АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7348/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/4308/2013
Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К.
Доповідач Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Абрамова П.С.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 12 листопада 2013 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту постійного
проживання у визначеному місці,
заінтересована особа - Полтавська
міська рада,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою про встановлення факту
постійного проживання у визначеному
місці. Підстави обґрунтовує тим, що з
січня 2008 року по даний час він проживає
за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації.

У зв'язку з цим просить суд встановити
факт його постійного проживання у м.
Полтаві з 01 січня 2008 року по теперішній
час.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 12 листопада 2013 року
відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його
заяви про встановлення факту
постійного проживання у визначеному
місці.

З рішенням суду не погодився
заявник ОСОБА_1, та подав на нього
апеляційну скаргу, у якій просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити подану ним заяву.

Апелянт вважає рішення суду
незаконним та необґрунтованим, та
таким, що ухвалено внаслідок
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
вмотивовує тим, що суд дійшов
необґрунтованого висновку про
недоведеність факту його постійного
проживання за вказаною адресою,
посилаючись на договори оренди та
покази свідків. Також зазначав, що
метою встановлення факту є його намір
стати в чергу на отримання квартири у м.
Полтаві.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга підлягає до задоволення
частково, за наступних підстав.

Відповідно п.4 ч.1 ст.307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що у доведення
факту постійного проживання ОСОБА_1
надав договори найму житлового
приміщення від 29 грудня 2008 року та від 01
січня 2010 року. Окрім того, у
підтвердження фактичних обставин
заявник надав письмові пояснення
громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 13-14).

Відмовляючи у задоволенні заяви,
місцевий суд виходив з того, що
заявником не доведено факту постійного
проживання, оскільки подані договори
найму житлового приміщення його не
підтверджують належним чином, а свідки,
на покази яких посилається ОСОБА_1, не
були допитані у судовому засіданні та
не попереджалися про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо
неправдивих відомостей.

В свою чергу, вирішуючи питання
щодо наявності підстав для задоволення
заяви ОСОБА_1 та встановлення факту,
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до норм ст. 258 ЦПК
України у заяві про встановлення
юридичних фактів повинно бути
зазначено:

1) який факт заявник просить
встановити та з якою метою;

2) причини неможливості
одержання або відновлення
документів,що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують
факт.

До заяви додаються докази, що
підтверджують викладені у заяві
обставини, і довідка про неможливість
відновлення втрачених документів.

Постановою Пленуму Верховного суду
України № 5 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику у справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо згідно із
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав, чинним
законодавством не передбачено іншого
порядку їх встановлення, заявник не має
іншої можливості одержати або
відновити загублений або знищений
документ, який посвідчує факт, що має
юридичне значення; встановлення факту
не пов'язується з наступним вирішенням
про право.

Як вказує заявник у апеляційній скарзі,
метою встановлення факту його
постійного проживання у м. Полтаві є
отримання права на включення до черги
на отримання житла.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що обставини звернення та його
мета в порушення норм цивільного
процесуального законодавства не були
встановлені та належним чином
перевірені судом першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що з
обставин справи та порушеної заявником
вимоги вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України
визначено, що якщо під час розгляду
справи у порядку окремого провадження
виникає спір про право, який
вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати
позов на загальних підставах.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія дійшла висновку про скасування
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 12 листопада 2013 року та
залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду,
роз'яснивши йому право на звернення з
позовом про встановлення факту
постійного проживання у м. Полтаві,
виходячи з наміру заявника отримати
право на включення до черги на
отримання житла, на загальних
підставах позовного провадження.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на наступне.

Узагальнюючи практику розгляду справ
даної категорії, ВСУ роз'яснив, що
вирішуючи питання про прийняття заяв
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, судам необхідно
враховувати, що ці заяви повинні
відповідати як загальним правилам щодо
змісту і форми позовної заяви,
встановленим ст. 119 ЦПК, так і вимогам
щодо її змісту, передбаченим ст. 258
цього Кодексу.

Важливе значення має вимога про
обов'язкове значення у заяві мети
встановлення юридичного факту,
оскільки мета має можливість зробити
висновок, чи дійсно цей факт є
юридичним і чи тягне він правові
наслідки. У заяві необхідно також
вказати причини неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують цей факт, та навести
докази його існування. З урахуванням
зазначеної в заяві мети, суд визначає
коло осіб, які можуть бути залучені до
участі у справі.

Якщо у заяві не зазначено, який
конкретно факт просить встановити
заявник, з яких причин неможливо
одержати або відновити документ, що
посвідчує цей факт, якими доказами він
підтверджується, або до заяви не
приєднано довідки про неможливість
одержання чи відновлення необхідних
документів, суддя відповідно до ст. 121
ЦПК постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави для залишення
заяви без руху і надає заявникові строк
для усунення недоліків.

В порушення цього, суд першої
інстанції, вказуючи однією з підстав
відмови у задоволенні заяви
відсутність доказів та недоведеність
її фактичних обставин, не вжив
процесуальних заходів, передбачених
законом, та не надав заявнику строк для
усунення недоліків заяви.

Окрім того, суд не взяв до уваги того, що
окреме провадження відрізняється від
інших видів провадженнями суттєвими
особливостями, серед яких головним є
відсутність сторін з протилежними
юридичними інтересами та відсутність
принципу диспозитивності.

Для забезпечення правильного і
своєчасного розгляду справ про
встановлення фактів, що має юридичне
значення, після відкриття провадження
у справі суддя зобов'язаний провести
певні підготовчі дії, передбачені
законом; з'ясувати, які фізичні та
юридичні особи можуть бути
заінтересовані у вирішенні цієї справи
і підлягають виклику в судове
засідання; визначити предмет
доказування; встановити, чи
передбачено законодавством
позасудовий порядок вирішення справи;
перевірити наявність доказів, що
надані заявником, та у разі
необхідності з дотриманням
процесуального порядку сприяти
витребуванню доказів, що підтверджують
заявлену вимогу.

Також, місцевий суд не взяв до
уваги, що у справах зазначеної
категорії як заінтересовані особи
повинні брати участь відповідні органи
служб громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб.

В порушення цього, суд першої інстанції
не вжив необхідних заходів для
встановлення всіх обставин справи,
внаслідок чого ухвалив неповне та
необґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного
суду м. Полтави від 12 листопада 2013 року -
скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення
факту постійного проживання у
визначеному місці - залишити без
розгляду.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Ю.М.
Винниченко /підпис/П.С.
Абрамов

КОПІЯ ВІРНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
_____ В.І. Корнієнко