Справа № 279/3562/13-ц
Провадження № 2/279/1210/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2013 року Коростенський
міськрайонний суд Житомирської
області

у складі: головуючого судді
Снігір В. М.

при секретарі
Каленської І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в мiстi Коростені
Житомирської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третіх осіб:
служби у справах дітей виконкому
Коростенської міської ради,
Коростенського районного сектору
управління Державної міграційної
служби України в Житомирській області
про надання дозволу на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2
про надання дозволу на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька. В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого вони мають доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб з відповідачем був
розірваний за рішенням Коростенського
міськрайонного суду № 2-3019/11 від 23.02.2012
року. Після розірвання шлюбу
неповнолітня донька ОСОБА_3 перебуває
на утриманні та вихованні позивача.
Зазначає, що з метою оздоровлення
дитини вона має намір виїхати в
Сполучені Штати Америки. Проте
відповідач, в порушення прав дитини на
оздоровлення і діючи всупереч її
інтересам, не надає дозвіл на виїзд
дитини за кордон. Також, просила
рішення суду в частині оформлення
документів та виїзд за межі України
допустити до негайного виконання.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримала позов та просила задоволити
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та просив відмовити в
задоволенні позову, зазначивши, що
виїзд його неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 суперечить її інтересам.

Представники Коростенського
районного сектору управління ДМС
України в Житомирській області та
служби у справах дітей виконавчого
комітету Коростенської районної
державної адміністрації в судовому
засіданні просили прийняти рішення в
інтересах дитини.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, які знаходяться в матеріалах
справи, суд прийшов до висновку, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 слід
відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61
цього Кодексу .

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають малолітню дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 23 лютого 2012 року у справі №
2-3019/11 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, шлюб між сторонами
був розірваний, а неповнолітню дитину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на
вихованні матері ОСОБА_1 (а.с.3). Згідно
довідки, виданої Грозинським ДКП № 123
від 20.05.2013 року дитина зареєстрована та
проживає разом з позивачем (а.с.11).

Позивач має намір виїхати разом з
донькою в Сполучені Штати Америки.
Позивач наполягала на тому, що метою
поїздки є оздоровлення дитини, але ця
обставина не знаходить свого
підтвердження. Як вбачається зі змісту
довідки, наданої позивачем, дитині
рекомендовано санаторій
кардіологічного профілю, а
рекомендованим місцем лікування
зазначено південний берег Криму (а.с.10).
Суду не надано жодних інших доказів
доцільності та необхідності перельоту
та перебування ОСОБА_3 в Сполучених
Штатах Америки з лікувальною метою.

Як з"ясувалось в ході розгляду справи, в
США мешкає чоловік - громадянин
Мексики, з яким позивач нещодавно
одружилась. Саме на цю особу, за
словами, позивача і будуть покладені
всі витрати на дорогу, проживання,
харчування, обстеження, лікування
дитини. Разом з тим, позивачем не надано
доказів, які б ці обставини
підтверджували. Позивач пояснила, що
перебувати в США з дитиною вона планує
три місяці. З пояснень позивача
вбачається, що в США позивач не має
власного житла, стабільної роботи
(доходу), а розраховує лише на підтримку
її чоловіка. Суду не надано данних про
цю особу, місце його проживання,
джерела його доходів та не повідомлено
про інші обставини, що мають значення
для прийняття рішення про надання
дозволу на виїзд дитини до цієї особи.

Відповідач - батько дитини,
заперечує необхідність оздоровлення
ОСОБА_3 в США, враховуючи її стан
здоров"я, тривалий перельот, кліматичні
умови місця поїздки тощо. Крім того,
відмова відповідача пов"язана з
необізнаністю останнього про те - де
буде жити дитина, чи буде в іноземній
державі позивач працевлаштована, та чи
буде вона забезпечувати всіма засобами
для належного забезпечення умов
розвитку та виховання неповнолітньої
дитини. Зазначив, що у випадку надання
судом дозволу виїзду за кордон його
доньці ОСОБА_3, він буде позбавлений
можливості приймати участь у вихованні
дитини. Пояснив також, що він на три дні
в тиждень забирає доньку до себе, купує
їй всі необхідні речі. Враховуючи
відстань між країнами, процедурами
оформлення візи - буде позбавлений
можливості бути поряд з дитиною, надати
їй допомогу, якщо виникне така
необхідність. Відповідач зазначив, що
має можливість оздоровити доньку в
Криму, як рекомендує лікар.

Статтею 141 СК України визначена
рівність прав і обов'язків батьків
відносно дитини.

Згідно вимог ч.3 ст.150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.3 Конвенції
про права дитини від 20 листопада 1989
року, ратифікованої постановою
Верховної Ради України №789-ХІІ від 27
лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Згідно принципів 4 та 7 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року
(Резолюция 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї
ООН від 20 листопада 1959 року) дитині
мають належати права на здоровий ріст
та розвиток, належне харчування, житло,
розваги, медичне обслуговування,
отримання освіти.

Як встановлено ч.3 ст.313 ЦК
України фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в»їзду в Україну громадян
України» оформлення проїзного
документа дитини провадиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків чи дітей у разі
потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно п.4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57 (у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 2010 року № 724) виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
або без нотаріально посвідченої згоди
другого з батьків, у разі пред'явлення
рішення суду про надання дозволу на
виїзд з України громадянину, який не
досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків.

Надання за рішенням суду дозволу на
виїзд дитини за кордон до досягнення
нею шістнадцятирічного віку та без
згоди одного із батьків, суперечить
вищевказаним нормам матеріального
права, змісту положень ст.ст.141, 157 СК
України, які визначають рівність прав і
обов'язків батьків відносно виховання
дитини.

Сімейне законодавство виходить із
принципу повної рівноправності обох
батьків батька і матері у всіх правах і
обов'язках відносно своїх дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Наявна в справі копія довідки № 71 від
01.05.2013 року, яка видана Коростенською
ЦРП для одержання путівки на
санаторно-курортне лікування (а.с.10) не
може судом взято до уваги як належний
доказ необхідності виїзду
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
США.

Здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.

Відповідно до ч. 1 ст.157 СК України
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно.

Судом встановлено про відсутність
будь-яких об'єктивних причин для
надання дозволу на виїзд
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
кордон, з мотивів відповідності такого
виїзду інтересам дитини.

З огляду на викладене та керуючись
ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 223, 292, 294
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з
участю третіх осіб: служби у справах
дітей виконкому Коростенської міської
ради, Коростенського районного сектору
управління Державної міграційної
служби України в Житомирській області
про надання дозволу на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Коростенський
міськрайонний суд Житомирської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Віта
Михайлівна Снігір