Справа №1307/2-60/11
провадження №2/443/12/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Жидачівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Цюмрака
М.Д.,

при секретарі Шальвіра
І.І.,

з участю адвокатів ОСОБА_1
та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Жидачеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Жидачівської районної
ради Львівської області, до виконкому
Жидачівської міської ради, до комісії
з прав реабілітованих Львівської
обласної ради та третіх осіб ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання
недійсним рішення комісії з питань
поновлення прав реабілітованих,
реєстраційного посвідчення на об"єкт
нерухомого майна та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до Жидачівської
районної ради, комісії з питань
поновлення прав реабілітованих, до
виконкому Жидачівської міської ради,
до Львівської обласної ради комісії з
питань поновлення прав реабілітованих,
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про виключення з кола третіх
осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_8, а також
зобов"язати Жидачівську міську раду
відселити мешканців будинку АДРЕСА_4 з
квартир №1 та №2 та надати житло сім"ям
ОСОБА_3 та ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з позовом до
ОСОБА_5, комісії з питань поновлення
прав реабілітованих Жидачівської
районної ради Львівської області, до
виконкому Жидачівської міської ради,
до комісії з прав реабілітованих
Львівської обласної ради та третіх
осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
визнання недійсним рішень комісій з
питань поновлення прав реабілітованих
Жидачівської районної ради та
Львівської обласної ради, якими
повернуто конфісковане майно -
житловий будинок, спадкоємцю
реабілітованої ОСОБА_10 реєстраційного
посвідчення на об"єкт нерухомого майна,
мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_8
(батькові позивачки ОСОБА_4) згідно
ордера №583 від 21.04.1966 року було надано
спірне житло - квартира АДРЕСА_1

На час прийняття рішення комісією з
питань поновлення прав реабілітованих
Жидачівської районної ради від 27.01.1994 р.
№ 44/20 "Про повернення конфіскованого
майна або відшкодування його вартості
реабілітованим", спірний будинок був
зайнятий, тобто в одній половині -
квартира №1 проживав ОСОБА_6, а в другій
половині будинку, тобто у квартирі № 2
проживала сім"я позивачів, яка
складалася з 5-ти чоловік.

Позивачі в позовній заяві вказують, що
всупереч ст.5 Закону "Про реабілітацію
жертв політичних репресій в Україні"
комісія прийняла незаконне рішення,
так як на момент його прийняття та на
теперішній час будинок , який повернуто
реабілітованому, зайнятий.

Крім того, вказують в позовній заяві
позивачі, що повернення житлового
будинку у 1994 році не породжувало ніяких
правових наслідків тому, що
спадкоємцям реабілітованого будинок
повинен був бути повернутий без
набуття права власності, а також
спадкоємець реабілітованого,
відповідач по справі ОСОБА_5, не
пред"явив комісії по реабілітації
свідоцтво про право власності на
спадщину, тобто на спірний житловий
будинок, а комісія, недивлячись на це,
повернула йому житловий будинок, тому
позивачі просять скасувати рішення №
44/20 комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Жидачівської районної
ради від 27 січня 1991 року "про повернення
конфіскованого майна або
відшкодування його вартості
реабілітованим", скасувати рішення № 168
комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Львівської обласної
ради від 05.11.1994 року, скасувати
реєстраційне посвідчення НОМЕР_1 від
18.10.1995 року, видане Стрийським
міжміським бюро технічної
інвентаризації, видане на ім"я ОСОБА_5,
поновити позивачам пропущений термін
для звернення з позовом до суду,
пропущений з поважних причин.та
звільнити позивача ОСОБА_3 від сплати
державного мита.

В судовому засіданні ОСОБА_4, яка діяла
від свого імені та від імені ОСОБА_3
згідно довіреності, позовні вимоги
повністю підтримала. і суду пояснила,
що вона народилася у спірному будинку,
в якому проживає в даний час із
сім"єю.На її сім"ю Жидачівський
целюлозно паперовий комбінат виділив
однокімнатну квартиру, але її сім"я
відмовилася переселятися в надану
квартиру, оскільки вона не відповідала
площі, яка повинна б надаватися на сім"ю
із 4-х чоловік, тобто на неї, чоловіка та
двох дітей. В той час з ними проживав
батько позивачки Романів іван
Дмитрович, якому також була надана
однокімнатна квартира, але так як
батько продовжував проживати з сім"єю
ОСОБА_3, тому за позовом ОСОБА_5
Стрийський міськрайонний суд
Львівської області від 03.05.2006 року
батька було виселено у надану йому
квартиру, а у виселенні її сім"ї було
відмовлено.

ОСОБА_4 вважає, що житловий будинок,на
який ОСОБА_5 зареєстрував право
власності в Стрийському МБТІ,
повернутий ОСОБА_5 незаконно, а тому
просить рішення комісій з питань
поновлення прав реабілітованих
Жидачівської районної ради від 27.01.1994
року та рішення комісій з питань
поновлення прав реабілітованих
Львівської обласної ради від 05.11.1994
року скасувати як незаконні та визнати
недійсним реєстраційне посвідчення на
спірний житловий будинок на ім"я
ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_5 та його довіритель
ОСОБА_12 проти позову заперечили і суду
пояснили, що сім"я ОСОБА_12 за
сталінських часів незаконно була
виселена із власного житлового будинку
АДРЕСА_1 як сім"я куркулів в
Красноярський край. Оскільки ніхто з
члені сім"ї не воював протів влади, ні
вчинив якогось злочину, тому їх родину
згідно довідки 4/5-17222 від 02.10.1991 року,
отриманої з Інформаційного центру
Управління внутрішніх справ
Львівської області реабілітовано.

На підставі даної довідки, а також
даних з Жидачівського райфінвідділу
комісія з прав реабілітованих
Жидачівської районної ради 27.01.1994
р.сім"ю ОСОБА_5 реабілітувала з
поверненням конфіскованого житлового
будинку.

Отримавши рішення комісії, ОСОБА_5
намагався зареєструвати право
власності на повернутий йому будинок,
однак начальник Стрийського МБТІ йому
в цьому відмовив, тому ОСОБА_5 із
скаргою звернувся до суду, який своїм
рішенням від 13.09.1995 року визнав
неправомірною відмову начальника
Стрийського МБТІ та зобов"язав його
зареєструвати на ім"я ОСОБА_5
будинковолодіння АДРЕСА_1

Відповідачі ОСОБА_12 вважають, що
реєстраційне посвідчення
будинковолодіння скасувати неможливо,
чого вимагають позивачі, оскільки воно
грунтується на рішенні Жидачівського
районного суду від 13.09.1995 року, яке
вступило в законну силу і ніким не
скасоване. Про дане рішення ОСОБА_4
знали,а також знали що будинок
зареєстрований за ОСОБА_5, оскільки
03.05.2006 року вони були присутні в
судовому засіданні як відповідачі в
Стрийському міськрайонному суді, де
ОСОБА_5 ставив питання про їх виселення
із свого будинку. ОСОБА_12 суду пояснили,
що оскільки ОСОБА_4 були присутні в
судовому засіданніСтрийського
міськрайсуду, де наголошувалося, що він
заеєстрував право власності на
житловий будинок і як власник будинку
ставить питання про їх виселення, однак
до17.12.2010 року не ставили питання про
скасування рішення, яким дозволено
зареєструвати будинок на праві
власності, тому пропустили трьохрічний
строк для звернення до суду, тому
просять в позові відмовити з цих
підстав.

Крім того ОСОБА_12 суду пояснила, що на
час розгляду заяви в комісії з питань
реабілітації жертв політичних
репресій на Україні, ОСОБА_6 отримав в
спадщину житловий будинок біля
м.Жидачева в с.Заліски, тобто на час
прийняття комісією рішення, він був
забезпечений житлом, а тому комісія
прийняла правидьне рішення.

Відповідач ОСОБА_6 в судові засідання
не з"являвся, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце слухання
справи, тому суд справу розглянув у
його відсутності.

Суд виключив із числа третіх осіб
ОСОБА_8 у зв"язку з його смертю, а також
ОСОБА_7, яка у спірному житловому
будинку АДРЕСА_4 не зареєстрована і
права на житлову площу в даному будинку
не має, оскільки вона зареєстрована за
адресою АДРЕСА_3, де має разом із матір"ю
ОСОБА_13, сестрою ОСОБА_18 та племінницею
ОСОБА_14 право спільної сумісної
власності на дану квартиру, тобто вона
житлом забезпечена, використавши право
на приватизацію вказаної квартири.

З пояснення представника виконкому
Жидачівської міської ради ОСОБА_15
вбачається, що сім"ї ОСОБА_4 згідно
клопотання міської ради, на підставі
спільного рішення адміністрації і
профкому ВАТ "ЖЦПК" від 06.08.2002 року було
виділено по АДРЕСА_5, однак сім"я у
виділену їм квартиру не переселилася,
відмовилась від неї, тому квартира була
надана згідно черги іншій сім"ї.

13.11.2002 року ОСОБА_6 була виділена
квартира АДРЕСА_2"а", однак від від неї
також відмовився, а тому сім"я ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 продовжують проживати у будинку
ОСОБА_5.

В даний час житлове будівництво у
м.Жидачеві не ведеться, вільного житла
немає, а тому виконком утримується від
підтримання позовних вимог ОСОБА_5

ОСОБА_15 суду пояснила, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які являються інвалідами,
перебувають на обліку в міській раді на
отримання соціального житла.

Представники комісій з прав
реабілітації жертв політичних
репресій на Україні ОСОБА_16 та ОСОБА_17
проти позову ОСОБА_4 заперечили, а позов
ОСОБА_5 підтримали і суду пояснили,
зокрема ОСОБА_17 пояснила, що комісія з
прав реабілітованих Жидачівської
районної ради, приймаючи своє рішення
про повернення житлового будинку
ОСОБА_5, вивчала дане питання, вивчала
документи про реабілітацію даної
родини, вивчала документи з фінвідділу
про конфіскацію майна даної родини, а
тому прийшла до правильного висновку
про повернення житлового будинку
ОСОБА_5, який проживає з сім"єю у
невеликій трохкімнатній квартирі, в
якій він з дружиною займає одну
кімнату, другу кімнату займає їхня
дочка, а третю дорослий син дочки, а син
ОСОБА_5 з сім"єю вже немає у цій квартирі
місця, тому винаймає для своєї сім"ї
житло.

ОСОБА_16 вважає, що комісія з прав
реабілітованих Жидачівської районної
ради вивчивши всі за і проти прийшла до
правильного вирішення- повернути
конфіскований житловий будинок сім"ї
реабілітованого ОСОБА_5, тому таке
рішення комісія з прав реабілітації
жертв політичних репресій на Україні
Львівської обласної ради затвердила.

Представники даних комісій просять суд
в позові ОСОБА_3 відмовити, а позов
ОСОБА_5 задоволити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, дав їм
оцінку і вважає, що в позові ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з таких
міркувань.

Згідно Довідки №4/5-17222 від 02.10.1991 року
,виданої Інформаційним центром
Управління внутрішніх справ
Львівської області ОСОБА_18,
ІНФОРМАЦІЯ_2, із своїми синами: ОСОБА_19,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_5, які 16.06.1950 року
були виселені із.м.Жидачева Львівської
області і постановою особливої наради
при МГБ СССР від 01.07.1950 р. оприділені на
спецпоселення з конфіскацією майна, де
знаходилися до січня 1958 року на
підставі ст.3 Закону Української РСР
від 17.04.1991 р."Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні",
реабілітовані з відновленням всіх прав
і поверненням конфіскованого майна або
його вартості.

З даної довідки вбачається, що
реабілітована ОСОБА_18, однак в суді
достовірно встановлено, що
реабілітована з синами не ОСОБА_18, а
ОСОБА_18, тому суд надає віри
вищеназваній довідці, оскільки в інших
документах всюда зазначена ОСОБА_18 і
вказані імена тих самих синів.

В позовній заяві позивачі просять
скасувати рішення комісій з питань
поновлення прав реабілітованих, однак
суд вважає, що це не можливо зробити з
таких причин.

Якщо звернутися до тексту рішення №44/20
від 27.011994 р.комісії з питань поновлення
прав реабілітованих, де вказано:
1.Повернути ОСОБА_10 або її спадкоємцям
при наявності свідоцтва про право на
спадщину житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_1 та вартість
конфіскованого рухомого майна в
розмірі 65 мінімальних заробітних плат
/сім мільйонів двадцять тисяч крб/.

І дальше комісія вказала у п.2 -
Жидачівській міській раді народних
депутатів повернути вищезазначений
житловий будинок і в п.3 - Жидачівському
фінвідділу провести виплату
компенсації, тобто за конфісковане
рухоме майно, як це вказано в п.1.

Фінвідділ виплатив реабілітованому
ОСОБА_5 компенсацію за конфісковане
майно, а ОСОБА_3 в даний час просять суд
скасувати Рішення комісії з питань
поновлення прав реабілітованих, а це
значить що ОСОБА_5 слід повернути
фінвідділу грошову компенсацію за
конфісковане рухове майно, яку він
отримав, однак позивачі з цього приводу
в своєму позові не зазначили яким чином
ОСОБА_5 повинен повернути компенсацію,
в якій сумі на сьогоднішній час і чому?
Адже їх сім"я не вчинила ніяких
протиправних дій проти держави, а була
визнана сім"єю куркуля і тому виселена
на спецпоселення.

Якщо скасувати рішення, задаволивши
позов ОСОБА_3, то будинок слід знову
повернути у комунальну власність, але
яким чином? В своєму позові ОСОБА_4 про
це не вказують.

Позивачі просять скасувати
реєстраційне посвідчення НОМЕР_1 від
18.10.1995 року, видане Стрийським МБТІ.
Однак реєстраційне посвідчення
Стрийське МБТІ видало на підставі
рішення Жидачівського районного суду
від 13.09.1995 року. Але як суд може
скасувати реєстраційне посвідчення
НОМЕР_1, якщо воно видане на підставі
рішення суду. Позивачам необхідно було
добиватися скасування рішення
Жидачівського районного суду від 13.09.1995
року, яким зобов"язано Стрийське МБТІ
зареєструвати житловий будинок за
ОСОБА_5. Але позивачі, знаючи про таке
рішення суду, його не оскаржили і з того
часу пройшло 18 років, а про те, що вони
знали про існування такого рішення і
про те, що ОСОБА_5 зареєструвався в
Стрийському МБТІ на праві власника
житлового будинку свідчить рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 03.05.2006 року з
якого вбачається, що ОСОБА_5 звертався
до суду з позовом до ОСОБА_8 та
позивачів по даній справі ОСОБА_4 та
їхніх дітей, а також до ОСОБА_6, ОСОБА_7
та Жидачівського будинкоуправління
про розірвання договору найму та
виселення всіх вищеперерахованих осіб
із належного йому на праві власності
житлового будинку № АДРЕСА_4. Копії
позовних заяв ОСОБА_4 отримали, були
присутні в судовому засіданні під час
розгляду позову ОСОБА_5 і чули
проголошене судом рішення, яким
виселено ОСОБА_8 із будинку ОСОБА_5 .

Отже, в даному рішенні чітко вказано, що
власником спірного житлового будинку є
ОСОБА_5. Однак позивачі за даним позовом
ОСОБА_4, знаючи про це, змирилися з тим,
що власником спірного житлового
будинку є ОСОБА_5 нікуди з приводу цього
не зверталися, а тому пропустили строк
позовної давності для звернення до
суду.

Згідно ст.5 Закону України "Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні" вилучені будівлі
та інше майно по можливості (якщо
будинок незайнятий, а майно збереглося)
повертаються реабілітованому або його
спадкоємцям натурою. При відсутності
такої можливості заявнику
відшкодовується вартість будівель та
майна.

Комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Жидачівської районної
ради та Львівської обласної ради
вважали за можливе повернути ОСОБА_5
житловий булинок.

Судом встановлено, що комісія з питань
поновлення прав реабілітованих
Жидачівської районної ради, вирішуючи
питання про повернення житлового
будинку ОСОБА_5, в якому проживає ОСОБА_6
врахувала ту обставину, що баба
відповідача ОСОБА_6, як і сім"я ОСОБА_5,
також була репресована, а потім
реабілітована з поверненням житлового
будинку в с.Заліски Жидачівського
району Львівської області. ОСОБА_6
проживає у будинку ОСОБА_5, але після
смерті баби ОСОБА_21, яка була
реабілітована і їй повернуто житловий
будинок, ОСОБА_6 прийняв спадщину, тобто
повернутий бабі житловий будинок в
с.Заліски, про що свідчить свідоцтво
про право на спадщину, видане державним
нотаріусом Жидачівської державної
нотарівльної контори Михайлюк Н.Г. 18
червня 1994 року за реєстровим номером 1032
на ім"я ОСОБА_6, але відповідач ОСОБА_6,
маючи на праві приватної власності
житловий будинок, який складався із
трьох житлових кімнат, не перейшов жити
в отримане в порядку спадкування житло,
а продовжує проживати у житловому
будинку ОСОБА_5, будучи одночасно
власником житлового будинку в
с.Заліски, а 09.11.2001 року даний будинок в
с.Заліски продав гр-ну ОСОБА_20.

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність- це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу, а стаття 257 ЦК України
гласить, що загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки ОСОБА_3 в трьохрічний термін з
часу винесення рішення про
реабілітацію не звернулися до суду, а
також не оскаржили рішення суду від
13.09.1995 р. яким зобов"язано начальника
Стрийського МБТІ зареєструвати на ім"я
ОСОБА_5 будинковолодіння АДРЕСА_1, тому
суд не може скасувати реєстраційне
посвідчення НОМЕР_1 від 18.10.1995 року.

Суд не вбачає підстав для поновлення
строку для звернення до суду ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, оскільки вони в судовому
засіданні не довели поважність
пропуску такого строку.

ОСОБА_3 долучив довідку, що він
знаходиться під наглядом Жидачівської
районної лікарні, оскільки переніс
ішемічний інсульт 09.08.2009 року, а також
довідку № 479967 про те, що 09.07.2010 року йому
призначена друга група інвалідності.
Але він не постійно знаходився на
стаціонарному лікуванні через що не
міг звернутися до суду. Крім того в
даний час до суду звернувся як ОСОБА_3
так і його дружина ОСОБА_4, а тому якщо
не міг звернутися до суду ОСОБА_4, то
могла звернутися ОСОБА_4, яка не
пред"явила суду жодних доказів
поважності пропуску строку для
звернення до суду.

Суд вважає, що ОСОБА_3 дійсно слід
звільнити від сплати держмита,
оскільки це передбачено Законом, так як
він являється інвалідом другої нрупи,
однак ОСОБА_4 зобов"язана сплатити
судовий збір.

Суд вважає, що позов ОСОБА_5 підлягає до
часткового задоволення, а саме: суд
виключив з числа третіх осіб ОСОБА_8 у
зв"язку з його смертю та ОСОБА_7 так як в
ході розгляду даної справи було
встановлено, що вона ніякого
відношення до житлового будинку
АДРЕСА_4 немає, оскільки вона там не
зареєстрована, а має на праві спільної
часткової власності житло АДРЕСА_3,
разом із матір"ю, сестрою та
племінницею, де і зареєстрована.

Суд вважає, що позов ОСОБА_5 в частині
покласти зобов"язання на міську раду
відселити сім"ю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з його
будинку підлягає також до часткового
задоволення.

Оскільки ОСОБА_6 з дружиною знаходяться
на квартирному обліку у Жидачівській
міській раді на отримання соціального
житла як інваліди ( ОСОБА_6 являється
інвалідом І-ої групи), тому в цій
частині позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 72 ЦПК України,
ст.5 Закону України "Про реабілітацію
жертв політичних репресій на Україні",
ст.321 , 325 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
скасування рішення № 41/20 комісії в
справах реабілітації жертв політичних
репресій на Україні Жидачівської
районної ради від 27.01.1994 року, рішення
№168 від 05.11.1994 року комісії в справах
реабілітації жертв політичних
репресій на Україні Львівської
обласної ради , реєстраційного
посвідчення НОМЕР_1 від 18.10.1995 року яке
видане Стрийським МБТІ на ім"я ОСОБА_5
та про поновлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4
строку для звернення до суду відмовити
за безпідставністю позовних вимог.

Позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Зобов"язати Жидачівську міську раду
Львівської області наділити житло
сім"ї ОСОБА_6, відселивши їх із
житлового будинку ОСОБА_5, який
знаходиться по АДРЕСА_1

В решта частині позовних вимог ОСОБА_5
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з часу його
оголошення, шляхом подачі апеляції
через Жидачівський районний суд.

Головуючий - суддя
підпис.

Суддя Жидачівського районного суду
М.Д.Цюмрак.

примітка: ОРИГІНАЛ РІШЕННЯ знаходиться
в суді в матеріалах справи № 1307/2-6-/11.

+

+

ё