Справа № 653/2551/13-ц
Провадження № 2/653/947/13
РІШЕННЯ

іменем України

"06" листопада 2013 р.
м. Генічеськ

Генічеський районний суд
Херсонської області у складі:

головуючого судді
Крапівіна О.П.

при секретарі
Мустафаєва Ф.А., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4, ,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Генічеську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про
визнання права власності на 12 частку
житлового будинку , земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, мотивуючи його тим, що в період
шлюбу ними було придбано земельну
ділянку та побудовано житловий
будинок. В шлюбі з ОСОБА_6 перебував з
26.02.1999 року до 28.04.2009 року, в період шлюбу
було придбано відповідачем на підставі
договору купівлі-продажу від 31.08.2005
року земельну ділянку площею 0,07 га в
АДРЕСА_1 для будівництва житлового
будинку . Також в період шлюбу ними було
розпочато будівництво житлового
будинку на цій земельній ділянці,
пізніше відповідач такий будинок
переоформила на свого племінника на
підставі рішення суду, яке в подальшому
було скасовано, але реєстрацію такого
нерухомого майна за ОСОБА_3 було
проведено органами Генічеського БТІ та
що існує на цей час . Так як згоди на
відчуження земельної ділянки та
будинку не надавав, просить визнати за
ним право власності на 12 частку такого
майна- земельно ї ділянки та житлового
будинку так як це майно є спільною
сумісною власністю подружжя, стягнути
судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
наполягають на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник за
дорученням ОСОБА_4 позов визнали
частково, пояснили, що ніхто не
заперечує проти того, що таке майно-
земельна ділянка та недобудований
будинок є спільним майном подружжя,
дійсно таке майно за рішенням суду
перейшло до ОСОБА_3 , було зареєстровано
в БТІ, рішення скасовані. Представник
відповідача пояснив, що так як право
позивача на спірне майно вони не
заперечують, але з тих підстав, що
позивачем не ставиться вимога щодо
виділення частки спірного майна в
натурі, або витребування майна з чужого
незаконного володіння , тому в позові
слід відмовити. Також додав, що
спочатку потрібно скасувати державну
реєстрацію прав на нерухоме майно за
ОСОБА_3, а потім визнавати будь-яке
право, тому, що позивач претендує на
майно , яке належить взагалі іншим
особам.

Відповідач ОСОБА_3 в суді позов
заперечив, пояснив, що дійсно за
рішенням суду до нього перейшло право
власності на житловий будинок літ.»А»
площею 84,6 м.кв. та земельну ділянку
площею 0.07 га ,кадастровий №
:21::014:0005 ,реєстраційний № 500 ,
за адресою АДРЕСА_1. Таке рішення суду
було скасовано, але йому було передано
недобудований будинок, який він
закінчив будівництвом , про що свідчить
декларація про готовність об»єкту до
експлуатації від 16.07.2013 року. На цей час
за ним проведено реєстрацію будинку та
земельної ділянки. Проти позову
заперечує.

В суді встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини:

Сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 26.02.1999 року до 12.05.2009 року ,
відповідно до договору купівлі-
продажу земельної ділянки від 31.08.2005
року ОСОБА_6 купила земельну ділянку
площею 0,07 га за адресою АДРЕСА_1

Відповідно до рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
18.11.2008 року визнано за ОСОБА_3 право
власності на житловий будинок літ.»А»
площею 84,6 м.кв. та земельну ділянку
площею 0.07 га ,кадастровий №
:21::014:0005 ,реєстраційний № 500 ,
за адресою АДРЕСА_1. Таке рішення суду
було скасовано рішенням апеляційного
суду Херсонської області від 04.02.2013
року, яким в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено. Але на підставі цього
рішення в реєстр права власності на
нерухоме майно внесено відомості 13.05.2009
року про право власності ОСОБА_3 на
нерухоме майно - будинок за адресою
АДРЕСА_1.

Відомості про реєстрацію в державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
земельної ділянки відповідно до
договору купівлі- продажу земельної
ділянки від 31.08.2005 року площею 0,07 га за
адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 відсутні ,
також відсутні відомості про
реєстрацію такої земельної ділянки за
ОСОБА_3

Відповідно до ст..182 ЦК України право
власності на нерухомі речі, його
виникнення ,перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням виконавчого комітету
Щасливцевської сільської ради №100 від
21.09.2005 року надано дозвіл на
будівництво житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_6

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Момент виникнення права власності на
річ (майно) визначається законом.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна); якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації - з
моменту прийняття його до
експлуатації; коли ж право власності на
нерухоме відповідно до закону підлягає
державній реєстрації з моменту такої
реєстрації.

