Справа № 186/391/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2013 р. Першотравенський
міський суд Дніпропетровської області
в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі: Труняковій А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Першотравенську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом про
стягнення заборгованості з
відповідача ОСОБА_1.

В обґрунтування позову зазначає, що між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № б/н від 31
березня 2006 року, згідно якого
відповідачу були видані кредитні кошти
в розмірі 2500,00 гривень, у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, з відсотковою ставкою
за користування кредитними коштами в
розмірі 36,00% на рік, на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір,
підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
на протязі 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

У порушення умов договору відповідач
ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не
виконала, тому, станом на 31 січня 2013
року за нею існує заборгованість за
кредитним договором у розмірі 37 260,50
гривень. Сума заборгованості
складається з заборгованості за
кредитом в розмірі 6785,10 гривень,
заборгованості по відсотках за
користування кредитом в розмірі 28 224,90
гривень, а також штрафів відповідно до
пункту 8.6 умов та правил надання
банківських послуг, штрафу (фіксована
частина) в розмірі 500,00 гривень, штрафу
(процентна складова) в розмірі 1750,50
гривень.

Просить суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 37 260,50 гривень, та судові
витрати по справі в сумі 372,61 гривень.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву,
в якій просить суд розглядати справу за
його відсутності, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, не
заперечує проти ухвалення заочного
рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилась, надала суду заперечення,
згідно яких позовні вимоги не визнає
посилаючись на те, що у позовній заяві
позивач вказав, що «Відповідно до
укладеного договору № б/н від 31.03.2006
року ОСОБА_1 31.03.2006 року отримала кредит
у розмірі 2500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36,00 % на
рік на суму залишку зі сплатою
відсотків за користування кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.»

При цьому позивач не вказав чим
підтверджується факт отримання нею,
ОСОБА_1, кредиту у розмірі 2500,00 гривень.

Відповідно до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і відео
записів, висновків експертів.

Оскільки позивачем не додано до
позовної заяви видаткових касових чи
будь- яких інших первинних документів,
що підтверджують отримання нею кредиту
у розмірі 2500,00 гривень, тому ця
обставина не є доведеною.

Розрахунок заборгованості за
кредитним договором не є доказом
отримання кредиту.

Крім того, на другій сторінці позовної
заяви Позивач вказує, що «У зв'язку з
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 31.01.2013
року має заборгованість - 37260,50 грн., яка
складається з наступного: 6785,10 грн. -
заборгованість за кредитом; 28 224,90 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом ...»

Отже, позивач сам собі суперечить,
вказуючи спочатку, що кредит видавався
у розмірі 2500,00 гривень, а потім - що
заборгованість за кредитом становить
6785,10 гривень. При цьому не наведено
жодного доказу про надання кредиту ні у
розмірі 2500,00 гривень, ні у розмірі 6785,10
гривень.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення заборгованості є
безпідставними.

Позивачем до позовної заяви додано
фотокопію тексту Умов та правил
надання банківських послуг, які разом
із Заявою складають Договір про
надання банківських послуг.

На доданих позивачем до позовної заяви
Умовах та правилах надання банківських
послуг відсутній мій підпис, що
свідчить про те, що саме ці Умови та
правила надання банківських послуг
мною не підписувалися.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 Цивільного
кодексу України до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави
(Позика).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором.

Отже, порядок одержання процентів
(порядок погашення заборгованості) є
істотною умовою договору надання
кредиту.

Оскільки порядок одержання процентів
банком у Заяві не встановлений,
підписаних мною Умов та правил надання
банківських послуг позивачем не
надано, тому договір про надання
банківських послуг є неукладеним.

Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу
України договір набирає сили та
породжує суб'єктивні права та обов'язки
з моменту його укладання.

До того ж, у п. 3.1 Умов та правил надання
банківських послуг, доданих Позивачем
до позовної заяви, вказано, що «... Датою
укладання Договору є дата відкриття
рахунку, вказана у розділі «Відмітки
Банку» Заяви.

Але, у полі «Дата відкриття рахунку»
розділу «Відмітки Банку» фотокопії
Заяви, доданої до позовної заяви, дані
відсутні.

Отже, позивачем не надано доказів того,
що між нею та позивачем був укладений
Договір про надання банківських
послуг.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини.

Оскільки між нею і позивачем відсутній
договір чи інший правочин, тому позивач
не має права вимагати стягнення з неї
заборгованості за договором.

Далі Позивач у позовній заяві вказує,
що «Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.»

Ще раз наголошує, що вона додані до
позовної заяви Умови та правила
надання банківських послуг договір не
підписувала, тому застосування
положення про пролонгацію договору є
неправомірним.

У Заяві у розділі «Банківські послуги»
вказано, що строк дії кредитної карти
«Універсальна» - три роки. Строк дії
кредитного ліміту (кредиту) співпадає
зі строком дії кредитної карти.

Ніякого положення про подовження дії
карти Заява не містить.

Щодо самих Умов та правил надання
банківських послуг, доданих позивачем
до позовної заяви.

Оскільки вказані Умови не датовані, при
цьому до них, як до стандартної форми в
розумінні ст.364 Цивільного кодексу
України, позивачем регулярно вносяться
зміни, тому неможливо встановити час,
протягом якого були чинні саме Умови,
додані до позовної заяви.

На час подання цього заперечення на
інтернет-сторінці позивача міститься 13
редакцій Умов та правил надання
банківських послуг, перша станом на
01.03.2013 року, остання станом на 01.03.2012
року. З наведеного вбачається, що
вказані Умови щомісячно редагуються,
до них вносяться зміни та доповнення.

Тому, вважає посилання позивача на те,
що станом на 31.03.2006 року діяли саме
додані до позовної заяви Умови не
доведеними.

Крім того прохала суд застосувати
строки позовної давності до позовної
заяви Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до неї про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що у задоволенні позовної заяви слід
відмовити.

Дійсно, відповідач по справі ОСОБА_1
отримала кредит, відповідно до
укладеного кредитного договору № б/н
від 31 березня 2006 року, в розмірі 2500,00
гривень, у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку, з
відсотковою ставкою за користування
кредитними коштами в розмірі 36,00% на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання по
кредитному договору № б/н від 31 березня
2006 року не виконала.

Борг станом на 31 січня 2013 року складає 31
260,50 грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості по
кредитному договору № б/н від 31 березня
2006 року.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно витягу по особистому рахунку до
розрахунку заборгованості по
кредитному договору 01 серпня 2006 року
відповідачем сплачено в погашення
заборгованості по кредиту 500,00 грн.,
після чого більше платежів не було.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання; за зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання; якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

За умовами договору № б/н від 31 березня
2006 року на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжною
карткою відповідач зобов'язаний
щомісячно в строки, визначені
«Правилами здійснення операцій за
картковими рахунками», здійснювати
погашення частини суми заборгованості
за кредитною лінією, як виникла за
попередній звітний місць, та погашення
в повному обсязі заборгованості за
овердрафтом, яка виникла за попередній
звітний місяць, сплачувати всю суму
процентів за користування кредитною
лінією, та всю суму пені, яка нарахована
за попередній звітний місяць.

Таким чином з моменту несплати
відповідачем всіх платежів за
попередній звітний місяць у позивача
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку заборгованості, з
урахуванням останніх платежів
відповідача з погашення
заборгованості з кредиту 01 серпня 2006
року, право пред'явити вимогу про
стягнення заборгованості виникло у
позивача щодо кредиту з 01 серпня 2006
року.

Отже строк позовної давності щодо
вимог про стягнення заборгованості з
кредиту сплив 02 серпня 2009 року, тоді як
позовну заяву про стягнення з
відповідача заборгованості з кредиту
за картковим рахунком подано банком до
суду 22 лютого 2013 року.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 261, 267, 1054 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - в і д м о в и т и.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: С. С. Кривошея