Справа № 635/ /2013
Провадження.№ 2/635/
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2013 року

'                              смт
Покотилівка

Харківський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого судді -
Шинкарчука Я.А.,

за участю
секретаря - Заярної І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт
Покотилівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди,
заподіяної внаслідок скоєння злочину,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 спочатку звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 про стягнення заподіяної йому
внаслідок вбивства сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, матеріальної шкоди в
розмірі 9 760 гривень 40 копійок та
моральної шкоди в розмірі 200 000
гривень. Пізніше позивач уточнив свої
позовні вимоги, просив виключити з кола
відповідачів засуджених ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, як неналежних відповідачів,
вважати єдиним належним відповідачем
по цій справі засудженого за ст.115 ч. 1 КК
України ОСОБА_2, в іншій частині свої
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що в ніч з 05 на 06 березня 2010
року відповідач ОСОБА_2, знаходячись в
стані алкогольного сп’яніння,
спочатку біля будинку № 41 по вул.
Калініна в смт Покотилівка
Харківського району Харківської
області став провокувати конфлікт з
його сином ОСОБА_5, спричинив йому
спільно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 численні
тілесні ушкодження, а потім вони
перемістились до вул. Червоних
партизан в смт Бабаї Харківського
району Харківської області, де на шляху
до водоймища ОСОБА_2 наніс ОСОБА_5 два
удари ножем по тулубу, після чого
ОСОБА_5 упав та не подавав ознак життя.
Бажаючи сховати тіло, ОСОБА_2 і ОСОБА_4
перенесли його в зарості очерету, де
ОСОБА_2 наніс йому по тулубу ще п’ять
ударів ножем. Смерть ОСОБА_5 наступила
від проникаючого колото-різаного
поранення передньої поверхні лівої
половини грудної клітини з
пошкодженням нижньої частки лівого
легені, ускладненого гострою
крововтратою. Своїми діями ОСОБА_2
скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК
України, був засуджений вироком
Харківського районного суду
Харківської області від 01.06.2012 року за
ст.115 ч. 1 КК України, вирок в цій частині
набрав законної сили.

У зв’язку зі смертю сина позивач ніс
витрати по організації його поховання,
які склали 7 760 гривень 40 копійок, чим
йому була спричинена матеріальна
шкода. Крім того, у зв’язку з вбивством
сина йому була спричинена і моральна
шкода, яка виразилася в нелюдських
душевних і фізичних стражданнях через
втрату близької людини, сина, який був
сенсом його життя, йому було тільки 20
років, він починав своє життя, ще нічого
не встиг, позивач і досі переживає
душевні муки, які не вичерпаються до
кінця його життя, навіки втратив
спокій, підірвано його здоров’я та
інших членів сім’ї. Спричинену
моральну шкоду він оцінює в 200 000
гривень. Також просить стягнути з
відповідача понесені ним витрати на
юридичну допомогу в сумі 2 000 гривень.

У поданій до суду заяві позивач позов
підтримав повністю з тих же підстав,
просив суд його задовольнити,
розглянути справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2, який відбуває
покарання у виправній колонії № , подав
до суду заяву, в якій зазначив, що позов
не визнає, вважає надані позивачем
докази неналежними, просив відмовити в
його задоволенні.

Дослідивши надані суду докази,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає необхідним частково
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1,
виходячи з наступного:

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Дійсно, в ніч з 05 на 06 березня 2010 року
відповідач ОСОБА_2, знаходячись в стані
алкогольного сп’яніння, спочатку біля
будинку № 41 по вул. Калініна в смт
Покотилівка Харківського району
Харківської області став провокувати
конфлікт з сином позивача ОСОБА_5,
спричинив йому спільно з ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 численні тілесні ушкодження, а
потім вони перемістились до вул.
Червоних партизан в смт Бабаї
Харківського району Харківської
області, де на шляху до водоймища
ОСОБА_2 наніс ОСОБА_5 два удари ножем по
тулубу, після чого ОСОБА_5 упав та не
подавав ознак життя. Бажаючи сховати
тіло, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 перенесли його в
зарості очерету, де ОСОБА_2 наніс ОСОБА_5
по тулубу ще п’ять ударів ножем. Смерть
ОСОБА_5 наступила від проникаючого
колото-різаного поранення передньої
поверхні лівої половини грудної
клітини з пошкодженням нижньої частки
лівого легені, ускладненого гострою
крововтратою. Своїми діями ОСОБА_2
скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК
України

Після загибелі ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1
ніс витрати щодо його поховання, за
ритуальні послуги Бабаївському ВУЖКГ
їм було сплачено 30,00 гривень, що
підтверджено квитанцією до
прибуткового касового ордеру. На
організацію поминальних обідів
безпосередньо після поховання,
відповідно на 9 і 40 днів позивачем було
витрачено 7 730 гривень 40 копійок, на
підтвердження чого суду надані чеки та
квитанції.

Вироком Харківського
районного суду Харківської області від
01 червня 2012 року ОСОБА_2 було засуджено
за ст.115 ч. 1 КК України, заявлений
потерпілим ОСОБА_1 цивільний позов
було задоволено частково, стягнуто з
засудженого ОСОБА_2 спричинену
матеріальну шкоду в розмірі 9 486
гривень 74 копійки та моральну шкоду в
розмірі 100 000 гривень.

Ухвалою судової колегії
судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Харківської області
від 15 січня 2013 року вирок Харківського
районного суду Харківської області від
01.06.2012 року в частині вирішення
цивільного позову було скасовано, а
кримінальну справу в цій частині
направлено на новий судовий розгляд в
той же суд, в іншому складі суду, в
порядку цивільного судочинства, в
іншій частині вирок суду залишено без
змін.

Як зазначено в
мотивувальній частині ухвали
апеляційного суду, вирок суду в частині
вирішення цивільного позову скасовано
через те, що суд першої інстанції в
порушення вимог ч. 5 ст. 334 КПК України в
мотивувальній частині вироку не
обґрунтував прийняте ним рішення про
часткове задоволення позову, фактично
не дослідив долучені до справи
документи на підтвердження заявленого
позову, до кінця не з’ясував питання
про складові матеріальної і моральної
шкоди, не визначився з колом цивільних
відповідачів, тим самим позбавив суд
апеляційної інстанції можливості
прийняти самостійне рішення, тому в цій
частині вирок вважали таким, що
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд в
порядку цивільного судочинства. В
іншій частині вирок суду залишено в
силі, він набрав чинності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК
України вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

За таких обставин, після ухвалення
вироку відносно ОСОБА_2 за ст. 115 ч. 1 КК
України та набрання ним законної сили,
не підлягають доказуванню обставини
щодо того, чи дійсно мало місце умисне
позбавлення життя сина позивача ОСОБА_1
– ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та щодо того, що
ці дії вчинені саме відповідачем
ОСОБА_2.

Згідно п. 1 ст. 22 Цивільного кодексу
України, особа, якій нанесені збитки
(майнова шкода) в результаті порушення
її громадянських прав, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно положень п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.03.1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» із
відповідними змінами та
доповненнями суди повинні мати на
увазі, що шкода заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна
майну юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі
особою, яка її заподіяла, за умови,
що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв’язок та
є вина зазначеної особи.

Згідно ст. 1201 ЦК України, особа, яка
завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати. Допомога на
поховання, одержана фізичною особою,
яка зробила ці витрати, до суми
відшкодування шкоди не зараховується.

Статтею 2 Закону України «Про поховання
та похоронну справу» визначення
поняття поховання померлого - це
комплекс заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечать
законодавству. Під комплексом заходів
та обрядових дій розуміється, зокрема,
організація поховання померлого і
проведення у зв’язку з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Отже, витрати на замовлення ритуальних
послуг по похованню віднесені Законом
до витрат на поховання. Зазначені
витрати понесені позивачем в сумі 30,00
гривень, підтверджені належними та
допустимими доказами.

Виходячи із визначення поняття
поховання відповідно до Закону, до
витрат на поховання відносяться лише
ті, які здійснюються з моменту смерті
людини до поміщення труни з тілом у
могилу, облаштування та отримання
місця поховання, а тому витрати на
проведення поминального обіду не
відносяться до витрат на поховання.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про
відшкодування йому витрат на
організацію поминальних обідів в сумі 7
730 гривень 40 копійок не підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК
України, Постанови Пленуму ВС
України № 4 від 31.03.95року "Про судову
практику по справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", зі змінами, внесеними згідно
Постанови ПВС України № 5 від 25.05.2001
року, моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.
Відшкодовується моральна шкода за
наявності такої шкоди,
неправомірності діяння її
заподіювача, наявності причинного
зв’язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд
повинен з’ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями вони заподіяні, в якій
грошовій сумі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він
при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору. Розмір
відшкодування моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань, яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат
та з урахуванням інших обставин. При
цьому суд повинен виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Позивач зазначає, що завдана йому
моральна шкода у розмірі 200 000
гривень полягає в тому, що він зазнав
нелюдських душевних і фізичних
страждань через втрату близької
людини, сина, якого було позбавлено
життя внаслідок скоєння вбивства, він
був сенсом його життя, сину було тільки
20 років, він починав своє життя, ще
нічого не встиг, позивач і досі
переживає душевні муки, які не
вичерпаються до кінця його життя,
навіки втратив спокій, підірвано його
здоров’я та інших членів сім’ї.

Аналізуючи обставини справи та надані
докази, суд приходить до висновку, що в
діях відповідача ОСОБА_2 є
протиправність, вина та причинний
зв’язок із спричиненням моральної
шкоди позивачу, який зазнав значних
душевних і фізичних страждань
внаслідок втрати свого сина ОСОБА_5,
втрати спокою та підриву здоров’я
через ці події. При цьому суд, виходячи
із засад розумності та справедливості,
вважає необхідним задовольнити
позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди частково, її розмір
визначає з урахуванням усіх обставин
справи, обсягу та характеру завданих
страждань в сумі 100 000 гривень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно
до цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог, докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін виникає спір.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачем
ОСОБА_1 виконані вимоги ст. 60 ЦПК
України, суду надані доказі тих
обставин, на які він посилається в
обґрунтування свого позову, судом їм
надана відповідна оцінка, тому суд
вважає ці позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню з
підстав, що зазначені вище.

Згідно ч.1ст. 88 ЦПК України
відшкодуванню на користь позивача
підлягають понесені ним витрати за
надання йому юридичної допомоги в сумі
2 000 грн. 00 коп. (дві тисячі) гривень 00
копійок та судовий збір у розмірі 1000
(тисяча) гривень 3 (три) копійки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168, 1195, 1201 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування спричиненої
матеріальної шкоди 30 грн. 00 коп.
(тридцять гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування спричиненої моральної
шкоди 100 000 грн. 00 коп. (сто тисяч гривень
00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені ним витрати на отримання
юридичної допомоги в сумі 2 000 грн. 00
коп. (дві тисячі) гривень 00 копійок .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 1000 (тисяча)
гривень 3 (три) копійки.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, без участі яких
ухвалено рішення, протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляцію не
буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Я.А. Шинкарчук