Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2013 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого
- судді Черновського Г.В.,

при секретарі
- Пісчанській Т.М.,

за участю: представника позивача
- ОСОБА_1,

представника відповідача
- Бестаєва І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровська
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Новомосковську
реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції,
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до відділу державної
реєстрації актів цивільного стану по м.
Новомосковську реєстраційної служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції, Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
відшкодування моральної шкоди (а. с. 2-4).

Позивач у позовній заяві та її
представник у судовому засіданні в
обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що працюючи в відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану по м. Новомосковську
реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
наказом Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області 3427-н від 29
грудня 2012 року за неналежне виконання
службових обов'язків до ОСОБА_3 було
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді догани, який був скасований як
незаконний наказом Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області від 23 січня
2013 року, проте його копія не була
вручена позивачу. У зв'язку з
зазначеним ОСОБА_3 звернулась до суду з
даним позовом, в якому просила суд
стягнути солідарно з відповідачів
моральну шкоду у сумі 20 000,00 грн. (а. с. 2-4).

Представник позивача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача - Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області, у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, їх безпідставність
та необґрунтованість.

Представник відповідача - відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану по м. Новомосковську
реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції,
приймала участь у розгляді даної
цивільної справи, проти позову у
судовому засіданні від 23 жовтня 2013року
заперечувала, у судове засідання від 14
листопада 2013 року не з'явилась.

Вислухавши пояснення представників
сторін, наданих у судовому засіданні,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, судом були встановлені
наступні факти:

Судом встановлено, що наказом
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області № 2463-к від 02
жовтня 2012 року ОСОБА_3 призначено на
посаду провідного спеціаліста відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби по м.
Новомосковську Новомосковського
міськрайонного управління юстиції, з
посадовим окладом відповідно до
штатного розпису, зі збереженням 13
рангу державного службовця, як таку, що
пройшла за конкурсом, з випробувальним
терміном три місяці, з 02 жовтня 2012 року,
за результатами спеціальної перевірки,
проведено у відповідності до вимог ст.
11 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» (а. с.
31).

Наказом Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області від 29 грудня
2012 року № 3427-к за неналежне виконання
службових обов'язків у відношенні
провідного спеціаліста відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану по м. Новомосковську
реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_3 застосовано дисциплінарне
стягнення (а. с. 32-33).

Також судом встановлено, що наказом
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області № 213-к від 24
січня 2013 року у зв'язку з виявленням
факту тимчасової непрацездатності
провідного спеціаліста відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану по м. Новомосковську
реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_3 в момент притягнення її до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани, скасовано наказ
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області від 29 грудня
2012 року № 3427-к «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_3», що підтверджується
матеріалами справи (а. с. 34, 35).

Частиною 1 ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

За приписами статті 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» зазначено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

При цьому, згідно пункту 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»: «Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості».

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК України.

Оскільки в своєму позові ОСОБА_3
посилається на завдання їй діями
відповідачів моральної шкоди, яка
полягає в тому, що вона почувала себе
морально приниженою, беззахисною,
знаходилась в дискомфортному
стресовому стані, пережила негативні
душевні хвилювання та відчула
негативні емоції, у неї значно
погіршився стан здоров'я, проте не
надає доказів на підтвердження
зазначеного, суд вважає позовні вимоги
необґрунтованими, недоведеними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання, щодо розподілу
судових витрат, на підставі ст.88 ЦПК
України і приймаючи до уваги результат
вирішення справи, а також те, що позивач
на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий
збір» звільнена від спати такого, суд
вважає необхідним судові витрати
віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208-210, 218 ЦПК України, ст.
ст. 23, 1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Новомосковську
реєстраційної служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції,
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Жовтневий
районний суду м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя:
Г.В.
Черновськой