Справа № 204/7434/13-ц
Провадження № 2-о/204/112/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю: заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Красногвардійська районна
рада м. Дніпропетровська про
встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в:

10 жовтня 2013 року заявник звернувся до
суду з вищевказаною заявою. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла його мати ОСОБА_3 Факт родинних
відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_3
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2. Після смерті
його матері відкрилась спадщина -
земельна ділянка, що розташована за
адресою: АДРЕСА_2, та житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_2. Станом на сьогодні
він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.
Означений будинок розташований в
одному подвір'ї із будинком НОМЕР_3, де
проживала та була зареєстрована його
матір - ОСОБА_3, і не відгороджений від
нього жодним парканом, тобто по суті це
є одне домоволодіння за його
розумінням. Разом з тим з 01.12.2011 року і
до часу відкриття спадщини він
постійно проживав разом із матір'ю за
адресою АДРЕСА_2 без реєстрації. За
місцем своєї реєстрації (АДРЕСА_1) він
фактично не проживав у зв'язку із
необхідністю постійного догляду за
матір'ю через її похилий вік. З матір'ю
до моменту смерті він вів спільне
господарство. На даний час ним і надалі
сплачуються всі комунальні платежі за
адресою АДРЕСА_2. При цьому означена
оплата і досі здійснюється від імені
матері через те, що вона значиться як
власник будинку. Факт спільного
проживання із матір'ю на час відкриття
спадщини та здійснення оплати
комунальних платежів підтверджується
довідкою від 18.09.2013 року, виданою
головою квартального комітету № 12.
Також на підтвердження факту його
постійного проживання разом із ОСОБА_3
у період з 01.12.2011 року і до часу
відкриття спадщини, а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, надає до суду
письмові пояснення свідків: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 Дані свідки можуть підтвердити
написане ними у протоколах опитування
у судовому засіданні. Враховуючи
вищезазначене та відсутність інших
спадкоємців, він не звертався до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини та не заявляв про
відмову від спадщини. Однак при
зверненні 21.08.2013 року до Третьої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори для оформлення
свідоцтва про право на спадщину йому
було відмовлено у його видачі на
підставі неможливості встановити факт
спільного проживання зі спадкодавцем
та пропуском строку для прийняття
спадщини у зв'язку з чим було винесено
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії. При цьому
неможливість встановлення факту
спільного проживання зі спадкодавцем
нотаріусом обґрунтована тим, що він не
зареєстрований за місцем поживання
матері. Разом з тим те, що він не
зареєстрований за місцем поживання
матері не може бути підтвердженням
того, що він не проживав разом із
матір'ю до дня її смерті. У зв'язку із
вищевикладеним, а також враховуючи
відсутність будь-яких інших
спадкоємців та відсутність спору про
право, він вимушений звернутися до суду
в порядку окремого провадження із
заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
- ОСОБА_3 на час відкриття спадщини з
метою оформлення права на нерухоме
спадкове майно. Просив встановити факт
його постійного проживання разом зі
спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2
з 01.12.2011 року і до часу відкриття
спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У судовому засіданні заявник та його
представник заявлені вимоги
підтримали та просили заяву
задовольнити.

Представник зацікавленої особи у
судове засідання не з'явився про дату
та час слухання справи повідомлений
належним чином, надіслав до суду лист в
якому просить провести розгляд справи
за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5 суд вважає, що заявлені вимоги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають
у державі.

Як встановлено у судовому засіданні,
ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про
що свідчить свідоцтво про смерть Серії
НОМЕР_1, видане 09.01.2013 р. Відділом
державної реєстрації смерті
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис № 242 (а. с. 5).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
час смерті особи.

Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо він в установлений строк
не відмовився від спадщини.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р.
«Про судову практику у справах про
спадкування», якщо постійне проживання
особи зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку з чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутись до
суду з заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 "Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення" в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

Частиною 2 ст.3 СК України передбачено,
що сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 21 Постанови пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» передбачено, що при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини, судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК України про те, що
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 пояснили, що на час смерті
матері заявника, останній дійсно
проживав з матір'ю, однак не
підтвердили період, тривалість
проживання заявника до смерті матері
(як зазначає заявник з 01 грудня 2011 року).

Згідно ст. ст. 1269, 1270 Цивільного кодексу
України, спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що
заява про прийняття спадщини у
встановлений законодавством
шестимісячний строк - з ІНФОРМАЦІЯ_1 по
08 липня 2013 спадкоємцем до нотаріальної
контори не подавалася (а. с. 62). Згідно
наданої будинкової книги (а. с. 52-58),
ОСОБА_1 був знятий з реєстрації 14.02.2003
року, та на момент смерті ОСОБА_3 був
зареєстрований за іншою адресою, тобто
факт прийняття спадщини ОСОБА_1
спільним проживанням та реєстрацією не
підтверджується.

Довідка квартального комітету (а. с. 12)
щодо проживання заявника без
реєстрації також не визначає періоду
проживання заявника з померлою матір'ю
та не є належним доказом у справі.

Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу
України, якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого для подання
заяви про прийняття спадщини, не подав
заяву, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Слід звернути увагу й на те, що у
прізвищі померлої ОСОБА_3 та заявника
наявні розбіжності, відсутня довідка
щодо останнього місця
проживання/реєстрації померлої,
відсутні частково правовстановлюючі
документи на спадщину.

Так, Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Суд вважає, що заявник не довів та не
підтвердив належними доказами
обставини викладені у заяві, окрім того
слід зазначити, за таких обставин слід
відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Красногвардійська районна
рада м. Дніпропетровська про
встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем на час
відкриття спадщини.

Відповідно судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 114 грн. 00 коп.
понесені ОСОБА_1 суд вважає за
необхідне віднести за його рахунок.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 10, 11, 14, 15, 57, 58, 60, 131, 179, ч.2 ст.197,
203, 209, 213, 215, 256, 275 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Красногвардійська районна
рада м. Дніпропетровська про
встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем на час
відкриття спадщини - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового
збору у сумі 114 грн. 00 коп. понесені
ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік