Справа № 531/1719/13-ц
Провадження № 2/531/571/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року Карлівський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого - судді
Жмурко П.Я.

при секретарі
Сімоненко Я.С.

за участю представника
відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Карлівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
повнолітню дитину, яка продовжує
навчання , -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2013 року позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом, в якому просила
суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на
утримання ОСОБА_4, яка продовжує
навчання, у розмірі зазначеному судом,
з вересня 2011 року до закінчення нею
навчання, а також стягнути з ОСОБА_3
витрати по оплаті навчання ОСОБА_4, за
період з серпня 2011 року по серпень 2013
року і стягнути з відповідача ? частину
витрат по оплаті за навчання ОСОБА_4, що
буде проведена в подальшому.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
сторони перебували у шлюбі і мають
спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Донька проживає з позивачем і
знаходиться на її утриманні. Позивач
зазначає, що після розірвання шлюбу з
ОСОБА_3, було винесено рішення про
стягнення аліментів, які за цим
рішенням, відповідачем жодного разу не
сплачувались. З серпня 2011 року, спільна
донька навчається на денній формі, на
комерційній основі в Кременчуцькому
національному університеті ім. М.
Остроградського. Загальна вартість
навчання - 34809 грн., строк навчання до 2015
року. У зв'язку з навчанням донька
потребує матеріальної допомоги, яку
відповідач у добровільній формі не
надає, тому позивач звернулася до суду.

В судове засідання позивач не
з'явилася. При подачі позову позивачем
було надано заяву, в якій вона просила
суд розглядати справу без її участі. В
подальшому від позивача не надходило
заяв про зміну позовних вимог чи про
відмову від позову.

Відповідач в судове засідання не
з'явився.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечує. Раніше
представником відповідача було надано
заперечення на позов. В запереченні
зазначено, що позов необґрунтований,
оскільки позивачем не надано доказів
на підтвердження того, що повнолітня
донька навчається, а самі позовні
вимоги не конкретизовано.

Заслухавши пояснення представника
відповідача та вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов частково обґрунтований і
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення ними 23 років за умови, що
вони можуть надавати матеріальну
допомогу.

Зі свідоцтв НОМЕР_2 та НОМЕР_3
вбачається, що сторони перебували у
шлюбі з 30.10.1993 року по 25.09.2001 року. (а.с.
8-9) Від даного шлюбу сторони мають
спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а.с. 10)

На даний час донька ОСОБА_4 є
повнолітньою. ОСОБА_4 досягла
повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2. Повнолітня
донька зареєстрована разом з матір'ю,
про що свідчать штампи про реєстрацію в
паспортах останніх (а.с. 6, 11).

До матеріалів справи долучено довідку
про середню заробітну плату (дохід)
позивача, в якій відображено заробіток
за червень та липень 2013 року (позов
подано у вересні). В кожен із зазначених
місяців, заробіток становить 1150 грн.
Сама середня заробітна плата в довідці
не зазначена. (а.с. 5) При цьому позивачем
не долучено доказів, що підтверджують
матеріальний стан відповідача, хоча та
обставина, що останній має змогу
надавати матеріальну допомогу
повнолітній дитині, виходячи з ч. 1 ст. 199
СК України, підлягає доказуванню.

До матеріалів справи також долучено
договір від 03.08.2011 року про підготовку
фахівця (ОСОБА_4) у Кременчуцькому
національному університеті ім. Михайла
Остроградського. Згідно договору,
університет взяв на себе зобов'язання
за рахунок коштів замовника, здійснити
підготовку фахівця за денною формою
навчання, яке триватиме протягом 4
років. Договір містить графік оплати
освітньої послуги, згідно якого перший
рік підготовки (2011-2012) коштує 7600 грн.,
другий (2012-2013) - 8292 грн., третій (2013-2014) - 9047
грн., четвертий (2014-2015) - 9870 грн. Загальна
вартість освітньої послуги - 34809 грн.,
проте плата за навчання здійснюється
помісячно (а.с. 13-14). Розділом 7 договору,
передбачено випадки його припинення
(а.с. 14). (а.с. 12-14)

Дослідивши положення договору, суд
вважає слушним зауваження
представника відповідача щодо того, що
сам по собі договір, укладений у 2011
році, не підтверджує факт навчання
доньки ОСОБА_4 в університеті на даний
час. Такий договір також не підтверджує
факт понесення витрат на навчання,
зазначених у розділі 5 договору.

Довідки про те, що спільна донька
сторін на даний час продовжує навчання
в університеті, до матеріалів справи не
долучено. Проте, в матеріалах справи є
квитанції про оплату навчання
позивачем. Так, згідно квитанцій №13102
від 29.11.2011 року та №9388 від 09.08.2011 року,
ОСОБА_2 сплатила передбачену договором
суму, у розмірі 7600 грн., за перший рік
навчання доньки. (а.с. 16) Згідно
квитанції №10556 від 20.08.2012 року, позивач
сплатила 8292 грн. за другий рік навчання
повнолітньої доньки. (а.с. 16)

Таким чином, суд вважає доведеною ту
обставину, що у 2011-2012 роках, ОСОБА_4
навчалася на денній формі, на
контрактній основі в Кременчуцькому
національному університеті імені М.
Остроградського.

Квитанції про оплату навчання у 2013 році
до матеріалів справи долучено не було.
Жодного обґрунтування з цього приводу
позов не містить. Позов було подано
03.09.2013 року, тобто після початку
навчального семестру, при цьому судові
засідання неодноразово відкладались,
позивач щоразу була викликана в суд і
повідомлена про час і місце розгляду
справи, проте додаткових доказів вона
не надала.

Виходячи з вищенаведеного, в судовому
засіданні не було доведено факт
навчання повнолітньої доньки ОСОБА_4 в
університеті у 2013 році, а також факт
понесення витрат на навчання за цей
рік.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
просила суд стягнути з відповідача на
її користь, додаткові витрати по оплаті
навчання ОСОБА_4, у розмірі 7946 грн., за
період з серпня 2011 року по серпень 2013
року. Позивач зазначила суму у розмірі
7946 грн., виходячи з того, що це половина
суми, сплаченої нею за 1 та 2 рік
навчання доньки, що вбачається з
договору та квитанцій (а.с. 13, 16).

Згідно зі статтею 185 СК, той з батьків, з
кого присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом, тощо). Дана стаття
має назву «участь батьків у додаткових
витратах на дитину» і міститься в главі
15 СК - «обов'язок матері, батька
утримувати дитину та його виконання».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК, правовий
статус дитини має особа до досягнення
нею повноліття. Виходячи з положень ч. 2
та ч. 3 даної статті, особа досягає
повноліття з 18 років.

Таким чином, кодексом не передбачено
стягнення додаткових витрат на
утримання повнолітніх дітей. Питання
утримання батьками повнолітніх дітей,
врегульовано главою 16 СК і вона не
містить положень про стягнення
додаткових витрат. Додаткові витрати
можуть бути стягнуті лише до
досягнення дитиною 18 років.

Як уже було зазначено, ОСОБА_4 досягла 18
років ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач внесла
плату за другий рік навчання доньки
20.08.2012 року, про що свідчить квитанція
(а.с. 16). Тобто плата за 2 рік навчання,
була внесена після досягнення ОСОБА_4
повноліття. З моменту досягнення
повноліття донькою, спірні відносини
між сторонами врегульовані ст. 199 СК, на
підставі якої позивач мала право
звернутися до суду з позовом про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину на період навчання. З
досягненням донькою ОСОБА_4 повноліття,
позивач втратила право на стягнення
коштів, в порядку ст. 185 СК.

Разом з тим, плата за перший рік
навчання ОСОБА_4 була внесена 29.11.2011
року та 09.08.2011 року, про що свідчать
квитанції (а.с. 16). Таким чином, на момент
сплати коштів за перший рік навчання,
позивач іще не мала права на звернення
до суду з позов про стягнення коштів на
період навчання в порядку ст. 199 СК.

Позивач зазначає у позові, що судом
було винесено рішення про стягнення
аліментів з ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої доньки, але дана
обставина доказами не підтверджена.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК, додаткові
витрати на утримання дитини стягуються
незалежно від того чи сплачує особа
(батько/мати) аліменти.

Виходячи з положень статей 180-182 СК,
аліментами є кошти, що стягуються на
щоденне утримання дитини пов'язане з її
вихованням, духовним та фізичним
розвитком. Плата за навчання у ВНЗ до
досягнення дитиною повноліття не є
повсякденними витратами на її
утримання і пов'язана з особливими
обставинами. При цьому СК України не
містить положень на підставі яких, мати
(батько) неповнолітньої дитини, що
продовжує навчання у ВНЗ, мають право
звернутися до суду з позовом про
стягнення витрат на навчання.

На підставі викладеного, суд вважає за
можливе визначити плату за навчання у
ВНЗ до досягнення ОСОБА_4 повноліття, як
додаткові витрати на дитину. Тому суд
вважає за можливе стягнути половину
коштів, що їх понесла позивач, за перший
рік навчання ОСОБА_4, а саме 3800 грн. - з
відповідача. Отже позов в цій частині
підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, позивач просить суд,
стягувати з ОСОБА_3 ? частину витрат по
оплаті за навчання доньки, які будуть
проведені нею за період навчання
останньої у ВНЗ, і одночасно - аліменти
на утримання повнолітньої доньки, яка
продовжує навчання, починаючи з
вересня 2011 року до закінчення донькою
навчання.

Як уже було зазначено судом, по
досягненню донькою повноліття,
відносини між нею та її батьками, щодо
її утримання, врегульовані ст. 199 СК.
Витрати на оплату навчання, які позивач
просить суд стягнути з відповідача
окремо від аліментів, є складовою таких
аліментів і враховуються судом при
визначенні їх розміру, на ряду з
витратами на проживання, харчування,
придбання підручників, канцелярських
приладів та іншого. Враховуючи ці та
раніше зазначені обставини, позовні
вимоги в частині стягнення плати за
навчання повнолітньої доньки, окремо
від аліментів на навчання (як додаткові
витрати), є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача, про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої доньки, яка продовжує
навчання, то згідно з положеннями ст. 199
СК України, обов'язковими умовами
стягнення таких аліментів є: 1.
Досягнення донькою/сином віку який
перевищує 18 років, але не перевищує 23
років; 2. Продовження донькою/сином
навчання; 3. Потреба, у зв'язку з
навчанням, у матеріальній допомозі; 4.
Наявність у батьків можливості
надавати таку допомогу. Вказані
обставини підлягають доказуванню
позивачем в судовому засіданні,
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України.

Заявляючи вимогу про стягнення
аліментів, окрім договору про
підготовку фахівця, позивачем не
надано інших доказів, що підтверджують
фактичні витрати у зв'язку з навчанням.

Позивач звернулася до суду у 2013 році і
статтею 199 СК не передбачено стягнення
аліментів за минулий час (позивач
просить суд стягнути аліменти
починаючи з 2011 року). Як уже було
зазначено в рішенні, позивачем не
підтверджено доказами той факт, що
станом на 01.09.2013 року ОСОБА_4 продовжує
навчання (суд не має відомостей про те,
що ОСОБА_4 не була відрахована чи
переведена на заочну форму навчання, а
також доказів оплати навчання у 2013
році). Позивачем також не надано
доказів того, що відповідач має
матеріальну можливість утримувати
повнолітню доньку. Таким чином, в
задоволенні позову в цій частині
необхідно відмовити за недоведеністю.

Суд відмовляє в задоволенні позову по
суті вимог, а тому не уточнює позовні
вимоги, щодо частки чи суми, в якій
позивач просила стягувати аліменти.

При вирішенні спору, судом враховано
положення ч. 1 ст. 20 СК України,
відповідно до якої до вимог позивача,
позовна давність не застосовується.

На підставі ст. 88 ЦПК України та п. 3 ч. 1
ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з
відповідача має бути стягнуто судовий
збір на користь держави, у розмірі 229, 40
грн.

Керуючись ст. ст. 6, 20, 180-182, 185, 199 СК
України ст. ст. 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України
суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину, яка продовжує навчання -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2 частину понесених нею
додаткових витрат на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі
3800 грн. (три тисячі вісімсот гривень).

В задоволенні позовних вимог в іншій
частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь держави судовий збір у розмірі
229,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Полтавської області, через Карлівський
районний суд Полтавської області,
протягом десяти днів з дня його
проголошення або дня отримання копії
рішення.

Суддя
Жмурко П.Я.