Провадження по справі № 2/260/1317/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Ленінський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді:
Шестопалової
Я.В.

при секретарі:
Колесник А.О.

за участю

позивача:
ОСОБА_1

представника позивача:
ОСОБА_2

відповідачів:
ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

представників відповідачів:
ОСОБА_6.

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_9, ОСОБА_5, Ленінської районної у м.
Донецьку ради, Комунального
підприємства «Керуючої компанії
Ленінського району м. Донецька», треті
особи у справі - Комунальне
підприємство "Бюро технічної
інвентаризації м. Донецька", приватний
нотаріус Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_11,
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_12,
Донецька міська рада про визнання
договору купівлі-продажу квартири
укладеного 17.12.2010р. між ОСОБА_4, ОСОБА_9,
ОСОБА_5 та ОСОБА_8 недійсним, таким, що
укладено з порушенням закону, визнання
договору купівлі - продажу квартири
укладеного 06.09.2011р. ОСОБА_8 та ОСОБА_3
недійсним, витребування квартири із
чужого незаконного володіння ОСОБА_3,
визнавши його недобросовісним
набувачем та особою, що неправомірно
володіє спірною квартирою з моменту її
придбання, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2011р. позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, третя особа -
Комунальне підприємство "Бюро
технічної інвентаризації м. Донецька",
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_12
про визнання договорів купівлі -
продажу недійсними, скасування
державної реєстрації, витребування
квартири з чужого незаконного
володіння. На обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що 12.07.1995року на
сім'ю з чотирьох чоловік була надана
трьох кімнатна квартира АДРЕСА_1. У
зв'язку з тим, що з 06.04.1996 року шлюбні
відносини між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 були припинені і
вони постійно перебували у конфліктних
відносинах рішенням Ленінського
районного суду м. Донецька від 30.07.1996р.
був змінений договір найму житлового
приміщення та розділені особисті
рахунки. Позивачу була виділена в
користування житлова кімната площею
9,9кв.м. ОСОБА_4, ОСОБА_9 і ОСОБА_5 дві інших
кімнати площею 17.1кв.м. та 14.4кв.м. З
2003року ОСОБА_1 був змушений доглядати
за своєю старенькою матір'ю і тимчасово
проживати з нею за адресою: АДРЕСА_6, в
його кімнаті площею 9,9кв.м. за
домовленістю про сплату комунальних
послуг проживала його дочка відповідач
ОСОБА_9 12.04.2006р. за рішенням Виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Донецьку ради були об'єднані лицеві
рахунки спірної квартири та заочним
рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 29.05.2009р. позивач ОСОБА_1 був
визнаний таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1. 30.07.2009року
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_9 і ОСОБА_5
приватизували квартиру в рівних
частинах та отримали в Управлінні
комунальних ресурсів свідоцтво про
право на власність на спірну квартиру.
З метою поновлення порушених прав
позивач ОСОБА_1 звернувся до
Ленінського районного суду м. Донецька
і ухвалою суду від 04.08.2009р. було
скасовано заочне рішення суду від
29.05.2009р. За рішенням суду від 15.02.2010року
було відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_9 і ОСОБА_5
в задоволенні позову про визнання
ОСОБА_1 таким, що втратив право
користування житлом. За постановою
Ленінського районного суду м. Донецька
від 06.05.2011року було скасовано рішення
Виконкому Ленінської районної у м.
Донецьку ради від 12.04.2006р. за №161/3 про
об'єднання особових рахунків та
визнання ОСОБА_4 основним
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1. За
постановою Ленінського районного суду
м. Донецька від 13.07.2011року визнано
недійсним розпорядження Донецької
міської раді №2022 від 30.07.2009року про
приватизацію квартири та свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1, за
яким було засвідчено право власності
за ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 17.12.2010року
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу,
засвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_12 продали спірну квартиру
ОСОБА_8, яка в свою чергу 06.09.2011року
продала спірну квартиру ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу,
засвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_11 Вважає, що договори
повинні бути визнані недійсними,
оскільки сторони при їх укладанні не
виконали вимоги Цивільного кодексу
України. Просить суд визнати договори
недійсними та скасувати держану
реєстрацію права власності на спірну
квартиру та витребувати квартиру із
чужого незаконного володіння ОСОБА_3.

У продовж слухання справи позивач
неодноразово уточнював свої позовні
вимоги та Ухвалою Ленінського
районного суду м. Донецька від 10.12.2013р.
судом залишено без розгляду позовні
вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування
державної реєстрації права власності
на спірну квартиру за заявою позивача.

