РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2013
року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого судді – Тішко Д.А.,
при секретарі – Тихонюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, -

встановив:

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, який в
подальшому уточнила та просила про
розірвання шлюбу, посилаючись при
цьому, що спільне життя з відповідачем
не склалося, та про стягнення з
відповідача на її користь аліментів на
утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше, ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
пред’явлення цього позову і до
досягнення дітьми повноліття. На
теперішній час шлюб носить формальний
характер, а тому подальше сумісне життя
з відповідачем та збереження сім’ї
неможливі.

Позивач у судове засідання не
з’явилася, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
вимоги позову підтримала.

Відповідач у судове засідання не
з’явився, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, заперечень
проти позову не надав.

Ухвалою суду справа розглянута за
відсутності учасників процесу в
порядку заочного провадження, оскільки
у справі достатньо даних про права та
взаємини сторін.

Дослідивши матеріали справи,
з’ясувавши фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини звернення за
розірванням шлюбу та інші обставини
життя подружжя, суд вважає, що шлюб
підлягає припиненню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 28 вересня 2007 року у
Міському відділі реєстрації актів
цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції, актовий
запис № 1356, свідоцтво про шлюб І-ФП №
032118.

Шлюб у позивача первинний, від шлюбу
сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
на теперішній час проживають разом з
позивачем, знаходяться на її утриманні
та вихованні. Фактичні шлюбні
відносини між сторонами припинені,
спільне домогосподарство не ведеться.

Відповідач є батьком малолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, проте матеріальну
допомогу в достатній і будь-якій
встановленій офіційній формі на
утримання дітей не надає.

Причиною розірвання шлюбу стала
відсутність взаєморозуміння між
сторонами та несхожість характерів. За
таких обставин збереження шлюбу та
подальше спільне життя суперечить
інтересам сім’ї та унеможливлює
примирення сторін.

Оцінюючи зібрані докази у справі, суд
приходить до висновку, що відповідач,
як батько малолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зобов'язаний утримувати дітей, проте
матеріальної допомоги, достатньої для
задоволення їх розумних потреб,
добровільно не надає. Якої-небудь
взаємної угоди про сплату відповідачем
аліментів в добровільному порядку між
позивачем і відповідачем досягнуто не
було.

В силу статті 51 Конституції України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка.

Виниклі між сторонами правовідносини
регулюється статтею 112 Сімейного
Кодексу України, відповідно до якої,
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, що мають
істотне значення.

При таких обставинах, суд вважає, що за
відсутності вільної згоди на шлюб
подружжя, сім’я між сторонами
розпалася остаточно і не може бути
відновлена. Подальше сумісне життя
подружжя і збереження шлюбу неможливі,
тому позов в частині розірвання шлюбу
підлягає задоволенню.

Разом з тим, керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184
СК України, суд приходить до висновку,
що вимоги позову в частині стягнення
аліментів підлягають частковому
задоволенню, у зв’язку з чим з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути аліменти на
утримання малолітніх дітей в розмірі 1/4
частки від заробітку (доходу),
щомісячно, на кожну дитину, починаючи з
часу пред'явлення вимог – 11.10.2013 року,
до повноліття кожної дитини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 214 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 51 Конституції України,
ст.ст. 110-112, 180, 184 СК України, ст.ст. 208-215,
235 ЦПК України, суд, –

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів – задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 28 вересня 2007 року у
Міському відділі реєстрації актів
цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції, актовий
запис № 1356, свідоцтво про шлюб І-ФП №
032118.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце
народження: не відоме, місце роботи:
невідоме, який зареєстрований:
ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки від
заробітку (доходу), на кожну дитину,
щомісячно, починаючи з часу
пред'явлення вимог – 11.10.2013 року, до
повноліття кожної дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Залишити позивачу прізвище
“Васильєва”, відповідачу –
“Іваненко”.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Д.А. Тішко