Справа №2/359/3363/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області
у складі:

головуючої судді Саган В.М.

при секретарі Макода Ю.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Борисполя цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я
особа Бориспільська міська державна
нотаріальна контора про визнання
права на земельну частку(пай) та
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
цивільним позовом про визнання права
на земельну частку (пай) та визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом.

Позов обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер його та відповідача батько -
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася
спадщина у вигляді земельної частки
(паю), яка перебуває у колективній
власності КСП «Бориспільське»
розміром 3,56 в умовних кадастрових
гектарах та яка на підставі
сертифікату серії КВ № 0145586 належала
спадкодавцю ОСОБА_3.

4 червня 2013 року позивач з листа
Бориспільської міської державної
нотаріальної контори дізнався про те,
що спадщину після смерті батька у
вигляді даної земельної частки (паю)
прийняв його рідний брат ОСОБА_2, якому
12.05.2000 року державним нотаріусом було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом.

Позивач вважає, що відповідач ввів
нотаріуса в оману щодо відсутності
інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3.
Також позивач стверджує, що дану
спадщину він прийняв в порядку,
передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК
Української РСР, так як безпосередньо
перед смертю батька тривалий час
проживав разом з ним та прийняв від
нього у спадок підсобне господарство у
вигляді свійських тварин. У зв'язку з
цим просив визнати за ним право
власності на 1/2 в праві на спадкову
земельну частку (пай), яка залишилася
після смерті ОСОБА_3 та визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 12.05.2000 року,
виданого на ім'я відповідача, в частині
1/2 у праві на земельну частку (пай).

Представник позивача позов підтримав у
повному обсязі та наполягав на його
задоволенні з підстав, зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечував з підстав неприйняття
позивачем спадщини, що відкрилася
після смерті ОСОБА_3, в обґрунтування
чого посилався на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
від 21.08.2013 року яким позивачеві
відмовлено у задоволенні позову про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини після смерті батька
у вигляді тієї ж земельної частки (паю).

Представник третьої особи,
Бориспільської міської державної
нотаріальної контори, до суду не
з'явився, проте подав заяву про розгляд
справи без участі представника.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що у задоволенні
позову необхідно відмовити.

Як встановлено в судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, який є,
сторонам по справі, батьком. Після його
смерті відкрилася спадщина у вигляді
земельної частки (паю), яка перебуває у
колективній власності КСП
«Бориспільське» розміром 3,56 в умовних
кадастрових гектарах та банківських
вкладів, що належали спадкодавцю
ОСОБА_3. Дані обставини підтверджуються
свідоцтвом про смерть ОСОБА_3,
свідоцтвами про народження сторін,
сертифікатом про право на земельну
частку (пай) серії КВ № 0145586 та ощадними
книжками, виданими на ім'я ОСОБА_3.(а.с.
8,10, 15, 16).

Відповідно до ст.. 548 ЦК
Української РСР для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Відповідно до положень ст.. 549 ЦК
Української РСР спадкоємець
визнається таким, що прийняв спадщину
якщо він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном або ж
якщо він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

Згідно п. 113 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Мінюсту України від 18.06.1994 року
№ 18/5, доказом вступу в управління чи
володіння спадковим майном можуть
бути: довідка житлово-експлуатаційної
організації, правління
житлово-будівельного кооперативу,
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів чи відповідної
місцевої державної адміністрації про
те, що спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним, або про те, що спадкоємцем було
взято майно спадкодавця; довідка
державної податкової служби,
страховика чи іншого органу про те, що
спадкоємцем після відкриття спадщини
сплачувались податки або страхові
платежі по обов'язковому страхуванню,
квитанція про сплату податку,
страхового платежу; копія рішення суду,
що, набрало законної сили, про
встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини; запис у паспорті
спадкоємця або в будинковій книзі, який
свідчить про те, що спадкоємець був
постійно прописаний в спадковому
будинку (квартирі) в період шести
місяців після смерті спадкодавця, та
інші документи, що підтверджують факт
вступу спадкоємця в управління чи
володіння спадковим майном. Також
доказом вступу в управління чи
володіння спадковим майном може бути
наявність у спадкоємців ощадної
книжки, іменних цінних паперів,
квитанцій про здані в ломбард речі,
свідоцтва про реєстрацію (технічного
паспорта, реєстраційного талону) на
автотранспортний засіб чи іншу
самохідну машину або механізм,
державного акта на право приватної
власності на землю та інших документів,
виданих відповідними органами на ім'я
спадкодавця на майно, користування
яким можливе лише після належного
оформлення прав на нього.

Як вбачається із матеріалів спадкової
справи № 133(а.с.13) спадщину після смерті
ОСОБА_3 прийняв лише ОСОБА_2 у зв'язку з
чим 12.05.2000 року йому було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом згідно якого він успадкував
після смерті свого батька земельну
частку (пай).

Із заявою про прийняття спадщини після
смерті батька позивач звернувся до
нотаріальної контори лише у 2013 році,
тобто із пропущенням строку на її
прийняття. Після цього, 13 лютого 2013 року
він звернувся із позовом до суду про
визначення йому додаткового строку для
прийняття даної спадщини. В
обґрунтування даного позову позивач
послався на те, що він не знав про
наявність спадкового майна, яке
залишилося після смерті батька тому
просив суд визначити додатковий строк,
достатній для подання відповідної
заяви нотаріусу.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду від 21.08.2013
року(а.с.37-38), залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 29.10.2013 року(а.с.70-71), позивачеві
ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову
про визначення йому додаткового строку
для прийняття спадщини після смерті
батька. Правовою підставою для відмови
у задоволенні даного позову судом
зазначено те, що ОСОБА_1 без поважних
причин пропустив строк на прийняття
даної спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що пропущення позивачем строку на
прийняття спадщини після смерті батька
свідчить про її неприйняття ним у
порядку, встановленому ст.. 549 ЦК
Української РСР. Дана обставина на
підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України
додатковому доказуванню не підлягає,
так як встановлена рішенням
Бориспільського міськрайонного суду
від 21.08.2013 року, яке набрало законної
сили.

Показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо проживання
позивача разом з батьком безпосередньо
перед його смертю у одному житловому
будинку по АДРЕСА_1 не можуть бути
доказом прийняття ним даної спадщини.

Відповідно до п. 113 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України факт проживання
спадкоємця разом із спадкодавцем у
одному житловому будинку має
підтверджуватися довідкою виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів чи відповідної місцевої
державної адміністрації про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним або запис у паспорті спадкоємця чи
у будинковій книзі, який свідчить про
те, що спадкоємець був постійно
прописаний в спадковому будинку
(квартирі) в період шести місяців після
смерті спадкодавця.

Показання вказаних свідків в цій
частині суд визнає недопустимими в
розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України.

Також суд не приймає доводи
позивача щодо прийняття ним спадщини
після смерті батька шляхом прийняття
підсобного господарства, так як вони
спростовуються показаннями свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.
Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в
цій частині суд оцінює критично, так як
вказані особи є родичами позивача
(дружиною та сином), а їх покази
суперечать матеріалам справи та
показанням свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 і
інших, допитаних судом. У зв'язку з цим
позовну заяву ОСОБА_1 суд вважає
необґрунтованою у задоволенні якої
слід відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 59,60,61 88, 212-215 ЦПК
України, ст. 548,549,552 ЦК УРСР, Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-я особа Бориспільська міська
державна нотаріальна контора про
визнання права на земельну частку(пай)
та визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: