АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
інстанції: Вернидубов Я.І. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Рейнарт І.М., Котули Л.Г.

при секретарі:
Іванову Ф.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 травня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до Відкритого
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Нова», третя особа ПАТ
«Кредит Агриколь Банк» про
відшкодування шкоди, заподіяної ДТП.

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до суду з
вищевказаним позовом, обґрунтовувала
свої вимоги тим, що 03 червня 2011 року між
нею та ВАТ СК «Нова» було укладено
договір добровільного страхування
ризиків, пов'язаних із експлуатацією
наземного транспортного засобу №1561,
автомобіля «Нісан Тіда»д.н.з. НОМЕР_1 та
додатковим обладнанням до нього.
Вигодонабувачем за договором виступав
ПАО «Кредит Агриколь Банк». 29.11.2011 року
сталася ДТП в якій було пошкоджено
застрахований автомобіль. Вартість
відновлюваного ремонту було визначено
в розмірі 62 840 гривень, однак страховою
компанією було сплачено лише 54 252, 73
гривни, останній платіж на суму 8 587,28
гривень відповідач відмовився
сплатити, тому вона була змушена
перерахувати зазначену вище суму
коштів на рахунок СТО де відбувався
ремонт автомобіля для того щоб
отримати його з ремонту. Тому
звертаючись до суду вказувала на
безпідставність відмови страхової
компанії у виплаті їй останньої
частини страхового платежу та просила
суд задовольнити її вимоги.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 травня 2013 року ОСОБА_3 у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач подала апеляційну скаргу. Де
ставила питання про скасування рішення
суду та постановлення нового про
задоволення позову у повному обсязі.
Вказуючи на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
На думку апелянта долучена
відповідачем до матеріалів справи
калькуляція дефектів № УР-8678 від 03.02.2012
року з визначеною сумою ремонту 54302,73
гривень, необґрунтована, оскільки
підстав для складання такої
калькуляції у відповідача не було.
Розрахунок суми ремонту за даною
калькуляцією суттєво занижений та не
відповідає рівню цін встановлених для
відновлювального ремонту автомобіля.

Відповідач будучи належним чином
повідомленим про розгляд справи у суді
в судове засідання не з'явився,
поважність причин своєї неявки суду не
повідомив. Судова колегія вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача в силу вимог
ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у
позові виходив з того, що позивачем не
надано доказів на підтвердження
заявлених позовних вимог, а згідно із
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених ст. 61 цього
Кодексу.

Проте погодитися з такими висновками
суду не можна виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції при постановленні рішення не
було взято до уваги те, що згідно умов
договору добровільного страхування
укладеного між сторонами було
передбачено як спосіб виплати
страхового відшкодування ( п. 8.3.2)
оплати станції технічного
обслуговування вартості запасних
частин, матеріалів, робіт, необхідних
для відновлювання застрахованого
транспортного засобу після настання
страхового випадку.

Згідно звіту автотоварознавчого
дослідження від 09.12.2011 року вартість
матеріальної шкоди спричиненої
власнику автомобіля внаслідок ДТП було
визначено в розмірі 65163, 28 гривень. У
відповідності до наряду - замовлення
СТО ФОБ ОСОБА_5 було проведено
відновлювальні роботи на загальну суму
62 840 гривень. Із яких 54 302,73 гривень було
перераховано страховою компанією, а 8
587,28 гривень позивачем.

Відмовляючи позивачу у перерахуванні
8587, 28 гривень, страхова компанія
виходила з того, що отримавши із СТО
документи на підтвердження суми
необхідних робіт а також 03.02.2012 року
документи із СТО ОСОБА_5 в яких була
визначена вартість відновлювального
ремонту в розмірі 62 840 гривень та не
погодившись з цим вони у відповідності
до п. 8.8. договору склали калькуляцію за
допомогою програми яка була
передбачена умовами договору
визначили вартість ремонтних робіт у
розмірі 54302, 73 гривни які і були
перераховані.

Однак, колегія суддів вважає, що
відповідачем при прийнятті даного
рішення не було взято до уваги
положення ст. 988 ЦК України та ст. 9
Закону України «Про страхування» де
страхова виплата за договором
майнового страхування ( страхове
відшкодування) не може перевищувати
вартість реальних збитків. Сума
реальних збитків відносно позивача
була підтверджена довідками ФОБ
ОСОБА_5 на СТО якого здійснювалися
ремонтні роботи по відновлюванню
застрахованого автомобіля.

Доказів того, що сума збитків
виставлених до сплати СТО не
відповідала реальним затратам, які
підлягали до сплати на відновлювальний
ремонт автомобіля внаслідок
страхового випадку відповідачем не
надано, а відтак його дії щодо несплати
на рахунок СТО коштів визначених у
остаточному рахунку СТО не
відповідають нормам діючого
законодавства та умовам договору
страхування укладеного між сторонами.

Крім того звертаючись до
вигодонабувача ( третя особа по справі)
та погоджуючи питання щодо перерахунку
суми страхового відшкодування в
розмірі 54329,13 гривень на СТО, страхова
компанія вказувала, що зазначена сума
є лише попередньою( а.с. 98).

Беручи до уваги, що вигодонабувач по
справі ( третя особа) надавав свою згоду
на сплату сум страхового
відшкодування саме на СТО і беручи до
уваги, що позивач також внесла кошти в
розмірі 8587, 28 гривень на рахунок СТО,
чим виконала обов'язки страхової
компанії щодо сплати суми страхового
відшкодування у розмірі фактично
понесених витрат по відновлюванню
автомобіля в межах укладеного договору
добровільного страхування, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
постановленням нового за правилами ст.
309 ЦПК про задоволення вимог позивача
виходячи з їх доведеності.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313, 314, 315,
317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 травня 2013 року скасувати
та постановити нове за яким.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Страхова компанія «Нова» (
м. Київ вул..М. Раскової, 11 офіс 102) на
користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1) суму
страхового відшкодування в розмірі 8587,
28 ( вісім тисяч п'ятсот вісімдесят сім
гривень двадцять вісім копійок) та 214,60 (
двісті чотирнадцять гривень шістдесят
копійок) судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: