лізінгова компанія « Автофінанс»
придбає у власність транспортний
засіб, обраний споживачем, і надає його
споживачу за плату у тимчасове
володіння та користування на умовах
даного договору. Предмет договору
передається в користування
Лізингоодержувачу( позивачу у справі)
протягом строку, який становить не
більше 90 робочих днів з моменту сплати
ним на рахунок відповідача авансового
платежу ( 50% від вартості Предмету
Лізингу). Лізінгоодержувач- споживач(
позивач) має можливість сплачувати
авансовий платіж впродовж (але не
більше)12 місяців з моменту підписання
даного договору платежами ,визначеними
Лізингодавцем залежно від вартості
Предметиу Лізингу. Після сплати
споживачем всієї суми платежів предмет
лізингу передається споживачу у
власність по залишковій вартості.

Даний договір підписаний позивачем
та представником відповідача ОСОБА_2,
діючого на підставі довіреності, як
вказано в договорі. Додатками до
договору є графіки сплати першого та
другого лізингового платежу,
специфікація обраного транспортного
засобу, які є невід*ємною частиною
договору.

Крім сплати вищевказаної суми в
розмірі 6490грн позивачем умови
договору не виконувалися.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання його стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу саме в
момент вчинення правочину.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» нечесна підприємницька
практика забороняється. Нечесна
підприємницька практика включає
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача
в оману або є агресивною. Забороняються
як такі, що вводять в оману: утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

В суді представник позивача вказує на
несправедливість умов даного договору,
посилаючись на Закон України « Про
захист прав споживачів» , оскільки
лише позивач при виконанні договору
несе відповідальність і має
зобов*язання, а відповідач викладає
умови даного договору на свій розсуд,
що вважає нечесним з боку відповідача,
а нечесна підприємницька діяльність ,
яка включає будь-яку діяльність,
вводить споживача, яким є позивач, в
оману або є агресивною.

Однак, суду не надано жодного доказу в
підтвердження того, що відповідач при
укладанні договору діяв нечесно, ввів
позивача в оману або його діяльність
стосовно позивача є агресивною.

Пункти 4.3., 4.4., 4.7 Договору, на які
посилається позивач та його
представник, оговорюють умови
поставки та прийому -передачі предмету
лізингу, які на думку суду, за своїм
викладенням та змістом є доступними
для розуміння, чіткими, передбачають
можливість сторін відмовитися від
предмету лізингу в разі його
невідповідності даному договору та у
випадку наявності дефекту. Суд вважає,
що дані умови ніяким чином не можуть
ввести в оману позивача та свідчать
саме на користь позивача. Також не
вважається несправедливими умови щодо
утримання автомобіля , який є
предметом Лізингу, за власний рахунок
позивача в належному технічному та
робочому стані, ,понесення позивачем
витрат на його утримання та технічне
обслуговування автомобіля( п.5.2.), про
вибір страхової компанії саме
Лізингодавцем( п.7.2.), . Позивачем не
надано до суду доказів або підстав для
визнання даних умов несправедливими
для нього і такими, що порушують його
права як споживача.

Позивач в попередньому судовому
засіданні вказав, що він вільно сплатив
за організацію та оформлення даного
Договору, перед підписанням він мав
змогу прочитати договір і обговорити
його з юристом, але цього не зробив і
лише після укладання договору він
передумав виконувати цей договір,
оскільки він для нього є невигідним.

Відповідно до вимог ст. 60 УЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем та представником позивача
не доведено в суді несправедливість
умов спірного договору, не надано
доказів про порушення з боку
відповідача принципу добросовісності,
який утворив дисбаланс договірних прав
і обов'язків на його ( позивача) шкоду,
даний договір відповідає вимогам ст.
ст. 627, 628 ЦК України про свободу
договору й ознак його нікчемності
судом не вбачається.

На підставі викладеного суд вважає за
необхідне в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст..10.11.60,212-215 ЦПК України,
203,215, 627,628,638 ЦК України , Законом
України «Про захист прав споживачів»,
суд, -

В И Р І Ш И В :

.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Копію рішення направити сторонам у
справі для відома.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Луганської області
шляхом подачі через Біловодський
райсуд апеляційної скарги у 10-денний
термін із дня його проголошення,
сторонам у той же строк з часу
отримання копії рішення.

Суддя

Біловодського райсуду
В.А.Карягіна

Луганської області