Провадження № 2/641/4445/2013
25 грудня 2013 року Комінтернівський
районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Богдан М.В.,
за участю секретаря - Коваленко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_2,
Головне управління ДМС України в
Харківській області про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та позов ОСОБА_2
до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_1, Головне
управління ДМС України в Харківській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_2,
Головне управління ДМС України в
Харківській області про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, в якому просить
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1,
а також стягнути судові витрати.
В обґрунтування позову посилається на
те, що позивач по справі є власницею 2/3
частин квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Ця частка належить їй
на підставі: 1/3 частина - Свідоцтва про
право власності на житло від 03.09.1998 року
та 1/3 частина - Договору дарування від
11.06.2007 року. 1/3 частина квартири
належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 03.09.1998
року. Відповідач є зятем позивача та
чоловіком третьої особи. У 2009 році
відповідач виїхав із України.
Відповідач відсутній в квартирі та не
користується нею приблизно 5 років.
Тому вимушена звернутись до суду з
20.12.2013 року третя особа ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5,
треті особи: ОСОБА_1, Головне
управління ДМС України в Харківській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
В обґрунтування позову посилається на
те, що вона є власницею 1/3 частини
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 03.09.1998 року. Відповідач по справ є її
чоловіком. У 2009 році він виїхав з
України та більше не повертався.
Ухвалою Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 20.12.2013 року
вищевказані позови об»єдано в одне
В судовому засіданні позивач позовні
вимоги свої та третьої особи ОСОБА_2
підтримала, пояснила, що відповідач з
2009 року в квартирі не з'являється,
квартирою не цікавиться, комунальні
послуги не сплачує. Таким чином
відповідач не проживає у вказаній
квартирі тривалий час, тобто понад 1
рік, перешкод у його проживанні за
місцем реєстрації, а також поважність
причин невикористання відповідачем
права на користування спірним житловим
приміщенням не існує. Не заперечувала
проти винесення по справі заочного
рішення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з*явився, про день та час розгляду
справи повідомлений судом належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Третя особа ОСОБА_2 подала до суду заяву
про розгляд справи за її відсутності, в
якій свої позовні вимоги та позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримала, просила
позови задовольнити. Не заперечувала
проти винесення по справі заочного
рішення.

Представник третьої особи Головного
управління ДМС України в Харківській
області в судове засідання не з'явився,
повідомлявся належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Зі згоди позивача та третьої особи, яка
заявила самостійні вимоги щодо
предмету спору, суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, відповідно
до положень ст.ст.224-226 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
третьої особи, свідків, дослідивши
матеріали справи, докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Спірним житловим приміщенням є
квартира АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_1 є
власницею 1/3 частин цієї квартири. Ця
частка належить їй на підставі: 1/3
частина - Свідоцтва про право власності
на житло від 03.09.1998 року (а.с.4) та 1/3
частина - Договору дарування від 11.06.2007
року (а.с.19-20), а 1/3 частина квартири
належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
про право власності на житло від 03.09.1998
року (а.с.4).

Згідно довідки дільниці № 24
Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» від 06.12.2013 року, у
спірній квартирі зареєстровані
позивач по справі, третя особа ОСОБА_2
та відповідач ОСОБА_5 (а.с.15).

В 2009 році відповідач по справі ОСОБА_5
добровільно залишив спірне житлове
приміщення, поїхав за межі України та з
цього часу місцезнаходження
відповідача позивачу не відоме.

Ці обставини в судовому засіданні
підтвердили свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
які пояснили суду, що відповідач не
проживає в спірному житловому
приміщенні більше одного року, його
майна в спірній квартирі не має,
комунальні послуги не сплачує.

Суд не має підстав для сумніву стосовно
об'єктивності пояснень цих свідків, у
зв'язку з тим, вказані особи ніяким
чином не зацікавлені в наслідках
розгляду цієї справи і їх пояснення
об'єктивно співвідносяться з іншими
доказами по справі.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Законом України «Про свободу
пересування і вільне обрання місця
проживання в Україні» встановлено, що
реєстрація провадиться за місцем
постійного чи тимчасового перебування
громадян. У разі зміни місця
перебування Законом передбачено
зняття з реєстрації за місцем
проживання.

Згідно ст.16 ЦК України - кожна особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права.

Згідно ст.321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст.391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

На підставі наданих позивачем доказів,
суд вважає, що відповідач відсутній в
спірному житловому приміщенні більше
одного року без поважних причин, і
визнає його таким, що втратив право
користування спірним житловим
приміщенням.

Судом не встановлено обставин, які б
свідчили про поважність причин
відсутності відповідача в спірному
житловому приміщенні, і не вбачається
підстав для продовження цього строку,
бо з заявою про поновлення цього
строку, або з зустрічним позовом про
поновлення його права користування
спірним житловим приміщенням,
відповідач до суду не звернувся.

Реєстрація місця проживання
відповідача у квартирі, яка належить на
праві приватної власності позивачці та
третій особі, безперечно, обмежує їх
права власника по користуванню
нерухомим майном, оскільки позивачка
та третя особа вимушені самостійно
нести витрати по утриманню житла і
сплаті комунальних послуг.

У зв'язку з тим, що відповідач не
користується без поважних причин
квартирою АДРЕСА_1 більш як один рік,
він є таким, що втратив право
користування цим житлом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
справи в межах заявлених вимог і на
підставі наданих доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Вимога третьої особи ОСОБА_2 про зняття
з реєстрації місця проживання
відповідача не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Порядок реєстрації місця проживання,
зняття з реєстрації громадян, які на
законних підставах, перебувають в
України визначено Законом України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 р.

Відповідно до ст. 7 цього Закону
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином, рішення суду про
позбавлення особи права користування
житловим приміщенням є самостійною
підставою для зняття такої особи з
реєстрації місця проживання
відповідним органом виконавчої влади з
питань реєстрації, а тому в даному
випадку вирішення цього питання
взагалі не потребує судового
втручання.

З огляду на вищезазначене, позовні
вимоги в частині зобов'язання зняти
відповідача з реєстраційного обліку за
вказаною адресою не обґрунтовані та
задоволенню не підлягають.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2,
а також позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України,
ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подання апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: М. В. Богдан