АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/490/2734/12. Головуючий суддя у суді 1 інстанції ОСОБА_1 Категорія 26 Доповідач суддя Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2013 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :
головуючої судді Пономарь З.М., суддів Ремеза В.А., Прозорової М.Л.,
при секретареві Савчук Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, -
в с т а н о в и л а :
У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до Донецької виконавчої дирекції з ліквідації шахт, пізніше заміненої на Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області з позовом про відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Петропавлівського райсуду Дніпропетровської області від 12.12.2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково та на його користь з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області стягнуто 6000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування просило скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за такими підставами.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції посилався на те, що відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 є виключно обовязком Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, оскільки стійка втрата працездатності у звязку з виробничою травмою встановлена йому 23.10.2010р. Одночасно з цим суд першої інстанції послався і на право потерпілого на отримання морального відшкодування від роботодавця. З вказаними висновками суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки вони є суперечливими та не відповідають вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_2 працював на підприємствах вугільній промисловості (а.с.3). 08.10.1997р. ДВАТ «Шахта №10-біс ДХК «Макеіїввугілля» складено Акт Н-1 №81, за яким ОСОБА_2 під час виконання своїх трудових обовязків отримав травму (а.с.5,6). Довідкою МСЕК від 05.04.1999 року позивачу встановлено первинно 40%, а довідкою МСЕК від 14.05.1999р. 50% втрати професійної працездатності у звязку з професійним захворюванням. Довідкою МСЕК від 23.10.2007 р. ОСОБА_3 встановлено первинно-повторно 60% стійкої втрати професійної працездатності, у тому числі, 50% повторно у звязку з професійним захворюванням та 10% - первинно у звязку з виробничою травмою 6.10.1997р. (а.с.9) Постановою від 25.01.2008 року №0417/818/818.1/2 позивачу призначено одноразову допомогу у розмірі 15392,80 грн. (а.с.11).

Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків у встановленому законом порядку зобовязаний відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я при виконанні трудових обовязків. Вказана відповідальність фактично покладалась на Фонд в період з часу набрання чинності Законом з 1.04.2001р. по 31.12.2005р., оскільки вже у 2006 та у 2007 році дію абз.4 ст.1, підп. «є» п.1 ч.1 ст.21, ч.3 ст.28 та ч. 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відносно відшкодування моральної шкоди було зупинено (п.27 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та п.22 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»).

Зазначені вимоги Закону та встановлені обставини свідчать, що право у позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоровя на виробництві виникло у 1999 та у 2007 роках. Проте відповідальність за спричинену моральну шкоду у вказаний період законодавець вже не покладав не Фонд. Доказів щодо ліквідації та відсутності правонаступництва підприємства, як можливої відповідальної особи за спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди, матеріали справи не містять. Таким чином позовні вимоги ОСОБА_3 до Відділення фонду про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, його рішення на підставі вимог ч.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області задовольнити.

Скасувати рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :