(2/401/4885/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сімєю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона з вересня 2005 року по грудень 2011 року проживала разом з ОСОБА_2, як з чоловіком, однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання ними було придбано домоволодіння № 202а по вул. Мінусинській у м. Дніпропетровську та 17.03.2008 року ОСОБА_2 отримав на своє ім'я Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.03.2008 року за № 618, яке було зареєстровано КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 25.03.2008 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 22526368. Дане домоволодіння складалося з: літ. А-2-житловий будинок, житловою площею 155,5 кв.м., загальною площею 228,0 кв.м., № 1-3-споруди, та є їх спільною сумісною власністю, про що була між ними домовленість та дане питання вони неодноразово обговорювали між собою.

В листопаді 2012 року позивачці стало відомо, що ОСОБА_2 без її згоди уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу домоволодіння № 202а по вул.Мінусинській у м. Дніпропетровську.

Оскільки в даному домоволодінні ніхто до теперішнього часу не проживає, тому у позивачки не було підстав думати про відчуження відповідачем їх спільного майна без її згоди, та підозрювати, що на теперішній час воно перебуває у власності іншої особи.

В грудні 2011 року сторони припинили спільне проживання та на даний час стало питання про розподіл спільного майна, у зв'язку з чим ОСОБА_2 тільки у листопаді 2012 року повідомив позивачці, що 11.04.2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння № 202а по вул.Мінусинській.

Позивачка зазначає, що про порушення свого права власності дізналась лише в листопаді 2012 року та раніше дізнатися про існування оскаржуваного договору купівлі-продажу не могла, оскільки відповідач приховав від неї факт укладання оскаржуваного договору, окрім цього ні ОСОБА_3 ні будь-яка інша особа в спірному домоволодінні фактично не проживали, тому вважає, що лише з листопада 2012 року починається перебіг строків позовної давності, у зв'язку з чим право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав вона не втратила.

Посилаючись на дані обставини ОСОБА_1 вважає, що даний договір був укладений без її згоди, чим були порушені її права, а тому просила визнати договір купівлі-продажу від 11.04.2008 року недійсним. Окрім цього, просила також скасувати запис у Державному реєстрі правочинів щодо даного договору, номер правочину 2830585.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав та суду пояснив, що дійсно з вересня 2005 року по грудень 2011 року вони з позивачкою спільно проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина. Під час спільного проживання ними було спільно придбано домоволодіння №202а по вул.Мінусинській у м.Дніпропетровську, про що 17.03.2008 року він на своє ім'я отримав Свідоцтво про право власності. Також не спростовував того факту, що без згоди позивачки уклав договір купівлі-продажу домоволодіння, оскільки був переконаний, що вона не надасть згоди на відчуження вказаного домоволодіння.

Відповідач ОСОБА_3 та третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про день слухання справи повідомлялися належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вересня 2005 року по грудень 2011 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина, вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Даний факт визнаний сторонами та відповідно до ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Під час спільного проживання однією сімєю сторонами було придбано у власність домоволодіння № 202а, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Мінусінська, буд. 202 а. ОСОБА_2 17.03.2008 року отримав на своє ім'я Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13.03.2008 року за № 618, яке було зареєстровано КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 25.03.2008 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 22526368. Дане домоволодіння складалося з: літ. А-2-житловий будинок, житловою площею 155,5 кв.м., загальною площею 228,0 кв.м., № 1-3-споруди.

Як зазначили сторони, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 існувала домовленість про те, що дане домоволодіння є їх спільною сумісною власністю.

11.04.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння № 202а, що складається: літ. А-2-житловий будинок (череп.об.цеглою), житловою площею 155,5 кв.м., загальною площею 228,0 кв.м., № 1-3-споруди, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Мінусінська, 202а, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1610, в Державному реєстрі правочинів № 2830585 та КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, що підтверджено витягом №19045093 від 02.06.2008 року, реєстраційний номер 22526368.

Відповідач ОСОБА_2 визнав той факт, що даний договір купівлі-продажу домоволодіння він уклав без згоди позивачки та повідомив її про існування такого договору лише у листопаді 2012 року. Таким чином, суд вважає, що причини пропуску трирічного строку звернення ОСОБА_1 до суду є поважними.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу також підтверджується фотокартками та показаннями свідка ОСОБА_6, який підтвердив факт їх спільного проживання, ведення спільного господарства та бюджету, а також зазначив, що усі друзі та знайомі сприймали їх як сім'ю, про відсутність реєстрації шлюбу ніхто не здогадувався.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказаний договір купівлі-продажу суперечить вимогам ст.65 СК України, оскільки був укладений без належним чином оформленої згоди позивачки стосовно майна, що знаходилось у спільній сумісній власності.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно зі ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Статтями 368, 369 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, та розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ч.1 ст.203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка згоди на розпорядження домоволодінням № 202 а по вул.Мінусинській у м.Дніпропетровську не надавала, а тому даний договір купівлі-продажу від 11 квітня 2008 року, укладений між відповідачами та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1610, в Державному реєстрі правочинів № 2830585 та КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, що підтверджено витягом № 19045093 від 02.06.2008 року, реєстраційний номер 22526368, укладений з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим суд вважає визнати його недійсним.

В частині позову стосовно скасування запису у Державному реєстрі правочинів щодо договору купівлі-продажу домоволодіння від 11 квітня 2008 року, номер правочину 2830585, суд вважає відмовити, оскільки дані вимоги не ґрунтуються на законі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.88 ЦПК України суд вважає судові витрати у розмірі 107 грн.30 коп. покласти на відповідачів солідарно.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15,31, 60, 88, 203, 209, 212 215, 256 ЦПК України, ст.ст. 7, 65, 74, 177 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 29, 203, 215, 224, 368, 369 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання договору купівлі-продажу недійсним, - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з вересня 2005 року по грудень 2011 року.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння № 202 «а» по вулиці Мінусинській у місті Дніпрпоетровську, укладений 11 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1610.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53 гривні 65 копійок судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 53 гривні 65 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя