Справа № 541/1798/13-ц
Номер провадження 2-о/541/50/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 серпня 2013 року
м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області в складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

при секретарі - Ніколаєнко М.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Миргород цивільну справу в порядку
окремого провадження за заявою ОСОБА_1
про встановлення факту, що має юридичне
значення,

В С Т А Н О В И В :

04 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою про
встановлення факту,що має юридичне
значення.

В обґрунтування позовної заяви
позивач, ОСОБА_1, вказує, що після смерті
ОСОБА_2, вона є єдиною спадкоємицею за
заповітом на спадщину яка складається
з ? частки будинку АДРЕСА_1.

Коли позивач у встановлений законом
строк звернувся до нотаріуса з заявою
по прийняття спадщини та про видачу
свідоцтва про право на спадщину, після
смерті ОСОБА_2, державний нотаріус
своєю постановою від 1 травня 2013 року
відмовив їй у видачі свідоцтва про
право на спадщину після померлої
ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що в свідоцтві
про смерть та в правовстановлюючому
документі прізвище зазначено - ОСОБА_2,
а в заповіті - ОСОБА_3, що не дає
можливості ідентифікувати особу.

У зв'язку з вказаними вище обставинами
ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду для
встановлення даного факту, що має
юридичне значення - надає можливість
оформлення на її ім'я спадщини, що
відкрилася після смерті спадкодавці
ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1,
вимоги заяви підтримала повністю.

Заінтересована особа, Друга
Миргородська державна нотаріальна
контора надала суду заяву в якій
просить розгляд заяви провести без
участі свого представника.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
підтвердила факт того, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, яка зазначена в заповіті є
однією особою.

Заслухавши сторони, пояснення свідка
та вивчивши матеріали заяви приходжу
до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до світлокопії свідоцтва
про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року (а.с.6).

Відповідно до дублікату заповіту від 19
липня 1996 року ОСОБА_3 мешканка села
Кибинці Миргородського району
Полтавської області заповіла усе
належне їй майно ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до договору міни від 2 січня
2001 року ОСОБА_2 є власницею ? частки
будинку АДРЕСА_1. (а.с.10).

Вивчивши та проаналізувавши наявні у
справі документи, а також беручи до
уваги показання свідка ОСОБА_5,
приходжу до висновку, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, яка зазначена в заповіті є
однією і тією ж особою, а в заповіті
складеному 19 липня 1996 року прізвище
спадкодавця, ОСОБА_2, записано з
помилкою.

Встановлення даного факту має юридичне
значення для заявниці, так як дозволяє
їй скористатись своїм правом на
прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст.234, 235, 256-259 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та громадянка ОСОБА_3,
яка підписала заповіт, складений 19.07.1996
року секретарем Кибинцівської
сільської ради, зареєстрований в
реєстрі за № 18 є однією і тією ж особою.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення через
Миргородський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Полтавської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: О. А. Городівський