Справа № 705/846/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2013 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі:

головуючого- судді Фазикош Г.В.,

суддів - Власова С.О. , Дроботі В.В.,

при секретарі - Козаковій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ірщавського районного суду від 10 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 екологічної страхової компанії, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, -

встановив:

Рішенням Ірщавського районного суду від 10 жовтня 2012 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 екологічної страхової компанії, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди; стягнуто із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача кошти в сумі 10000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди та судові витрати.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено ( а.с. 149-152).

З рішенням не погодився позивач ОСОБА_1, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Свою позицію апелянт мотивує тим, що на його думку, суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, зробив висновки, які цим обставинам не відповідають, порушив норми матеріального та процесуального права ( а.с. 157-161).

Крім іншого, апелянт вказує на те, що приймаючи рішення, суд першої інстанції відмовив у задоволені позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди на тій підставі, що у справі відсутній договір стархування цивільної відповідальності, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 страховою компанією. При цьому суд не врахував, що копія вказаного договору подавалася суду в якості додатку до позовної заяви.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то апелянт вважає, що розмір стягнення, який визначив суд першої інстанції в 10000,00 грн. не відповідає характеру заподіяної моральної шкоди, глибині та характеру моральних страждань позивача.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції позивач та його представник скаргу підтримали із наведених у ній підстав.

Представник відповідача ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України апеляційну скаргу частині, що стосується цього відповідача не визнала, у задоволенні в заявлених до ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України, просила відмовити

Представник відповідача ОСОБА_2 скаргу в частині, що стосується її довірителя, не визнала та просила відхилити.

Представник відповідача ЗАТ «ОСОБА_3 екологічна страхова компанія» в судове засідання не з'явився; про час та місце судового слухання відповідач повідомлявся, відповідно до вимог процесуального закону, справу було розглянуто без його усаті відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи колегія прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження,

повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи та вирішити спір у межах

заявлених позовних вимог та зібраних у справі доказів.

В даній справі суд першої інстанції встановив, що 04 серпня 2011 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер 714 36 РЕ, під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля марки « ВАЗ 211140», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_1

В результаті цієї ДТП позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху лівого стегна з переломом даху вертлюгової впадини, які спричинили розлад здоров'я понад 21 день, що кваліфікується як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вина водія ОСОБА_2 встановлена вироком Виноградівського районного суду від 02 лютого 2012 року (а.с. 33-34).

Згідно проведеної судової авто-товарознавчої експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ 21114» 2008 року випуску складає 53558 грн.40 коп. ( а.с. 7-10).

Ці обставини доведені наявними у справі доказами, встановлені судом першої інстанції, сторони їх не заперечують, в цій частині висновки суду першої інстанції сторони не поспорюють.

В суді першої інстанції позивач стверджував, шо внаслідок ДТП йому була заподіяна матеріальна шкода, яку він оцінив в загальну суму 69471,22 грн. та моральну шкоду, яку він оцінив в загальну суму 70000,00 грн. (а.с. 133-134).

За розрахунком позивача матеріальна шкода включає: 54000.00 грн. ( вартість знищенного автомобіля); 6549.72 грн. ( вартісь ліків); 200.00 грн.( вартість послуг експерта); 5521.50 грн ( вартість путівки на санаторно-курортне лікування): 700,00 грн. ( вартість евакуатора) ( а.с. 149).

При цьому позивач просив зобов'язати відповідачів ЗАТ «ОСОБА_3 екологічна страхова компанія» та Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатити йому солідарно страхові виплати в у розмірі 69471,22 грн. та частину моральної шкоди у розмірі 5% від встановленого страхового ліміту, що становить 5000.00 грн. Іншу частину моральної шкоди в сумі 65000.00 грн. позивач просив стягнути із відповідача ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції обмежився лише посиланням на відсутність у матеріалах справи договору страхуванням, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 екологічною страховою компанією, та констатував, що за таких обставин суд позбавлений можливості визначити розмір шкоди ( а.с. 152).

З таким висновком місцевого суду погодитися неможна, оскільки він не відповідає наявним у справі доказам та зроблений з порушенням норм процесуального та матеріального закону. В додатку до позовної заяви під п.7 значиться копія договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №7967390 від 13 січня 2011 року ( а.с. 5). З акту від 22 березня 2012 року слідує, що такого документу у матеріалах позову не було( а.с.52 «а»).

За цих обставин суд повинен був роз'яснити стороні наслідки неподання вказаного доказу та за наявності клопотання витребувати його оригінал у сторони відповідно до вимог ст.64 ЦПК України.

Апеляційним судом було витребувано оригінал вказаного полісу №ВЕ/7067390 від 1З січня 2011 року, досліджено його у судовому засіданні та долучено до матеріалів справи.

Відповідно до вказаного договору страхувальником є ОСОБА_2, страховиком є ЗАТ «ОСОБА_3 екологічна страхова компанія», договором застрахована цивільна правова відповідальінсть ОСОБА_2 перед третіми особами, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внасліок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер 714 36 РЕ.

На переконання колегія факт заподіяння матеріальної шкоди потерпілому в сумі 60808.12 грн. є доведеним.

Ця сума включає 53558,4 грн. вартість знищенного автомобіля; 6549,72 грн. витрати на лікування (підтверджені наданими чеками на придбання ліків); 700.00 грн. витрати на евакуацію та доставку залишків автомобіля.

В частині стягнення цих коштів із відповідача ЗАТ «ОСОБА_3 екологічна страхова компанія» слід задовольнити, оскільки подія підпадає під ознаки страхової, передбаченої вказаним вище договором страхування, сума відшкодування не перевищує ліміту відповідальності, встановленого п.2 договору страхування, позивачем дотримано умов одержання страхової виплати і виплата не здійснена не з вини позивача.

Що стосується інших заявлених позивачем до стягнення коштів у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, а саме витрат на реабілатацію потерпілого та витрат понесених на одержання дубліката експерного висновку, то в їх задоволенні слід відмовити як недоведених достаніми доказами.

Вимоги про стягнення цієї суми матеріального відшкодування солідарно з відповідача ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України не підлягають до задоволення як безпідставні. Докази попереднього звернення позивача до цього відповідача з вимогою про стягнення коштів чи виплату відшкодування, а також докази відмови цього відповідача у здійсненні такої виплати у матеріалах справи відсутні.

Що стосується вимог позивача про стягнення у відшкодування моральної шкоди в сумі 70000.00 грн., то колегія враховує, що оскаржуваним судовим рішенням з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 було стягнуто у відшкодування цієї шкоди 10000,00 грн. Аналогічна сума стягнення зазначена й у вступній та резолютивній частині рішення, проголошеній у судовому засіданні.

При цьому у мотивувальній частині повного тексту судового рішення міститься висновок щодо обгрунтованості стягнення лише 1000,00 грн. ( а.с. 152). Однак у цій частині рішенні місцевого суду ніким не оскаржено, відповідач ОСОБА_2 з ним погодився.

З огляду на характер заподіяної шкоди та моральних страждань позивача, виходячи зі змісту положень ст.23 та ст.1167 ЦК України, колегія вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення.

З врахуванням стягнутої на користь позивача із відповідача ОСОБА_2 суми в розмірі 10000.00 грн., колегія вважає, що із відповідача ЗАТ «ОСОБА_3 екологічна страхова компанія» слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн., що відповідає 5 % розміру страхового ліміту, передбаченого договором страхування.

В решті рішення місцевого суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.10. 11, 60, 303, п.1,3-4 ч.І ст.309, ст. 314. ст.316 ЦПК України, апеляційний суд, -

рішив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ірщавського районного суду від 10 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 екологічної страхової компанії, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди -змінити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 екологічної страхової компанії на користь позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 60808,12 грн. страхового відшкодування та моральну шкоду у розмірі 5% ліміту в сумі 5000,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: