Справа № 559/3442/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року Дубенський
міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Юзьвяк
Б.Г.

при секретарі Свирида М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
дочірнього підприємства
"Мирогощанський державний іподром" та
Міністерства аграрної політики та
продовольства України, третя особа на
стороні відповідача заступник
директора ДП "Мирогощанський
державний іподром" Тищук Олександр
Дмитрович

про зобов'язання вчинення дій,
стягнення оплати

ВСТАНОВИВ:

Позивач обгрунтовує свої вимоги
наступним. 23 березня 2012 року
Міністерством аграрної політики та
продовольства України було видано
Наказ №62-п "Про звільнення ОСОБА_1."
Проте трудову книжку позивачу не
видали, та повного розрахунку не
провели.

24 вересня 2013 року позивач направив
звернення до Міністерства аграрної
політики та продовольства України щодо
видачі йому трудової книжки.

03 жовтня 2013 року позивачу прийшов
лист-відповідь за №37-25-4-16/19949 від
Міністерства аграрної політики та
продовольства України в якому йому
була вислана трудова книжка.

Ознайомившись зі своєю трудовою
книжкою, позивач побачив, що запису про
звільнення в ній немає, а запис щодо
призначення його директором ДП
"Мирогощанський державний іподром" від
02.02.2008 року був виконаний посадовими
особами ДП "Мирогощанський державний
іподром" згідно Наказу Мінагрополітики
України №28-п від 11 лютого 2008 року.

Зважаючи на ці обставини, 16 жовтня 2013
року позивач звернувся з листом до
керівника ДП "Мирогощанський державний
іподром" з проханням внести запис у
його трудову книжку про звільнення та
провести з ним розрахунок за час
вимушеного прогулу з 24 березня 2012 року
по 03 жовтня 2013 року.

18 жовтня 2013 року позивач отримав
відповідь від ДП "Мирогощанський
державний іподром" про те, що запис до
трудової книжки внести не можуть, так
як в Наказі №62-п "Про звільнення ОСОБА_1"
від 23 березня 2012 року не вказано хто
саме повинен внести запис про
звільнення позивача та провести з ним
розрахунок.

З наведених підстав позивач зазначає,
що змушений звернутись до суду за
захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст.47 КЗпП України
передбачений обов'язок власника або
уповноваженого ним органу провести
розрахунок з працівником і видати йому
трудову книжку.

Власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів
України "Про трудові книжки" від 27
квітня 1993 року №301 визначено, що
відповідальність за організацію
ведення обліку, зберігання і видачу
трудових книжок покладається на
керівника підприємства, установи,
організації. За порушення
встановленого порядку ведення, обліку,
зберігання і видачі трудових книжок
посадові особи несуть дисциплінарну, а
в передбачених випадках іншу
відповідальність.

Абзацами 5-7 п.4.1 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
затвердженої Наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 №58
передбачено, що власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівникові його трудову
книжку в день звільнення з внесеним до
неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу праціникові сплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому випадку
вважається день видачі трудової
книжки. Про новий день звільнення
видається наказ і вноситься запис до
трудової книжки працівника.

Частиною 4 ст.235 КЗпП України також
передбачено, що у разі затримки видачі
трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

В постанові Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06 листопада 1992 року "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" в п.32 зазначається: оскільки
згідно ст.235 КЗпП України оплаті
підлягає вимушений прогул, вимоги
праціника про середнього заробітку за
час затримки розрахунку підлягають
задоволенню в тому разі і за той період,
коли з вини власника або
уповноваженого ним органу була
затримана видача трудової книжки або
неправильне формулювання звільнення в
трудовій книжці перешкоджало
працевлаштуваню працівника.

Зважаючи на викладене, позивач просить
зобов'язати Міністерство аграрної
політики та продовольства України
скасувати Наказ №62-п від 23 березня 2012
року та видати новий наказ "Про
звільнення ОСОБА_1." від 03 жовтня 2013
року.

Зобов'язати ДП "Мирогощанський
державний іподром" внести запис про
звільнення ОСОБА_1 від 03 жовтня 2013 року.

Зобов'язати Міністерство аграрної
політики та продовольства України та
ДП "Мирогощанський державний іподром"
провести оплату за час вимушеного
прогулу ОСОБА_1 за період з 24 березня 2012
року по 03 жовтня 2013 року у розмірі
середнього заробітку.

Зобов'язати Міністерство аграрної
політики та продовольства України та
ДП "Мирогощанський державний іподром"
провести повний розрахунок зі ОСОБА_1
відповідно до ст.47 КЗпП України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позов з підстав, викладених у
позовній заяві та доповнив наступне. 23
березня 2012 року за викликом він прибув
до м.Києва у Міністерство аграрної
політики та продовольства України в
департамент кадрової роботи, а потім до
заступника міністра. Там йому
погрожували переслідуваннями та
заставляли підписати наказ про
звільнення з роботи, але позивач
відмовився від підпису, оскільки
підстави звільнення на погляд позивача
були явно надуманими. Також і викликали
його до міністерства ніби то з приводу
злочинної втрати печатки підприємства
і не з приводу звільнення. Акт про те,
що йому пропонували видати трудову в
цій частині сфальшовано, бо трудову
книжку йому отримати не пропонували.
Від заступника міністра він вийшов
біля 19 години, на той час вже й не було
праціників департаментів. Щодо того,
щоб трудова книжка була надіслана йому
поштою, то таких пропозицій від
Міністерства не поступало. Позивач
чотири рази звертався до Міністерства
з приводу видачі йому трудової книжки і
лише після четвертого звернення йому
було запропоновано подати нотаріально
завірену заяву про висилання трудової
книжки поштою. Після направлення такої
заяви позивач нарешті отримав трудову
книжку. Але отримав її без будь-яких
записів про своє звільнення і таких
записів не проведено до цього часу,
через що був змушений звернутись до
суду.

Представник Міністерства аграрної
політики та продовольства України в
судовому засіданні позову не визнав, та
пояснив наступне. ОСОБА_1 звільнено з
посади директора державного
підприємства «Мирогощанський
державний іподром» Рівненської
області наказом Мінагрополітики
України від 23.03.2012 року № 62-п за
невиконання умов контракту.

23.03.2012 року Мінагрополітики України
складено Акт в якому зазначено, що
ОСОБА_1 ознайомлений з наказом від
23.03.2012 року № 62-п «Про звільнення» в
якому він особисто зробив підпис про
ознайомлення. ОСОБА_1 була надана копія
наказу про звільнення. Трудову книжку в
день ознайомлення з наказом ОСОБА_1
отримати відмовився, про що зазначено в
Акті.

06.06.2012 року Міністерство направило
лист № 37-25-4-16/9768 ОСОБА_1 з проханням
терміново отримати трудову книжку у
відділі обліку кадрів державних
підприємств і установ та оформлення
нагород Департаменту роботи з
персоналом Мінагрополітики України
відповідно до статті 47 КЗпП України.

14.06.2012 року ОСОБА_1 отримав вказаний
лист міністерства про, що особисто
розписався.

18.07 2012 року та 13.08.2013 року
Міністерство знову направляло листи
ОСОБА_1 з проханням отримати трудову
книжку.

13.09.2013 року Міністерство повідомидо
ОСОБА_1 що для того щоб переслати йому
трудову книжку поштою потрібно
надіслати на адресу Мінагрополітики
України письмову згоду написано
власноручно та завірену нотаріально.

23.09.2013 ОСОБА_1 надіслав на адресу
Мінагрополітики України нотаріально
завірену заяву в якій він дає згоду на
пересилання трудової книжки засобами
поштового зв'язку.

На його звернення Мінагрополітики
України направило ОСОБА_1 супровідним
листом від 13.10.2013 № 37-25-4-16/19949 трудову
книжку рекомендованим повідомленням
оголошеною цінністю з описом, яку він
отримав та розписався.

Мінагрополітики України заперечує
вказані позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовуючи наступним.

Відповідно до частини першої статті 74
ГК України «Державне комерційне
підприємство є суб'єктом
підприємницької діяльності, діє на
основі статуту і несе відповідальність
за наслідки своєї діяльності усім
належним йому на праві господарського
відання майном згідно з цим Кодексом та
іншими законами, прийнятими відповідно
до цього Кодексу». Також, частиною
п'ятою статті 74 цього ж кодексу
встановлено, що «Держава та орган, до
сфери управління якого входить
державне комерційне підприємство, не
несуть відповідальності за його
зобов'язаннями, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами».

Частиною першою статті 4 Закону України
«Про оплату праці» передбачено, що
джерелом коштів на оплату праці
працівників госпрозрахункових
підприємств є частина доходу та інші
кошти, одержані внаслідок їх
господарської діяльності.

В силу пункту 17 Типової форми контракту
з керівником підприємства, що є у
державній власності, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 2 серпня 1995 року № 597, за виконання
обов'язків, передбачених контрактом,
керівникові нараховується заробітна
плата за рахунок частки доходу,
одержаного підприємством в результаті
його господарської діяльності.

Міністерство аграрної політики та
продовольства України відповідно до
Положення, затвердженого Указом
Президента України від 23 квітня 2011 року
№ 500, є центральним органом виконавчої
влади, який фінансується виключно з
Державного бюджету України.

Законом України „Про Державний бюджет
України» за 2012-2013 роки в бюджетних
призначеннях та асигнуваннях для
Мінагрополітики України не
передбачено фінансування видатків по
виплаті середньомісячного заробітку
ОСОБА_1

Відповідно до ст. 7 Бюджетного кодексу
України одним з головних принципів
бюджетної системи України є принцип
цільового використання бюджетних
коштів. Пунктом 8 статті 7 Бюджетного
кодексу України передбачено, що
бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, визначені бюджетними
призначеннями та бюджетними
асигнуваннями.

Пунктом 1 статті 23 Бюджетного кодексу
України встановлено, що будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.

Згідно пункту 11 статті 23 Бюджетного
кодексу України забороняється без
внесення змін до закону України про
Державний бюджет України (рішення про
місцевий бюджет) збільшення бюджетних
призначень за загальним та спеціальним
фондами державного бюджету (місцевого
бюджету) на оплату праці працівників
бюджетних установ за рахунок зменшення
інших видатків.

Таким чином, проведення розрахунку з
позивачем міністерством не може бути
виконано, оскільки посада директора
державного підприємства
«Мирогощанський державний іподром» не
рахується в штатному розписі
Мінагрополітики України, а є в штатному
розписі вказаного підприємства і
директор отримує заробітну плату
безпосередньо за рахунок коштів
підприємства.

Представник ДП "Мирогощанський
державний іподром" - його директор
Свинар В.І. в судовому засіданні позову
не визнав, та пояснив наступне. З 23
березня 2012 року його призначено
затупником директора вказаного
підприємства, а з 10 травня 2012 року з ним
укладено контракт та призначено
директором підприємства. Голова
ліквідаційної комісії дав йому нову
печатку, бо стара десь поділась. До
нього ОСОБА_1 з приводу отримання
трудової книжки, чи внесення записів у
неї не звертався, представник вважав,
що всі необхідні документи йому видали
у Міністерстві. Трудова книжка
представника відповідача, як директора
ДП "Мирогощанський державний іподром"
зберігається в Міністерстві аграрної
політики та продовольства України, де з
ним укладали контракт про прийом на
роботу, там же робили записи щодо його
прийому на роботу. Представник вважає,
що якщо у Міністерстві приймали
рішення про звільнення позивача, отже
там мали і провести записи у трудовій
книжці та розрахунок з позивачем.
Підприємству таких повноважень чи
доручень Міністрерство не надавало.

Представник третьої соби на стороні
відповідача, Тищука О.Д., Мартинов О.Ю. в
судовому засіданні пояснив, що трудова
книжка позивача зберігалась у
Міністерстві а не і підприємстві,
рішення про звільнення позивача
приймало Міністерство. У наказі про
звільнення відсутні будь які посилання
чи вказівки підприємству щодо
проведення записів чи розрахунку з
позивачем, а отже підприємство не могло
вчиняти таких дій. Відповідно до
статуту підприємства кадрову політику
визначає Міністерство і в його
компетенції було прийняття рішення щдо
звільнення, проведення записів про
звільнення та розрахунку з позивачем
як директром підприємства ДП
"Мирогощанський державний іподром"

Вислухавши пояснення сторін, третьої
особи, ознайомившись з документами по
справі, суд приходить до висновку, що
доводи позивача є обгрунтованими, а
позов підлягає до задоволення.

При цьому суд виходить з наступних
міркувань.

Позивача було звільнено з посади
директора ДП "Мирогощанський державний
іподром" за наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України №62-п від 23 березня 2012 року.

Відповідно до змісту ч.1ст.47 КЗпП
України, власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки зазначені в статті
116 цього Кодексу.

В даному випадку саме Міністерство
аграрної політики та продовольства
України як орган що уповноважений
здійснювати керування цим державним
підприємством зобов'язаний був видати
ОСОБА_1 належно оформлену трудову
книжку, або уповноважити інший орган це
зробити, як прямо зазначено у статті 47
КЗпП України.

На це вказує той факт, що трудова саме
Міністерство приймало рішення щодо
звільнення ОСОБА_1 з посади, саме у
Міністерстві зберігалась його трудова
книжка і в подальшому звідти йому
наліслана, правда без належного
оформлення, саме Міністерство
аграрної політики та продовольства
України зазначене як засновник такої
юридичної особи як ДП "Мирогощанський
державний іподром" у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. (а.с.52,53.) Суд
також звертає увагу на те, що видаючи
наказ про звільнення ОСОБА_1 та маючи
на зберіганні його трудову книжку,
Міністрество не уповноважувало
адміністрацію чи посадових осіб ДП
"Мирогощанський державний іподром"
видати ОСОБА_1 трудову книжку чи внести
туди відповідні записи.

Можна погодитись з запереченнями
Міністерства в тій частині, що
Міністерство не чинило перешкод в
отриманні трудової книжки позивачем і
ще 06.06.2012 року направило для нього
рекомендований лист, де міститься
прохання отримати трудову книжку в
Департаменті роботи з персоналом
підприємства та водночас ОСОБА_1
повідомляється про те, що пересилання
трудових книжок поштою допускається
лише за письмовою згодою працівника.

Але потрібно зазначити, що абзацами 5-7
п.4.1 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої Наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 №58
передбачено, що власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівникові його трудову
книжку в день звільнення з внесеним до
неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу праціникові сплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

В постанові Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06 листопада 1992 року "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" в п.32 зазначається: оскільки
згідно ст.235 КЗпП України оплаті
підлягає вимушений прогул, вимоги
праціника про середнього заробітку за
час затримки розрахунку підлягають
задоволенню в тому разі і за той період,
коли з вини власника або
уповноваженого ним органу була
затримана видача трудової книжки або
неправильне формулювання звільнення в
трудовій книжці перешкоджало
працевлаштуваню працівника.

В даному конкретному випадку трудова
книжка і видана із запізненням, та вона
взагалі належним чином не оформлена,
оскільки до неї взагалі не внесено
запису про звільнення, а це становить
явні перешкоди для працевлаштування
працівника, про що зазначено вище в
роз'ясненні Постанови Пленуму
Верховного Суду України.

І сталось це з вини відповідача -
Міністрества аграрної політики та
продовольства України.

Як передбачено п.4.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої Наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції, Міністерства
соціального захисту населення України
від 29.07.1993 №58 днем звільнення в такому
випадку вважається день видачі
трудової книжки. Про новий день
звільнення видається наказ і вноситься
запис до трудової книжки працівника.

Отже вимоги позивача що стосуються
видачі нового наказу про звільнення,
внесення запису про звільнення є
обгрунтованими і стосуються
Міністерства аграрної політики та
продовольства України.

Що стосується оплати за час вимушеного
прогулу, то суд погоджується з позицією
Міністерства аграної політики та
продовольства України щодо того, що ці
виплати належить стягувати з ДП
"Мирогощанський державний іподром".

За змістом частини першої статті 74 ГК
України «Державне комерційне
підприємство є суб'єктом
підприємницької діяльності, діє на
основі статуту і несе відповідальність
за наслідки своєї діяльності усім
належним йому на праві господарського
відання майном згідно з цим Кодексом та
іншими законами, прийнятими відповідно
до цього Кодексу». Також, частиною
п'ятою статті 74 цього ж кодексу
встановлено, що «Держава та орган, до
сфери управління якого входить
державне комерційне підприємство, не
несуть відповідальності за його
зобов'язаннями, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами».

Частиною першою статті 4 Закону України
«Про оплату праці» передбачено, що
джерелом коштів на оплату праці
працівників госпрозрахункових
підприємств є частина доходу та інші
кошти, одержані внаслідок їх
господарської діяльності.

В силу пункту 17 Типової форми контракту
з керівником підприємства, що є у
державній власності, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 2 серпня 1995 року № 597, за виконання
обов'язків, передбачених контрактом,
керівникові нараховується заробітна
плата за рахунок частки доходу,
одержаного підприємством в результаті
його господарської діяльності.

Міністерство аграрної політики та
продовольства України відповідно до
Положення, затвердженого Указом
Президента України від 23 квітня 2011 року
№ 500, є центральним органом виконавчої
влади, який фінансується виключно з
Державного бюджету України.

Законом України „Про Державний бюджет
України» за 2012-2013 роки в бюджетних
призначеннях та асигнуваннях для
Мінагрополітики України не
передбачено фінансування видатків по
виплаті середньомісячного заробітку
ОСОБА_1

Відповідно до ст. 7 Бюджетного кодексу
України одним з головних принципів
бюджетної системи України є принцип
цільового використання бюджетних
коштів. Пунктом 8 статті 7 Бюджетного
кодексу України передбачено, що
бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, визначені бюджетними
призначеннями та бюджетними
асигнуваннями.

Пунктом 1 статті 23 Бюджетного кодексу
України встановлено, що будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.

Згідно пункту 11 статті 23 Бюджетного
кодексу України забороняється без
внесення змін до закону України про
Державний бюджет України (рішення про
місцевий бюджет) збільшення бюджетних
призначень за загальним та спеціальним
фондами державного бюджету (місцевого
бюджету) на оплату праці працівників
бюджетних установ за рахунок зменшення
інших видатків.

Таким чином, стягнення коштів за час
вимушеного прогулу позивача, а також
проведення повного розрахунку з ним
відповідно до ст.47 КЗпП України можливе
лише з ДП "Мирогощанський державний
іподром".

Час вимушеного прогулу складає з 24.03.2012
року до 03.10.2013 року повних 18 місяців та 9
днів.

Згідно довідки про заробітну плату
позивача його середня заробітна плата
на 01.04.2012 року складала 4192 грн. (а.с.21.)

Отже до стягнення підлягає середній
заробіток за 18 повних місяців да 9 днів
- 76711 гривень 60 коп. ( 18х 4192 + 41926: 30 х9)

Керуючись ст.ст.10,60, 212 ЦПК України, суд

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до дочірнього
підприємства "Мирогощанський
державний іподром" та Міністерства
аграрної політики та продовольства
України, третя особа на стороні
відповідача заступник директора ДП
"Мирогощанський державний іподром"
Тищук Олександр Дмитрович задоволити.

Зобов'язати Міністерство аграрної
політики та продовольства України
скасувати Наказ №62-п від 23 березня 2012
року на видати новий наказ "Про
звільнення ОСОБА_1 з 03.10.2013 року.

Зобов'язати директора ДП
"Мирогощанський державний іподром"
внести запис про звільнення ОСОБА_1 з
03.10.2013 року.

Стягнути з ДП "Мирогощанський
державний іподром" на користь ОСОБА_1
(паспорт НОМЕР_1 виданий Дубенським МРВ
УМВС України в Рівненській області) 76711
(сімдесят шість тисяч сімсот
одинадцять) гривень 60 копійк
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з 24 березня 2012 року по 03 жовтня
2013 року.

Зобов'язати ДП "Мирогощанський
державний іподром" провести з ОСОБА_1
повний розрахунок відповідно до ст.47
КЗпП України.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубенський міськрайонний суд з
поданням в 10-денний строк апеляційної
скарги з дня виготовлення повного
тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя: