Справа № 454/1815/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року Сокальський районний
суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Пахут С. О. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сокалі, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи
приватного нотаріуса Сокальського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання договору дарування
недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд та просить
визнати недійсним договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 від 05.07.2010р.,
реєстровий №1735, посвідчений приватним
нотаріусом Сокальського нотаріального
округу ОСОБА_3

Свої вимоги мотивує наступним.

На підставі договору дарування від
05.02.2010р. вона набула право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1.

15.03.2010р. вона проходила обстеження в
Сокальській ЦРЛ, в результаті якого їй
встановлено діагноз ІХС, дифузний
кардіосклероз, атеросклероз.

Вона неодноразово перебувала на
стаціонарному лікуванні та постійно
приймала ліки, перенесла оперативне
втручання.

Тому, їй була необхідна стороння
допомога і вона мала намір укласти
договір утримання з чужою людиною, яка
б її доглядала та після її смерті
отримала належний їй будинок.

Відповідачка дізналася про її намір
відчужити будинок чужим людям та
почала періодично приїжджати до неї та
переконувати в хибності її намірів
щодо будинку і наполягала на укладенні
договору дарування на свою користь.

Після відмови, дочка стала погрожувати
їй знищенням будинку, поміщенням її в
психіатричний заклад, ображала її,
застосовувала фізичну силу щодо неї
тощо.

05.07.2010р. під тиском відповідачки вона
уклала договір дарування належного їй
житлового будинку на користь
останньої.

26.07.2010р. відповідачка зареєструвала
право власності на вказаний будинок.

Договір дарування вона уклала проти
своєї волі, внаслідок застосування зі
сторони відповідачки психічного та
фізичного тиску, а також обману.

Обман полягає в тому, що дочка
запевняла, що буде доглядати її після
укладення договору дарування на її
користь, однак після отримання в дар
майна, остання жодного разу не
відвідала її, не цікавилася її
здоров'ям та жодним чином не допомагала
та не підтримувала.

Вона зверталася до відповідачки з
вимогою повернути їй будинок, щоб
відчужити його особам, які дійсно
будуть її доглядати. Однак, остання
відмовляється повернути будинок та
погрожує, що може розпорядитися ним на
власний розсуд, в тому числі і продати,
а її вижене на вулицю.

Вона є особою похилого віку, хворіє на
гіпертонічну хворобу, кардіосклероз,
атеросклероз, онкозахзворювання тощо і
з цього приводу лікується в
кардіологічному відділі.

З цього приводу їй необхідний
сторонній догляд, а дочка категорично
відмовляється від цього.

Вона намагалася вирішити даний спір в
добровільному порядку, але
відповідачка відмовляється повернути
їй будинок, а тому вона змушена
звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка та її
представник ОСОБА_4 позов підтримали.
Надали суду пояснення, викладені в
позовній заяві.

Позивачка додала, що перенесла
оперативне втручання у зв'язку з
онкологічним захворюванням.

Представник ОСОБА_4 додатково пояснила,
що ОСОБА_1 уклала оспорюваний нею
договір проти своєї волі, під впливом
фізичного, морального та психічного
тиску збоку відповідачки, що є
підставою відповідно до вимог ч.3 ст.203,
ст.215 ЦК України, для визнання його
недійсним.

Крім того, існує і елемент обману,
оскільки повністю відсутній догляд
похилої старості з боку відповідачки, а
тому, даний договір слід визнати
недійсним, як це регламентовано ст.230 ЦК
України.

Крім того, зазначила, що у
відповідності до ч.1 ст.231 ЦК України
правочин вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої
сторони або з боку іншої особи
визнається судом недійсним.

Правочин, вчинений під впливом
насильства може визнаватися недійсним
внаслідок відсутності волі самої особи
на вчинення правочину, а волевиявлення,
яке має місце, відображає волю не
самого учасника правочину, а волю
будь-якої іншої особи, яка здійснює
вплив на учасника правочину як і в
даному випадку.

Під час попереднього судового
засідання відповідачка позову не
визнала, подала до суду письмові
заперечення, в яких вказала, що 04 грудня
2007 року рішенням Княжівської сільської
ради Сокальського району було
передбачено оформити право власності
на спірний житловий будинок на ім'я
ОСОБА_1

17 грудня 2007 р. позивачці було видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме, 20 грудня 2007 року їй було
видано витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Вже 21.12.2007р., тобто через день після
реєстрації права власності на нерухоме
майно, позивачка уклала із ОСОБА_5
(іншою дочкою) договір дарування
житлового будинку.

Тобто з 27.12.2007р. по 18.02.2010р. власником
спірного житлового була саме її сестра,
а не позивачка.

Крім того, захворювання на які хворіє
ОСОБА_1 у зазначений нею період не мають
відношення до спірних правовідносин,
оскільки в 2009 році власником будинку
була інша особа - її сестра на підставі
вищезазначеного договору дарування.

Тому, вона не могла чинити тиск на
матір, яка не була власником будинку.

Також, вона тривалий час перебувала за
межами України, оскільки на її
утриманні після смерті чоловіка
залишилося двоє неповнолітніх дітей,
які проживали разом із позивачкою
ОСОБА_1, тому цілком логічно, що вона їх
відвідувала, коли в неї видавалась
можливість.

На час проживання дітей із позивачкою
вона надала їй доручення на отримання
пенсії та надсилала кошти з-за кордону.
За її підрахунками, за весь час її
перебування за кордоном вона надіслала
матері 15000 євро.

Наголошує на тому, що 15.02.2010р. ОСОБА_5
передарувала ОСОБА_1 житловий будинок.

Право власності на зазначене майно на
ім'я ОСОБА_1 було зареєстровано лише
18.02.2010р., що підтверджується
відповідним витягом копія якого
знаходиться в матеріалах справи.

У червні 2010 року, коли вона перебувала
за кордоном, до неї зателефонувала
позивачка і почала вмовляти її на
укладення на її користь договору
дарування житлового.

Вона була проти укладення зазначеного
правочину, однак мама наполягала і
запевнила її, що це необхідно для
збереження будинку і вона пристала на
пропозицію позивачки.

07.06.2010р. вона повернулася до України з
однією метою - підписати договір і
повернутись назад, що 05 липня 2010р. і
було зроблено.

З моменту реєстрації права власності
на нерухоме майно та до сьогоднішнього
часу вона не вчинила жодних дій щодо
відчуження будинку та не має наміру
виселяти із будинку матір.

Зараз вона проживає в м.Луцьк
Волинської області, має власне житло
через недружні відносини з позивачкою
вона до неї не навідується щоб уникати
конфліктів.

Посилання позивачки на те, що вона не
доглядає за останньою, не заслуговують
на увагу, оскільки мати плутає поняття
договору дарування і договору
довічного утримання.

Жодних доказів, які б підтверджували
вчинення нею тиску на позивачку з метою
укладення оспорюваного договору
дарування житлового будинку останньою
не представлено.

Спірний будинок їй не потрібний і вона
готова відчужити його на користь
позивачки, тобто врегулювати конфлікт
в мирному порядку.

Проте, вона відчужить назад цей будинок
на користь позивачки лише за умови
повернення останньою 10000 Євро, адже
вона на протязі багатьох років
вкладала кошти в будинок, так як у ньому
проживали її діти.

Вподальшому в судове засідання не
з'являлася. Подала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності.

Третя особа приватний нотаріус
Сокальського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 пояснила, що в 2010 році до
неї приходила ОСОБА_2 та дізнавалася
перелік документів, необхідних для
укладення договору дарування житла.

Наступного разу прийшли вже ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 з усіма необхідними
документами.

Після підписання договору дарування
вона посвідчила довіреність від імені
ОСОБА_2, яким та уповноважувала матір
здійснити реєстрацію права власності
на будинок, так як вже мала виїжджати за
кордон і сама не встигала це зробити.

Приблизно через рік після укладення
договору до неї неодноразово приходила
ОСОБА_1 та просила розірвати договір,
оскільки дочка її не доглядає і між
ними неприязні відносини.

На її пропозицію сторонам прийти вдвох
та вирішити питання з будинком - ОСОБА_2
повідомила, що хоча їй будинок не
потрібен, але вона приходити все одно
не буде і договору розривати не хоче.

Вислухавши сторони, третю особу,
свідків, дослідивши докази по справі,
суд позов задовільняє з наступних
підстав.

Згідно ст.230 ЦК України, якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин. Які
мають істотне значення, такий правочин
визнається судом недійсним.

Згідно ст.231 ЦК України, правочин,
вчинений особою проти її справжньої
волі внаслідок застосування до неї
фізичного чи психічного тиску з боку
другої сторони або з боку іншої особи,
визнається судом недійсним.

З рішення Княжівської сільської ради
Сокальського району №55 від 04.12.2007р.
вбачається, що таким вирішено оформити
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 та видати їй
свідоцтво про право власності на нього.

Із свідоцтва від 17.12.2007р. та витягу від
20.12.2007р. вбачається, що житловий будинок
АДРЕСА_1 та надвірні будівлі за даною
адресою належать на праві власності
ОСОБА_1.

Згідно договору від 21.12.2007р., ОСОБА_1
подарувала вищевказаний будинок
ОСОБА_5 (іншій дочці).

З витягу від 27.12.2007р. вбачається, що
спірний будинок вже належить на праві
власності ОСОБА_5.

З договору від 05.02.2010р. вбачається, що
ОСОБА_5 передала спірний будинок з
надвірними будівлями назад у дар
ОСОБА_1.

Згідно витягу від 18.02.2010р., зазначений
будинок знов належить на праві
приватної власності ОСОБА_1.

З договору від 05.07.2010р. вбачається, що
ОСОБА_1 подарувала вищевказаний
будинок ОСОБА_2.

З витягу від 26.07.2010р. вбачається, що
спірний житловий будинок належить
ОСОБА_2 на праві приватної власності.

З довідки вбачається, що ОСОБА_1 в
період з 29.07.2009р. по 18.08.2009р. перебувала
на лікуванні у Львівському державному
онкологічному регіональному
лікувально діагностичному центрі та
перенесла оперативне втручання.

З витягів медичних карток вбачається,
що 15.03.2010р. позивачці ОСОБА_1
встановлено діагноз ІХС, дифузний
кардіосклероз, атеросклероз, перенесла
оперативне втручання.

З копій паспортів вбачається, що
відповідачка ОСОБА_2 систематично
виїжджала за кордон, що стверджує про
її байдуже ставлення до долі матері.

З копій заяв про оформлення права
власності на житловий будинок від
05.07.2010р. та про видачу витягу для
оформлення договору дарування будинку
від 05.07.2010р. вбачається, що всі
необхідні для відчуження будинку
документи отримувала ОСОБА_1 в стислий
період часу.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1
проживає одна, оскільки дочки
проживають окремо.

ОСОБА_1 неодноразово скаржилася їм, що
відповідачка чинить тиск на неї та
змушує відчужити їй будинок, шляхом
укладення договору дарування, бачили
синці у неї на тілі.

Постійно повідомляє, що донька її
взагалі не доглядає.

Факт недогляду підтверджується також
поясненнями самої відповідачки, яка у
своїх запереченнях вказала, що має
власне житло і до матері не
навідується.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно
чинила тиск на свою матір та допустила
обман з метою отримати у дар належний
останній житловий будинок, що
стверджується тим, що вона тривалий час
перебуває за кордоном, не цікавиться
життям матері, приїжджала до матері на
короткий термін з однією метою -
укласти договір дарування, не доглядає
її.

Вищевказане підтверджується і тим, що
всі необхідні документи для укладення
договору були зібрані за один день.

З огляду на те, що ОСОБА_1 є особою
похилого віку, тяжко хворіє, потребує
догляду з боку сторонніх осіб тощо, суд
приходить до висновку, що остання через
свій безпорадний стан, не могла
протистояти тиску ОСОБА_2 та
постраждала від обману.

За таких підстав, суд приходить до
висновку, що спірний договір дарування
укладено не з особистої волі ОСОБА_1, а
тому, його слід скасувати.

Керуючись ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1, укладений
05 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Сокальського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим №1735.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через Сокальський районний суд, а
відповідачкою - в той самий строк з дня
отримання копії рішення.

Головуючий:
С. О. Пахут