В даному випадку спірний житловий
будинок за період шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 до експлуатації не приймався.
Крім того в судовому засіданні самим
позивачем ОСОБА_1 зазначено, що на
момент припинення шлюбу, коли вони вже
не проживали з дружиною, в будинку були
побудовані тільки стіни, ніяких
внутрішніх робіт не було проведено.

Таким чином в розумінні нерухомого
майна таке майно (будинок) не може
виступати та не може бути об»єктом
спільної сумісної власності подружжя
як майно (ст..60 СК України) та як річ ст..61
СК України .

Частиною першою статті 182 ЦК
встановлено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом . На час
спірних відносин (шлюбу) діяв закон
України від 01 липня 2004 року № 1952-VI «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з
пунктом 6.1 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від
07 лютого 2002 року № 7/5
(в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин), оформлення
права власності на об'єкти нерухомого
майна проводиться з видачею свідоцтва
про право власності місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування. Таке свідоцтво на
нерухоме майно - житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1 не видавалось в період
зареєстрованого шлюбу жодному з
подружжя ОСОБА_1.

Суду надано відповідачем ОСОБА_3
декларацію про готовність об»єкта до
експлуатації від 16.07.2013 року , який
визначено , що об»єкт будівництва
житловий будинок з навісом в АДРЕСА_1 є
закінчений будівництвом об»єкт та
готовим до експлуатації.

При цьому відповідач не заперечує, що
це той самий будинок, який він отримав
від ОСОБА_6 за рішенням суду, але
будинок був недобудований, він
проводив будівельні роботи та в 2013 році
звернувся до інспекції державного
будівельного контролю з заявою про
прийняття в експлуатацію такого
об»єкту. Також сільською радою було
присвоєно нову адресу - АДРЕСА_1

Враховуючи такі відомості судом не
можуть бути задоволені вимоги позивача
про визнання права власності на 12
частку житлового будинку за адресою за
адресою АДРЕСА_1 не підлягають
задоволенню так як за період шлюбу таке
майно не було набуте відповідно до
закону як нерухоме майно, про що
просить позивач .

Також судом встановлено, що відповідно
до договору купівлі- продажу земельної
ділянки від 31.08.2005 року площею 0,07 га за
адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 купила таку
земельну ділянку. Відповідно до п. 5.3
такого договору такий договір є
підставою для видачі новому власнику
Державного акта на право приватної
власності на землю та її державної
реєстрації.

Відповідно до ст.. 125 ЗК України
(редакція 2005 року на момент виникнення
правовідносин) - право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчую
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою , та
його державної реєстрації.

Відповідно до ст..126 ЗК України
(редакція 2005 року на момент виникнення
правовідносин) право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом.

Відповідно до ч.1 п.а ст.. 81 ЗК України
-(редакція 2005 року на момент виникнення
правовідносин) - Громадяни України
набувають права власності на
земельні ділянки на підставі: а)
придбання за договором
купівлі-продажу, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами;

В даному випадку ОСОБА_6 за
договором купівлі-продажу набула право
на земельну ділянку, але до кінця таке
право власності на земельну ділянку не
реалізовано відповідно до ст..125,126 ЗК ,182
ЦК України, тобто нею не отримано
державний акт на право приватної
власності, не зареєстровано таке право
відповідно до ст..182 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи
державний акт на право власності на
земельну ділянку , набуту за договором
купівлі- продажу від 31.08.2005 року площею
0,07 га за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_6 не
отримувала, реєстрація такого права не
відбулась за нею, тому таке майно не
може виступати як майно (ст..60 СК
України) та річ ст..61 СК України
об»єктом права спільної власності
подружжя, так як до кінця таке право не
оформлено.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 213, 218,
223, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3
про визнання права власності на 12
частку житлового будинку , земельної
ділянки,

Залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Херсонської області
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду до Генічеського районного
суду протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Генічеського

районного суду
О.П.
Крапівіна