Крім того, ухвалою Ленінського
районного суду м. Донецька від 10.12.2013р.
позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідачів усунути йому
перешкоди в користуванні житловою
кімнатою 9,9 кв.м. та приміщеннями
загального користування в спірній
квартирі, зобов,язання
співвідповідачів прийняти рішення про
відновлення попереднього становища,
яке існувало в користуванні квартирою
до укладання спірних договорів
купівлі-продажу квартири шляхом зміни
договору найму на укладення його з
позивачем зазначивши його
користувачем житловою кімнатою площею
9,9 кв.м. відповідно до рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 30.07.1996р. (№2-697/1996) щодо зміни найму
житлового приміщення та розділу
особових рахунків було виділено в
окреме провадження на підставі ст. 126
ЦПК України.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 надав пояснення щодо обсягу
заявлених ним позовних вимог з
врахуванням його останньої редакції
позовної заяви від 20.09.2013р. та просив
суд розглянути наступні позовні вимоги
до заявлених ним відповідачів: про
визнання договору купівлі-продажу
квартири укладеного 17.12.2010р. між ОСОБА_4,
ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 недійсним,
таким, що укладено з порушенням закону,
визнання договору купівлі - продажу
квартири укладеного 06.09.2011р. ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 недійсним, витребування
квартири із чужого незаконного
володіння ОСОБА_3, визнавши його
недобросовісним набувачем та особою,
що неправомірно володіє спірною
квартирою з моменту її придбання.

В судовому засідання позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав
підтримав у повному обсязі та надав
пояснення, аналогічні позовній заяві, а
також пояснив, що відповідачі по справі
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5
досягли між собою домовленості щодо
протиправного позбавлення його права
на житло, позбавили його права
користуватись на законних підставах
спірною квартирою. Так позивач
зазначив, що ОСОБА_4 є його колишньою
дружиною, відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_5
є його дітьми та їм було відомо, що він з
об,активних обставин тимчасово не не
мешкав у спірній квартирі, а також його
місцезнаходження, однак вони не
повідомили його про те, що вони зняли
його з реєстрації на підставі рішення
суду та незаконно приватизували
квартиру. Після того як він дізнався
про вчинені ними незаконні дії він
оскаржив їх до суду та його позови були
задоволені й права поновлені. Втім
відповідачі ОСОБА_5 продовжили свої
незаконні дії та вступили у
домовленість із їх сусідкою і
подружкою ОСОБА_4 - ОСОБА_8 та чоловіком
його дочки ОСОБА_3 щодо незаконного
відчуження спірної квартири яка їм не
належала з метою позбавлення його
законного права на користування даним
житловим приміщенням. За таких підстав,
просив його вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив
визнати укладені угоди недійсними,
оскільки вони укладені з порушенням
вимог закону та витребувати у ОСОБА_3
спірну квартиру, оскільки останній
володіє нею незаконно.

Представник відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_9, та ОСОБА_5 за дорученням ОСОБА_6
в судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, суду пояснив, що ОСОБА_4, ОСОБА_9,
та ОСОБА_5 17.12.2010року на підставі
договору купівлі-продажу засвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_12
продали квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_8, на
підставі свідоцтва про право власності
на житло №2022 від 30.07.2009р., на час
укладання договору купівлі-продажу
ОСОБА_1 не був власником спірної
квартири а тому не може ставити питання
про визнання угоди недійсною, вважає,
що договір був укладений на законних
підставах, а позовні вимоги позивача є
необґрунтованими та не підлягаючими
задоволенню.

Відповідачка ОСОБА_4 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала у
повному обсязі, зазначила, що спірна
квартира ніколи не належала позивачу
та він не має на неї жодних прав,
оскільки вона була видана саме на неї.
Крім того колишній чоловік понад 10
років не проживав у вказаному житлі,
однак відмовлявся знятись з
реєстрації, тому вони вимушені були
через суд визнати його таким, що
втратив права на користування неї.
Після чого вона приватизувала спірну
квартиру на себе та дітей. Спірну угоду
із ОСОБА_8 вони вимушені були укласти
через те, що потребували грошей, а
квартиру потрібно було ремонтувати.
Після продажу квартири вони оселились
в орендованій квартирі, де й мешкають
по теперішній час. ОСОБА_3 до укладання
угоди вони не знали, дочка ОСОБА_9
познайомилась із ним вже після цього та
дійсно на теперішній час перебуває із
ним у шлюбі та проживає у спірній
квартирі. Просила у позові відмовити у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав
просив відмовити у їх задоволенні та
пояснив, що як до звернення до суду так
і після він звертався до батька щодо
вирішення питання по спірній квартирі
мирним шляхом ,однак той вимагає за це
великі гроші. Пояснив, що після продажу
квартири він із матір,ю оселився в
орендованій квартирі де й проживає по
теперішній час.

Відповідачка ОСОБА_9 в судове
засідання не з'явилась, надала суду
заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_3
за дорученням ОСОБА_7 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
суду пояснив, що ОСОБА_3 підставі
договору купівлі-продажу, засвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
придбав квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_8,
Вважає, що ОСОБА_3 став власником
квартири на законних підставах та є
добросовісним набувачем спірної
квартири. Позивач в судовому засіданні
не надав суду жодного доказу на
підставі якого можливо визнати договір
купівлі-продажу недійсним. Просив суд
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив відмовити у їх задоволені.
Пояснив, що він в вересні 2011 року
придбав спірну квартиру у ОСОБА_8 та
будь кого з колишніх власників не знав.
Після того як позивач почав звертатись
до різних державних та правоохоронних
органів оспорюючи його право власності
на квартиру його у 2012 році викликали до
прокуратури Ленінського району м.
Донецька, де він і познайомився з
відповідачкою ОСОБА_9. Дійсно через
деякий час у них виникли відносини та в
теперішній час вони перебувають у
шлюбі та мають спільну дитину. Однак на
момент укладання угоди він не мав
будь-якою домовленості щодо
позбавлення позивача його прав та не
був обізнаний що вказана квартира є
спірною. Просив відмовити у позові та
визнати його добросовісним набувачем
спірного майна.

У судове засідання відповідачка
ОСОБА_8,представники відповідачів
Ленінської районної у м. Донецьку ради,
Комунального підприємства «Керуючої
компанії Ленінського району м.
Донецька», представник третої особи у
справі Комунального підприємства "Бюро
технічної інвентаризації м. Донецька",
треті особи приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_11, приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_12, не з'явилися, суду
надали заяви про розгляд справи без їх
участі.

Представник третьої особи
Донецької міської ради в судове
засідання не з'явився, був повідомлений
належним чином ,причина неявки суду
невідома.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
приймають участь у справі, вивчивши
матеріали цивільної справи, вважає, що
позовні вимоги слід задовольнити
частково, за наступних підстав:

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

12.07.1995року на сім'ю ОСОБА_5, яка
складалася з чотирьох чоловік була
надана трьох кімнатна квартира
АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що 06.04.1996року
шлюбні відносини між позивачем ОСОБА_1
та відповідачем ОСОБА_4 були припинені
і вони постійно перебували у
конфліктних відносинах за рішенням
Ленінського районного суду м. Донецька
від 30.07.1996р. був змінений договір найму
житлового приміщення та розділені
особисті рахунки. Позивачу була
виділена в користування житлова
кімната площею 9,9кв.м. ОСОБА_4, ОСОБА_9 і
ОСОБА_5 дві інших кімнати площею 17.1кв.м.
та 14.4кв.м.

З 2003року ОСОБА_1 був змушений
доглядати за своєю старенькою матір'ю і
тимчасово проживав з нею за адресою:
АДРЕСА_6, в його кімнаті площею 9,9кв.м. за
домовленістю про сплату комунальних
послуг проживала його дочка,
відповідач ОСОБА_9.

12.04.2006р. за рішенням Виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Донецьку ради були об'єднані лицеві
рахунки спірної квартири та заочним
рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 29.05.2009р. позивач ОСОБА_1 був
визнаний таким, що втратив право
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

30.07.2009року відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_9 і ОСОБА_5 приватизували квартиру
та за розпорядженням Донецької міської
раді №2022 від 30.07.2009року про
приватизацію квартири було визнано
право власності та видано свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1, за яким за ОСОБА_4, ОСОБА_9 та
ОСОБА_5 було засвідчено право власності
1/3 частину квартири за кожним.

З метою поновлення порушених прав
позивач ОСОБА_1 звернувся до
Ленінського районного суду м. Донецька
і ухвалою суду від 04.08.2009р. було
скасовано заочне рішення суду від
29.05.2009р. За рішенням суду від 15.02.2010року
було відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_9 і ОСОБА_5
в задоволенні позову про визнання
ОСОБА_1 таким, що втратив право
користування житлом.

Постановою Ленінського районного
суду м. Донецька від 06.05.2011року було
скасовано рішення Виконкому
Ленінської районної ради м. Донецька
від 12.04.2006р. за№161/3 про об'єднання
особових рахунків та визнання ОСОБА_4
основним квартиронаймачем квартири
АДРЕСА_1.

Постановою Ленінського районного
суду м. Донецька від 13.07.2011року визнано
недійсним розпорядження Донецької
міської ради №2022 від 30.07.2009року про
приватизацію квартири та свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1 за
яким було засвідчено право власності
за ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_5

17.12.2010 року відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу, засвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_12,
продали квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_8.

06.09.2011 року ОСОБА_8 продала спірну
квартиру ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу, засвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_11.

Відповідно до відміток у
паспортах які надані відповідачами у
судовому засіданні ОСОБА_4, ОСОБА_5 були
зняті з реєстрацій у спірній квартирі
16.03.2011р., після чого 03.12.2012р. 28.11.2012р.
знову зареєстровані у спірному
житловому приміщенні як особи постійно
проживаючі в ньому.

Згідно із відповіддю відділу
адресно-довідкової роботи Головного
Управління Державної міграційної
служби України в Донецькій області від
20.06.2013р. відповідачка ОСОБА_9 також
зареєстрована була за вказаною адресою
28.11.2012р. та 25.01.2013р. перереєстрована
через зміну приз віща на ОСОБА_9. (т. 3 а.с.
22)

Відповідно до виписки з особового
рахунку НОМЕР_1 від 16.04.2013р. на час
розгляду даної справи у квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 з 01.03.2013р.,
ОСОБА_9 з 28.11.12р., ОСОБА_5 з 03.12.2012р., ОСОБА_4
з 28.11.2012р. ОСОБА_13(онука) з 05.01.2013р..

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ст. 203
ЦК України. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним.

Таким чином відповідно до ст..ст.
215, 216 ЦК України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності може бути заявлена як
однією зі сторін правочину, так і іншою
заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобв,язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням, зокрема, у цивільній справі,
що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Враховуючи викладене суд
приходить до висновку, що квартира
АДРЕСА_1 була відчужена 17.12.2010 року
ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на підставі
договору купівлі-продажу, засвідченого
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_12,
ОСОБА_8 незаконно, оскільки на той
момент вони не мали не неї права
власності відповідно до закону.

Також судом встановлено, що на
момент укладання вищевказаного
договору купівлі-продажу від 17.12.2010
року позивач ОСОБА_1 мав право
користування спірною квартирою.

Вказані обставини встановлені
рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 15.02.2010р., постановою
Ленінського районного суду м. Донецька
від 06.05.2011р. та постановою Ленінського
районного суду м. Донецька від 13.07.2011р.,
які набули чинності і встановлені в них
обставини доказуванню при розгляді
даної справи не підлягають.

За таких підстав суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
17.12.2010р. квартири АДРЕСА_1, укладеного
між ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та
засвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_12 17.12.2010р. підлягають
задоволенню.

Разом із тим, судом
встановлено, що після укладання
недійсного договору купівлі-продажу
від 17.12.2010р. ОСОБА_8 відчужила спірну
квартиру ОСОБА_3, уклавши із ним договір
купівлі-продажу від 06.09.2011р.,
засвідчений приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_11 06.09.2011року за реєстром
№1653, який на теперішній час і володіє
спірною квартирою.

Частиною третьою статті 216 ЦК
України передбачено, що загальні
наслідки недійсності угоди
застосовуються, якщо законом не
встановлені особливі умови їх
застосування або особливі правові
наслідки окремих видів недійсних
правочинів.

Отже, на правочин, укладений з
порушенням вимог закону, не
поширюється загальне правило про
наслідки недійсності правочину
(двостороння реституція), якщо сам
закон передбачає інші наслідки такого
порушення.

Як роз'яснено в п. 10 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

Таким чином суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 пр.
визнання недійним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
укладеного 06.09.2011р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_3
не підлягають задоволенню, оскільки не
грунтуються на законі, яким
передбачений інший порядок захисту
його права.

Відповідно до ст. 330 ЦК України,
якщо майно відчужене особою, яка не
мала на це право, добросовісний набувач
має право на нього, якщо відповідно до
ст. 338 цього Кодексу майно не може бути
витребуване у нього.

Добросовісне придбання, згідно
ст. 388 ЦК України, можливе тоді, коли
майно придбане не безпосередньо у
власника, а у особи, яка не мала права
відчужувати це майно. Наслідком угоди,
укладеної з таким порушенням, є не
двостороння реституція, а повернення
майна з чужого незаконного володіння
(віндикація).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 338 ЦК
України якщо майно за відплатним
договором придбане у особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише в разі якщо
майно вибуло з володіння власника або
особи, який він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Судом встановлено, що на момент
відчуження спірної квартири позивач
мав права на користування нею та давав
згоду на її відчуження, що й не
оспорювалось сторонами у справі, таким
чином, суд вважає встановленим, що
спірна квартира вибула з володіння
позивача не з його волі.

В зв'язку з тим, що правочини
купівлі-продажу квартири могли бути
укладені тільки власником майна, якими
на час відчуження ОСОБА_4, ОСОБА_9 та
ОСОБА_5, а в наступному ОСОБА_8 фактично
не були, оскільки вони володіли спірною
квартирою без законних підстав, тому
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині витребування квартири АДРЕСА_1
підлягають задоволенню.

Суд вважає, що доводи відповідача
ОСОБА_3 та його представника що позивач
не має права власності на спірну
квартиру, а тому не може витребувати у
добросовісного набувача квартиру є
необґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 395 ЦК України
право користування є речовим правом на
чуже майно.

Статтею 396 ЦК України встановлено,
що особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права
відповідно до положень глави 29 ЦК
України, в тому числі і на витребування
цього майна від добросовісного
набувача.

Оскільки судом встановлено, що
позивач ОСОБА_1 як на момент укладання
спірних правочинів так і на теперішній
час має право користування спірною
квартирою АДРЕСА_1, його позовні вимоги
відповідають встановленому законом
способу захисту його порушеного права
на користування спірним майном.

Разом із тим, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до
співвідповідачів Ленінської районної
у м. Донецьку ради, Комунального
підприємства «Керуючої компанії
Ленінського району м. Донецька»,
оскільки вони не є належними
відповідачами за заявленими позовними
вимогами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
сторона, на користь якої ухвалене
рішення, суд стягує з іншої сторони всі
судові витрати по справі, у зв'язку із
тим, суд вважає за необхідне стягнути з
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4,
ОСОБА_9, ОСОБА_5 на користь позивача,
сплачений судовий збір за звернення до
суду в сумі 8,50 гривен та 37,00 гривен за
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 203,215,216, 330, 338 ,395,396 ЦК
України, п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», ст.ст.
10, 60, 61, 209, 210, 212 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, Ленінської
районної у м. Донецьку ради,
Комунального підприємства «Керуючої
компанії Ленінського району м.
Донецька», треті особи у справі -
Комунальне підприємство "Бюро
технічної інвентаризації м. Донецька",
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_12,
Донецька міська рада про визнання
договору купівлі-продажу квартири
укладеного 17.12.2010р. між ОСОБА_4, ОСОБА_9,
ОСОБА_5 та ОСОБА_8 недійсним, таким, що
укладено з порушенням закону, визнання
договору купівлі - продажу квартири
укладеного 06.09.2011р. ОСОБА_8 та ОСОБА_3
недійсним, витребування квартири із
чужого незаконного володіння ОСОБА_3,
визнавши його недобросовісним
набувачем та особою, що неправомірно
володіє спірною квартирою з моменту її
придбання - задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 17.12.2010 р.
між ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_8, та
посвідчений приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_12 за реєстровим №6427, -
недійсним.

Витребувати квартиру АДРЕСА_1 із чужого
незаконного володіння ОСОБА_3.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5,
треті особи у справі - Комунальне
підприємство "Бюро технічної
інвентаризації м. Донецька", приватний
нотаріус Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_11,
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_12,
Донецька міська рада про визнання
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладеного 06.09.2011 р. між ОСОБА_8
та ОСОБА_3 та посвідченого приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_11 за
реєстровим №1653, недійсним, - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Ленінської районної у м. Донецьку ради,
Комунального підприємства «Керуючої
компанії Ленінського району м.
Донецька» про визнання договору
купівлі-продажу квартири укладеного
17.12.2010р. між ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 недійсним, таким, що укладено з
порушенням закону, визнання договору
купівлі - продажу квартири укладеного
06.09.2011р. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 недійсним,
витребування квартири із чужого
незаконного володіння ОСОБА_3, визнавши
його недобросовісним набувачем та
особою, що неправомірно володіє
спірною квартирою з моменту її
придбання, - відмовити.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 08
(вісім) гривень 50 (п'ятдесят) копійок та
витрати за інформаційно-технічне
забезпечення судового процессу у сумі
37 (тридцять сім)гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10- денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: