Справа № 424/859/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року
Ровеньківський міський суд Луганської
області

в складі: головуючого судді
Ібадової Н.П.,

при секретарі Бурлака
О.В.,

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду м.
Ровеньки Луганської області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
відповідача Державне підприємство
«Ровенькиантрацит», третя особа :
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
луганської області, « Про встановлення
факту трудового каліцтва»,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, у якому зазначив,
що з 24.07.1996 р. по 25.10.2004 р. він працював в
автобазі ДХК «Ровенькиантрацит» в
якості водія автобусу 1 класу
автоколони № 1. 09 лютого 2001 року він
працював у другу зміну і автобусом ЛАЗ
державний номер НОМЕР_1 віз робочих з
шахти «Дзержинського» після зміни.
Приблизно о 22.30 годин на автомобільній
дорозі Ровеньки - Свердловськ на
перехресті на шахту «Харківська»
трапилося ДТП. Автомобіль КАМАЗ, який
рухався у напрямку м. Свердловськ завод
«Інтерсплав», скоїв зіткнення з
автобусом, в'їхав у задню частину
автобуса під керуванням позивача, який
стояв на зупинці на перехресті на шахті
«Харківська». Внаслідок зіткнення
транспортних засобів позивач отримав
травму потиличної частини голови та
забив праве плече. Медичні працівники
швидкої допомоги з м. Свердловськ, які
прибули на місце аварії надали
позивачу медичну допомогу. Пошкоджений
автобус тягачем був відбуксований до
автобази. Про нещасний випадок, який з
ним трапився він повідомив диспетчера,
десь через 1.30 години. Приїхав директор
автобази ОСОБА_3, який також був
повідомлений про ДТП. При
розслідуванні ДТП працівниками ДАІ
було встановлено, що винним у ДТП є
водій автомобіля КАМАЗ, який задрімав
за кермом машини та порушив правила
дорожнього руху. Нажаль до
теперішнього часу протокол про
адміністративне правопорушення у
відділі ДАІ не зберігся. 10 лютого 2001
року позивач звернувся до
Ровеньківської ЦМЛ і був
госпіталізований у травматологічне
відділення з діагнозом: струс
головного мозку, забиття правого
плеча. На лікуванні позивач знаходився
з 10.02.2001 року по 19.02.2001 року. Після
лікування позивач звернувся до
керівництва підприємства з питання
розслідування нещасного випадку, який
стався з ним 09 лютого 2001 року та видачі
акту за формою Н - 1, але розслідування
нещасного випадку так і не було
проведене. Розслідування нещасного
випадку повинне було бути проведено
згідно Положення про розслідування та
облік нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на підприємствах,
в установах і організаціях,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10 серпня 1993 року
№623 в редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 17 червня 1998 року
№923, але його ніхто не провадив. З часом
стан здоров'я позивача дуже
погіршився, він страждає на постійний
головний біль. Позивач вважає, що
нещасний випадок, який стався з ним 09
лютого 2001 року повинен бути
розслідуваним і по результатам
розслідування складений акт за формою
Н-1. З цього приводу він звернувся у
вересні 2011 року до відповідача, але
розслідування нещасного випадку так і
не було проведене і акт по формі Н-1 не
складався.

Просив суд встановити факт
нещасного випадку на виробництві, що
стався 09 лютого 2001 року. Зобов'язати
відповідача скласти акт форми Н - 1 та
прийняти нещасний випадок до обліку.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
заявлені позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив їх задовольнити.
Суду пояснив, що він звернувся до суду з
цим позовом через стільки років,
оскільки у нього стала боліти голова,
підвищився тиск. Він о 22 годині 30
хвилин їхав з шахти «Дзержинського». В
районі шахти «Харківська» в нього
в'їхав КАМАЗ. Приїхала міліція, швидка
допомога. Потім він перебував на
лікуванні. Звернувся зараз, оскільки
травма стала непокоїти. В документах
зазначено, що це була виробнича травма.
У 2011 році він звернувся до ВП
«Автобаза», щоб йому видали акт про
нещасний випадок на виробництві. Він
звертався з відповідною письмовою
заявою. Чи була письмова відповідь, він
не пам'ятає.

Представник відповідача - Державного
підприємства «Ровенькиантрацит» у
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнала, заперечувала проти
їх задоволення. Суду надала письмові
заперечення, в яких зазначила, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення
факту нещасного випадку на виробництві
09.02.2001 р., складання акту форми Н-1 та
прийняття нещасного випадку до обліку
відхиляють за наступних підстав.
Позивач у позовній заяві стверджує, що
він 09.02.2001 р. працював на підприємстві
відповідача водієм автобусу ЛАЗ
держномер НОМЕР_1 у другу зміну, початок
якої о 19.00 годині. Приблизно о 22.30.
годині, під час, коли він віз робочих з
шахти «Дзержинського», на
автомобільній дорозі
Ровеньки-Свердловськ та перехрестя на
шахту «Харківська» трапилося ДТП.
Автомобіль КАМАЗ, що прямував у м.
Свердловськ завод «Інтерсплав», скоїв
зіткнення з автобусом під керуванням
позивача, внаслідок чого позивач
отримав ушкодження здоров'я та
знаходився на лікуванні у
Ровеньківській міській лікарні з 10 по
19.02 2001 року. Згідно твердження позивача,
він одразу після лікування, тобто після
19.02.2001 р. звернувся до керівництва
підприємства відповідача з питанням
про розслідування нещасного випадку,
що стався з ним 09.02.2001 р. та видачі йому
акту за формою Н-1, у складанні якого
йому було адміністрацією ВП «Автобаза»
ДХК «РА» відмовлено, однак доказів
звернення із письмовою заявою до
відповідача та відмови останнього у
розслідуванні ДТП позивач не надав.
Згідно даних табелю обліку робочого
часу на підприємстві відповідача
позивач станом на 09.02.2001 р. знаходився
на лікарняному, тобто в другу зміну, що
брала початок о 19.00 год 09.02.2001 р. позивач
на роботу не з'явився, і були дані про
його хворобу, та він був відсутній на
роботі по 19.02.2001 р. включно. За час
відсутності на роботі ОСОБА_1
лікарняний лист для його оплати на
підприємство не здавав, про що свідчать
дані у корінцях нарахування заробітної
плати, та не вимагав виплати допомоги у
зв'язку із хворобою. Згідно відомостей
нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за
період його роботи на ВП «Автобаза» ДХК
«Ровенькиантрацит» лікарняний лист з
періодом непрацездатності з 09.02.2001 р. по
19.02.2001 р. для оплати на підприємство
позивачем не здавався. Згідно даних
особової картки позивача за формою №
П-2, наказу ВП «Автобаза» ГХК
«Ровенькиантрацит» № 39-к від 01.03.2002р.
водієм автобусу ЛАЗ держномер НОМЕР_1
ОСОБА_1 працював з 01.03.2002 р. Про цей факт
свідчить також особиста заява ОСОБА_1 з
проханням перевести його з посади
водія автобусу ЛАЗ №НОМЕР_2 на ЛАЗ
№НОМЕР_1 з 01.03.2002 р. Виписка із медичної
карти стаціонарного хворого №1133, яку
ОСОБА_1 додав до позову, як на підставу
заявлених вимог, свідчить про
звернення ОСОБА_1 за лікарською
допомогою 10.02.2001 р. о 12.15 год. за
госпіталізацією, та саме в 12.15 год.
згідно протоколу № 205 від 10.02.2001 р.
ОСОБА_1 був оглянутий на предмет
вживання алкоголю у зв'язку із
зверненням за медичною допомогою та
ствердженням, що отримані травми
сталися внаслідок ДТП на роботі.
Доказів огляду на предмет вживання
алкоголю безпосередньо одразу після
ДТП 09.02.2001 р. після 22.30 год. ОСОБА_1 не
надав. Позивач у своїх вимогах до
відповідача посилається на Постанову
Кабінету Міністрів № 1112 від 25.09.2004 р. -
на нормативний акт, як на підставу
розслідування та складання акту за
формою Н-1. Слід зазначити, що дія цього
нормативного акту не має зворотної
сили та не поширюється на випадок з
позивачем. На час, коли за ствердженням
позивача, з ним трапився нещасний
випадок, діяла Постанова Кабінету
Міністрів № 623 від 10.08.1993 р. (із змінами
та доповненнями), якою регулюється
порядок розслідування та облік
нещасних випадків та професійних
захворювань на виробництві. Згідно п. 11
цієї Постанови «....сам потерпілий
повинен доповісти безпосередньому
керівникові робіт (бригадиру, майстру)
чи іншому працівникові (диспетчеру,
змінному інженеру) про нещасний
випадок, який мав місце. Згідно п. 12 цієї
Постанови лікувально-профілактичний
заклад на звернення потерпілого від
нещасного випадку, повинен протягом
доби інформувати власника
підприємства, де працює потерпілий, про
нещасний випадок. Позивач не надав
доказів інформування відповідача про
нещасний випадок, що з ним трапився.
Згідно п. 19 вищезазначеної Постанови,
нещасний випадок, про який потерпілий
своєчасно не повідомив свого
безпосереднього керівника чи власника
підприємства, або якщо втрата
працездатності від нього настала не
відразу, розслідується за заявою
потерпілого якщо з моменту події
пройшло не більше одного року.
Питання про складання акта за формою Н-1
вирішується комісією з розслідування.»
Зазначені обставини виключають
можливість факту ДТП під час виконання
трудових обов'язків ОСОБА_1 09.02.2001р.
Відсутність протоколу про
адміністративне порушення у відділі
ДАІ на час розгляду справи не дає змоги
відновити у часі події, які стали
приводом розгляду спору у суді.
Позивачем пропущений строк позовної
давності звернення до суду,
передбачений ст. 257 ЦПК України, у три
роки, який має початок від дня події,
тобто 09.02.2001 р. Відповідно до ч. 1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведене, вважає, що
позов є безпідставним та недоведеним,
та таким, що задоволенню не підлягає.

Представник третьої особи - Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Ровеньки
Луганської області за довіреністю
Малиновська Г.С. у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 заперечувала, просила відмовити
у їх задоволенні за необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та надані
сторонами докази, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно записів у
трудовій книжці (а.с. 9-12), ОСОБА_1
працював у ВП «Автобаза» у період з
грудня 1997 року по жовтень 2004 року.

Згідно виписки з медичної картки
стаціонарного хворого №1133 (а.с. 14-15),
ОСОБА_1, 1970 року народження, у період з
10.02.2001 року по 19.02.2001 року, перебував на
лікуванні в стаціонарі з діагнозом
струс головного мозку, гематома,
забиття правого плеча.

Згідно ст. 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
нещасний випадок - це обмежена в часі
подія або раптовий вплив на
працівника небезпечного виробничого
фактора чи середовища, що сталися
у процесі виконання ним трудових
обов'язків, внаслідок яких заподіяно
шкоду здоров'ю або настала смерть.

Позивач у судовому засіданні пояснив,
що 09.02.2001 року він, будучи на роботі, а
саме виконуючи роботу водія по
перевезенню робочих з Шахти «ім.
Дзержинського» на автодорозі
Ровеньки-Свердловськ, на перехресті на
Шахту «Харківська» став учасником
дорожньо-транспортної пригоди, за
участю автобусу марки ЛАЗ, державний
номер НОМЕР_1, та автомобіля КАМАЗ, в
результаті чого йому були завдані
тілесні ушкодження - струс головного
мозку, забиття правого плеча, у зв'язку
з чим він був госпіталізований. На
місці ДТП були присутні співробітники
ДАІ та швидкої допомоги, однак позивач
не надав до суду жодних доказів того, що
співробітниками ДАІ був складний
протокол про адміністративне
правопорушення за вчинене ДТП, а також
не надана копія постанови в справі про
адміністративне правопорушення про
притягнення водія автомобіля марки
КАМАЗ до адміністративної
відповідальності, як винну в
дорожньо-транспортній пригоді особу.

Згідно пункту 8 Порядку розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві НПАОП 0.00-6.02-04,
затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№1112 від 25 серпня 2004 року (далі -
Порядок), про кожний нещасний випадок
потерпілий або працівник, який його
виявив, чи інша особа - свідок
нещасного випадку повинні негайно
повідомити безпосереднього
керівника робіт чи іншу уповноважену
особу підприємства і вжити заходів
до подання необхідної допомоги
потерпілому.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що
лікувально-профілактичний заклад
повинен про кожне звернення
потерпілого з посиланням на
нещасний випадок на виробництві без
направлення підприємства передати
протягом доби з використанням засобів
зв'язку екстрене повідомлення за
формою згідно з додатком 1:
підприємству, де працює потерпілий;
робочому органу виконавчої
дирекції Фонду за
місцезнаходженням підприємства, де
працює потерпілий, або за місцем
настання нещасного випадку з особою,
яка забезпечує себе роботою
самостійно; установі (закладу)
державної
санітарно-епідеміологічної служби
(далі - установа державної
санітарно-епідеміологічної служби),
які обслуговують підприємство, де
працює потерпілий, або такій установі
за місцем настання нещасного випадку з
особою, яка забезпечує себе роботою
самостійно, - у разі виявлення гострого
професійного захворювання (отруєння).

Як встановлено судом, Ровеньківською
ЦМЛ на підприємство, де працював
ОСОБА_1, жодних повідомлень про
посилання позивача на нещасний випадок
на виробництві не надходило.

Згідно наказу №,6К від 01.03.2002 року (а.с.
87-88), ОСОБА_1 був переведений водієм 1
класу автоколони 1 на автомобіль ЛАЗ
№НОМЕР_1 з 01.03 2002 року з часовою
тарифною ставкою 1,35 грн., звільнивши
його від посади водія автомобіля ЛАЗ
№НОМЕР_2, на підставі його заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач ОСОБА_1 працював водієм
автобусу марки ЛАЗ НОМЕР_1, лише з 01.03.2002
року, про що свідчить відповідний
наказ, тому 09.02.2001 року він не міг
керувати транспортним засобом, на який
він вказує в позові та в своїх
поясненнях, оскільки працював водієм
транспортного засобу марки ЛАЗ
№НОМЕР_2. Про це також свідчить заява
ОСОБА_1 та розпорядження про
переведення на іншу роботу від 01.03.2002
року, підписані ним особисто (а.с. 89-90).

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні
пояснила, що вона працює головним
спеціалістом з організації
бухгалтерського обліку ТОВ
«ДТЕК-сервіс». Згідно розрахункових
листків по нарахованій заробітній
платі, дані про перебування позивача на
лікарняному відсутні, оскільки оплата
лікарняних листків не проводилась і
відсутні будь-які документи щодо
перебування позивача на лікарняному.
Кожний вид оплати праці закодований.
Лікарняний закодований шифром 320-340, у
позивача зазначений шифр відсутній,
тобто заробітна плата нараховувалась,
як працюючому. Про період 2001 року їй
нічого невідомо, пояснення вона може
дати лише по документам, до неї
особисто ніхто не звертався, оскільки
вона працює в ВП «Автобаза» з 2011 року.
Ці документи зберігаються 75 років і
жодних коректив ніхто не може внести до
документації, оскільки все проходить
через програму, а тому як свідчать
розрахункові листи - позивач не
перебував на лікарняному у вказаний
період.

Окрім того, згідно листа Управління
охорони здоров'я Свердловської міської
лікарні №2074 від 27.11.2013 року (а.с. 92), за
медичною допомогою ОСОБА_1 у
лікувально-профілактичні заходи міста
Свердловська у лютому 2001 року не
звертався, але був оглянутий лікарем
ОСОБА_6 в приймальному відділенні СЦМЛ
№1 09.02.2001 року о 02 годин 15 хвилин для
встановлення факту вживання алкоголю і
стану сп'яніння за участю працівника
ВДАІ Свердловського МВ УМВС
Дмитрієнко. Згідно протоколу медичного
огляду для встановлення факту вживання
алкоголю та стану сп'яніння від 09
лютого 2001 року (а.с. 93), ОСОБА_1 був
оглянутий лікарем Свердловської ЦМЛ
№1, як учасник ДТП для встановлення
стану сп'яніння, і згідно зазначеного
протоколу, зі слів ОСОБА_1 жодних травм
він не отримував, а саме: струсу
головного мозку та забиття правого
плеча.

З огляду на зазначений лист Управління
охорони здоров'я Свердловської міської
лікарні №2074 від 27.11.2013 року, ОСОБА_1 у
лютому 2001 року за медичною допомогою не
звертався, а протокол медичного огляду
для встановлення факту вживання
алкоголю та стану сп'яніння від 09
лютого 2001 року був складений лікарем
ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_1 був учасником
ДТП, проте жодних посилань на те, що ДТП
відбулось під час виконання ним
трудових обов'язків, у протоколі не має.

Відповідно до п. 13 Порядку, комісія
зобов'язана протягом трьох діб:
обстежити місце нещасного випадку,
одержати пояснення потерпілого, якщо
це можливо, опитати свідків нещасного
випадку та причетних до нього осіб;
визначити відповідність умов праці
та її безпеки вимогам законодавства
про охорону праці; з'ясувати обставини
і причини нещасного випадку; визначити,
чи пов'язаний цей випадок з
виробництвом; установити осіб, які
допустили порушення вимог
законодавства про охорону праці,
розробити заходи щодо запобігання
подібним нещасним випадкам; скласти
акт розслідування нещасного випадку
за формою Н-5 згідно з додатком 2 у
трьох примірниках (далі - акт форми Н-5),
а також акт про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, за формою
Н-1 згідно з додатком 3 у шести
примірниках (далі - акт форми Н-1), якщо
цей нещасний випадок визнано таким, що
пов'язаний з виробництвом, або акт
про нещасний випадок, не пов'язаний з
виробництвом, за формою НПВ згідно з
додатком 4, якщо цей нещасний випадок
визнано таким, що не пов'язаний з
виробництвом (далі - акт форми НПВ), і
передати їх на затвердження
роботодавцю; у разі виявлення
гострого професійного захворювання
(отруєння), пов'язаного з
виробництвом, крім акта форми Н-1
скласти також у чотирьох примірниках
карту обліку професійного
захворювання (отруєння) за формою П-5
згідно з додатком 5 (далі - карта форми
П-5). Акти форми Н-5 і форми Н-1 (або
форми НПВ) підписуються головою і
всіма членами комісії. У разі
незгоди із змістом зазначених актів
член комісії письмово викладає свою
окрему думку, яка додається до акта
форми Н-5 і є його невід'ємною частиною,
про що робиться запис в акті форми Н-5.
У випадках, зазначених у пункті 35 цього
Порядку, або у разі виникнення потреби
у проведенні лабораторних
досліджень, експертизи, випробувань
для встановлення обставин і причин
нещасного випадку строк
розслідування може бути продовжено за
погодженням з територіальним органом
Держнаглядохоронпраці за
місцезнаходженням підприємства, але
не більше ніж на місяць, про що
роботодавець видає наказ.

Проте, ані позивачем ОСОБА_1, ані
працівниками медичної установи, не
було повідомлено підприємству про
можливий нещасний випадок, який стався
на виробництві.

Також, згідно довідки ВП «Автобаза» ТОВ
«ДТЕК Ровенькиантрацит»№552/11 від 14.06.2013
року (а.с. 61), до розрахункового відділу
Автобази, лікарняний лист за період з
10.02.2001 року по 19.02.2001 року від ОСОБА_1 для
оплати не надходив.

Згідно копії табелю обліку робочого
часу за лютий 2001 року ОСОБА_1 - водія у ВП
«Автобаза» ДХК «Ровенькиантрацит» (а.с.
62-63), ОСОБА_1 у період з 09 лютого 2001 року
по 22 лютого 2001 року перебував на
лікарняному та на роботі був відсутній.
Це свідчить про те, що 09.02.2001 року ОСОБА_1
не виходив і не працював у другу зміну,
як він зазначає, оскільки в табелі
обліку робочого часу зазначено, що він
перебував на лікарняному, лікарняний
йому не оплачувався і він його не
надавав на підприємство.

Згідно наданих представником
відповідача до суду копій талонів про
оплату праці за певний період на ім'я
ОСОБА_1, а саме за січень, лютий та
березень 2001 року (а.с. 86), згідно
відміток по шифрам 320-340, які
повідомлені суду свідком ОСОБА_5,
оплата лікарняного листа не
проводилась.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що позивач ОСОБА_1 не надав
суду жодних доказів того, що 09.02.2001 року
він дійсно отримав виробничу травму
внаслідок ДТП під час виконання своїх
службових обов'язків на автобусі марки
ЛАЗ, державний номер НОМЕР_1, та доказів
того, що він дійсно звертався із заявою
про проведення розслідування
нещасного випадку, а відповідачем йому
було в цьому відмолено, а також того, що
він перебував на лікарняному та надав
його на підприємство.

Оцінюючи докази по справі, їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані і тому не
підлягають задоволенню з наведених
вище підстав.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 60 , 88, 209, 212, 213, 214, 215,
218, 294, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним Судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.П. Ібадова

05.12.2013