Провадження №2/761/637/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

12 грудня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі
Пироговській-Харітоновій Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі -
Позивач) 14 грудня 2012 року, в особі свого
представника, звернулося до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі -
Відповідач) про звернення стягнення на
предмет застави.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
згідно Договору №81AR03110024 від 01 серпня
2007 року (далі - Договір), укладеного між
Позивачем та Відповідачем, останньому
було надано кредит у розмірі 85 578,94 грн.
із кінцевим терміном повернення 31
липня 2014 року та зі сплатою відсотків у
розмірі 9,00 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом. Зауважує,
що Відповідач зобов'язувався щомісяця
надавати йому кошти (щомісячні платежі)
для погашення заборгованості за
кредитом згідно умов Договору. Крім
того, зауважує, що в забезпечення
виконання зобов'язань за Договором між
ним та Відповідачем був укладений
договір застави рухомого майна (далі -
Договір застави), згідно якого
Відповідач надав в заставу автомобіль
марки «Шкода», модель «Фабія», 2007 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, що належить на праві власності
Відповідачу. Проте, вказує, що взяті на
себе зобов'язання за Договором
Відповідач не виконав, внаслідок чого,
станом на 02 жовтня 2012 року у нього
виникла заборгованість за Договором у
розмірі 417 650,78 грн. Крім того, вказує, що
зобов'язання за Договором застави
Відповідач також не виконав та предмет
застави в заклад банку на передав.
Просив суд ухвалити судове рішення,
яким, в рахунок погашення
заборгованості за Договором, вилучити
у Відповідача предмет застави та
звернути стягнення на предмет застави
з укладанням від імені Відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
наданням всіх повноважень, необхідних
для здійснення продажу, а також
відшкодувати судові витрати, пов'язані
з розглядом справи.

У судове засідання Представник
Позивача не з'явився. Подав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність. Позовні вимоги підтримав
у повному обсязі. Проти ухвалення
заочного рішення не заперечував. Крім
того, просив суд при вирішенні справи
покласти на Відповідача судові
витрати, пов'язані із публікацією
оголошення у пресі про виклик
Відповідача у судове засідання.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Про місце, день та час
судового розгляду повідомлений
належним чином. Про причину неявки суд
не повідомив. Клопотання про
відкладення розгляду справи чи про
розгляд справи у його відсутність, як і
заперечень на позов, до суду не подавав.

Суд знаходить можливим розгляд справи
у відсутність сторін, на підставі
наявних у справі доказів, ухваливши у
справі заочне рішення.

Розглянувши позов, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані у
справі докази в їх сукупності, суд
знаходить позов таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі, з таких
підстав.

Згідно частини 1 статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 01 серпня 2007 року
між Позивачем та Відповідачем був
укладений договір № DN81AR03110024 (далі -
Договір) про надання кредиту в сумі 85
578,94 грн., із кінцевим терміном
повернення 31 липня 2014 року та зі
сплатою відсотків у розмірі 9,00 % річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом ( а.с.15-20).

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Відповідно до частини 1 статті 590
Цивільного кодексу України, звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Судом встановлено, що 01 серпня 2007 року,
в забезпечення виконання зобов'язань
за Договором, між Позивачем та
Відповідачем був укладений Договір
застави № DN81AR03110024 (далі - Договір
застави), згідно якого Відповідач надав
в заставу автомобіль марки «Шкода»,
модель «Фабія», 2007 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, що
належить йому на праві власності
(а.с.21-25).

Згідно статті 589 Цивільного кодексу
України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно статті 572 Цивільного кодексу
України, в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до частини 2 статті 590
Цивільного кодексу України,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно пункту 17.10. Договору застави, у
випадку порушення Позичальником/
Заставодавцем зобов'язань за кредитним
договором, або за договором застави,
Заставодавець зобов'язаний передати
предмет застави Заставодержателю в
заклад.

Крім того, за змістом пункту 24 Договору
застави, звернення стягнення та
реалізація предмету застави
здійснюється відповідно до чинного
законодавства та цього договору, у тому
числі шляхом безпосереднього продажу
конкретному покупцю з правом укладання
Заставодержателем договору
купівлі-продажу Предмету застави від
імені Заставодавця.

Судом встановлено, що взяті на себе
зобов'язання, згідно Договору,
Відповідачем не виконанні, внаслідок
чого станом на 02 жовтня 2012 року, за
підрахунками Позивача, перевірених
судом, у Відповідача виникла
заборгованість перед Позивачем у
розмірі 417 650,78 грн.

Крім того, судом також встановлено, що
взяті на себе зобов'язання за Договором
застави також не виконав, та заставлене
майно Позивачеві не передав.

За змістом частини 1 та пунктів 1, 2 та 4
частини 2 статті 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який
звертається до суду з вимогою звернути
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до моменту подання
відповідного позову до суду письмово
повідомити всіх обтяжувачів, на
користь яких встановлено
зареєстроване обтяження цього ж майна,
про початок судового провадження у
справі про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.

У разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються: загальний розмір
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті обтяжувачу з
вартості предмета забезпечувального
обтяження; опис рухомого майна, за
рахунок якого підлягають задоволенню
вимоги обтяжувача; спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, про
намір звернути стягнення на предмет
застави Позивач надсилав Відповідачу
повідомлення від 19 жовтня 2011 року за №
30.1.0.0/2-074 (а.с. 11-14).

Оскільки взяті на себе зобов'язання за
Договором, Відповідач не виконав, у
нього виник борг перед Позивачем за
вказаним правочином у розмірі 417 650,78
грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
26 Закону України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень», обтяжувач має право на
власний розсуд обрати один із таких
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження: продаж
обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах.

З огляду на викладене, оцінюючи зібрані
у справі докази в їх сукупності, суд
знаходить позов обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, виходячи із вимог статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України, із Відповідача на користь
Позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 3 219,00 грн., витрати
пов'язані з публікацією оголошення у
пресі у розмірі 630,00 грн., а всього із
Відповідача на користь Позивача
підлягає стягненню 3 849,00 грн. судових
витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Крім того, із Відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 222,00 грн.

З урахуванням викладеного, на підставі
статей 526, 572, 589, 590, 1049, 1054 Цивільного
кодексу України, Закону України «Про
заставу», Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», керуючись
статями 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212-215, 224-228
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет застави - з а д о в
о л и т и у повному обсязі.

Вилучити у ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» ()
автомобіль марки «Шкода», модель
«Фабія», рік випуску 2007, тип ТЗ,
легковий хетчбек, № кузова/шасі НОМЕР_3,
державний номерний знак НОМЕР_1,
комплект ключів, свідоцтво про
реєстрацію ТЗ.

Звернути стягнення на предмет застави
автомобіль марки «Шкода», модель
«Фабія», рік випуску 2007, тип ТЗ,
легковий хетчбек, № кузова/шасі НОМЕР_3,
державний номерний знак НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2), шляхом
продажу з укладанням від імені ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
наданням всіх повноважень, необхідних
для здійснення продажу та зняття
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» ()
кошти у розмірі 3 849 (три тисячі вісімсот
сорок дев'ять) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь держави кошти
у розмірі 222 (двісті двадцять дві)
гривні 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
Шевченківським районним судом м. Києва
за письмовою заявою ОСОБА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
ОСОБА_1 до Апеляційного суду м. Києва в
загальному порядку, встановленому
Цивільним процесуальним кодексом
України.

Рішення суду може бути оскаржене
Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Шевченківський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків або
після розгляду справи в апеляційному
порядку Апеляційним судом м. Києва,
якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :