Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М' Я М У К Р А Ї Н И

03 липня 2013 року
Ровеньківський міський суд Луганської
області

у складі : головуючого судді
Ібадової Н.П.

при секретарі
Опришко О.Ю.

за участю адвоката
ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду місті Ровеньки
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: Служба зі справ
дитини Ровеньківської міської Ради
Луганської області, Управління
Державної міграційної служби України в
Луганській області «Про дозвіл на
тимчасовий виїзд за кордон малолітньої
дитини без згоди батька»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
позовом «Про дозвіл на тимчасовий
виїзд за кордон малолітньої дитини без
згоди батька», з якого вбачається, що
вона з 31.10.2009 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
На підставі рішення Ровеньківського
міського суду Луганської області від
07.03.2012 року, її шлюб з відповідачем,
зареєстрований 31.10.2009 року Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Ровеньківського міського управління
юстиції Луганської області,
зареєстрований за актовим записом № 376
- розірвано. Копія рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 07.03.2012 р.
додається.

Від спільного шлюбу вони з
відповідачем мають малолітню дитину
ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 Копія свідоцтва
про народження додається.

Після їхнього з відповідачем
розлучення, дитина проживає з нею за
адресою: АДРЕСА_1.

Вона матеріально утримує та
належним чином піклується про здоров*я
дитини, її фізичний духовний та
моральний розвиток. Працює в якості
вчителя фізичної культури в
Ровеньківській загальноосвітній школі
№ 9 в м.Ровеньки Луганської області.

В липні 2013 року вона хоче разом зі
своєю дитиною поїхати провідати своїх
родичів (дядьку, сестру), які проживають
у Російській Федерації Ростовської
області, а також хоче разом із дитиною
відпочити у них.

З огляду на цю обставину, вона має
намір в липні 2013 р., разом з сином
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідати своїх
рідних в Російській Федерації в
Ростовській області та відпочити там з
дитиною. На її думку така подорож
матиме неабияке значення для духовного
та фізичного розвитку її дитини.

Але не зважаючи на це, її колишній
чоловік - відповідач по справі,
безпідставно не надає згоди на виїзд
дитини за межі України.

При цьому жодних вагомих аргументів,
які б пояснювали та обґрунтовували
його відмову, він не наводить.

Вважає, що така позиція її
колишнього чоловіка і батька
малолітнього їхнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тільки шкодить інтересам
дитини та не сприяє її всебічному та
гармонійному розвитку.

Відповідно до ст.ст. 1,2 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в*їзду в Україну», громадянин України
має право виїхати з України, крім
випадків, передбачених цим Законом, та
в'їхати в Україну. На громадян України,
які звернулися з клопотанням про виїзд
з України, поширюються усі положення
чинного законодавства, вони
користуються всіма правами і несуть
встановлені законом обов'язки. За
громадянами України зберігаються на її
території майно, кошти, цінні папери та
інші цінності, що належать їм на праві
приватної власності. Будь-яке
обмеження їх громадянських,
політичних, соціальних, економічних та
інших прав не допускається. Порядок
в'їзду до іноземної держави
регулюється законодавством
відповідної держави. Громадянин
України ні за яких підстав не може бути
обмежений у праві на в'їзд в Україну.
Документами, що дають право на виїзд з
України і в'їзд в Україну та
посвідчують особу громадянина України
під час перебування за її межами, є:
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон; проїзний документ дитини;
дипломатичний паспорт; службовий
паспорт; посвідчення особи моряка.
Положення про зазначені документи
затверджуються у встановленому
порядку. Ці документи є власністю
України і за умови їх належного
оформлення є дійсними для виїзду в усі
держави світу. У разі втрати
громадянином України документів,
зазначених у частині першій цієї
статті, документом, що дає право на
в'їзд в Україну, є посвідчення особи на
повернення в Україну, яке видається
закордонними дипломатичними
установами. Положення про таке
посвідчення затверджується Кабінетом
Міністрів України. У передбачених
міжнародними договорами України
випадках замість документів,
зазначених у частині першій цієї
статті, для виїзду за кордон можуть
використовуватися інші документи.
Оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
провадиться: громадянам України, які
постійно проживають в Україні і
досягли 18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
органу внутрішніх справ за місцем
проживання. У виняткових випадках за
наявності вимог держави, до якої
здійснюється виїзд, чи вимог
міжнародної організації, для участі в
заходах якої здійснюється виїзд, а
також у разі виїзду на постійне
проживання за кордон усиновленої
іноземцями дитини - громадянина
України, паспорт може бути оформлено до
досягнення громадянином 18- річного
віку; громадянам України, які постійно
проживають, перебувають у
довгостроковому відрядженні, на
навчанні, стажуванні, працюють за
контрактом або перебувають на
лікуванні за кордоном і досягли
16-річного віку,- за їх особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через їх законних представників до
закордонних дипломатичних установ
України. Громадяни України, які
постійно проживають за кордоном,
можуть звернутися з клопотанням про
отримання паспорта також до
Міністерства закордонних справ
України. Оформлення паспорта
громадянам України, які не досягли
16-річного віку, провадиться на підставі
нотаріально засвідченого клопотання
батьків або їх законних представників
у разі потреби в самостійному виїзді
таких осіб за кордон. Особи, які
звертаються за отриманням паспорта,
сповіщають дані про себе, відомості про
сімейний стан і наявність
неповнолітніх дітей та утриманців, про
відсутність обставин, що обмежують
відповідно до цього Закону право на
виїзд за кордон. Паспорт громадянина
України для виїзду за кордон
оформляється на період до десяти років
з можливістю продовження на такий же
термін. Продовження терміну дії
паспорта провадиться у порядку,
встановленому для оформлення його
видачі. Оформлення проїзного документа
дитини провадиться на підставі
нотаріально засвідченого клопотання
батьків або законних представників
батьків чи дітей у разі потреби
самостійного виїзду неповнолітнього
за кордон. У клопотанні зазначаються
відомості про дитину, а також про
відсутність обставин, що обмежують
відповідно до цього Закону право на
виїзд за кордон (лише для дітей віком
від 14 до 18 років). За відсутності згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду. Проїзний документ дитини
видається органами внутрішніх справ за
місцем проживання. Проїзний документ
на дитину оформляється терміном на три
роки або до досягнення нею 18-річного
віку. Виїзд з України на постійне
проживання дітей віком від 14 до 18 років
може бути здійснено лише за їх згодою,
оформленою письмово і нотаріально
засвідченою. Згода відповідача мені
потрібна для оформлення документів на
тимчасовий виїзд дитини до Російської
Федерації і в*їзд до України. Але
відповідач такої згоди безпідставно не
надає. Тому я вимушена звернутися до
суду і просити суд на підставі ст.1,2,4 ЗУ
«Про порядок виїзду з України і в*їзду в
Україну» ухвалити рішення, яким
дозволити мені без згоди відповідача
оформити документи для тимчасового
виїзду нашого з відповідачем сина за
межі України та на його в*їзд до РФ.

Просить суд: визнати відмову
відповідача на тимчасовий виїзд за
кордон до Російської Федерації
малолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1-безпідставною; дозволити
їй, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди
батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, оформити
документи для тимчасового виїзду
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
межі України та на його в*їзд до
Російської Федерації. Допустити
негайне виконання рішення суду в
частині оформлення документів на
тимчасовий виїзд за межі України.

Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі.

Представник позивача у судовому
засіданні заявлені вимоги підтримав.

Відповідач позовні вимоги не
визнав, на тій підставі, що виїзд його
дитини за кордон буде порушувати його
права на дитину як батька. Просить
відмовити у задоволенні позовних
вимог, приймаючи до уваги надане ним
заперечення проти даного позову.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей виконавчого комітету
Ровеньківської міської ради
Луганської області у судовому
засіданні проти заявлених вимог не
заперечувала.

Від третьої особи Управління
Державної міграційної служби України
Ровеньківського МС ДМС в Луганській
області є письмова заява з проханням
розглянути справу без участі їхнього
представника. Проти заявлених позовних
вимог заперечень немає.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали даної справи, суд вважає
позовні вимоги підлеглими задоволенню,
незважаючи на заперечення відповідача,
надані у судовому засіданні, та
підтверджені письмовим запереченням,
доданим до справи.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони по даній справі зареєстрували
шлюб 31.10.2009 року, який було розірвано
07.03.2012 року, про що свідчить копія
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області (ар.с. 9).

Від вказаного шлюбу в них народився
син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ар.с.11).

Судом також встановлено, що дитина
постійно мешкає разом з матір*ю, за
адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить копія
акту КП СРЖК від 21.05.2013 року (ар.с.17).

Судом вбачається, що ОСОБА_2
матеріально утримує та належним чином
піклується про здоров*я дитини, її
фізичний духовний та моральний
розвиток. Працює в якості вчителя
фізичної культури в Ровеньківській
загальноосвітній школі № 9 в м.Ровеньки
Луганської області (ар.с.18).

Крім того, судом вбачається, що
відсутність згоди відповідача на виїзд
позивача разом з дитиною за кордон до
її родичів, не надає їй можливості це
зробити. Добровільно надати
вищезазначену згоду відповідач по
даній справі не бажає.

Згідно письмового заперечення
ОСОБА_3 проти позову ОСОБА_2, вбачається,
що на розгляді у Ровеньківському
міському суді Луганської області
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 (Позивач) до ОСОБА_3 (Відповідач)
про надання тимчасового дозволу на
виїзд малолітньої дитини за кордон без
згоди батька. Ознайомившись із
позицією Позивача що викладена в її
позовній заяві, та її вимогою, вважає,
що позовна заява є необгрунтованою та
незаконною з наступних підстав.
Сімейне законодавство виходить із
принципу повної рівноправності обох
батьків батька і матері у всіх правах і
обов'язках відносно своїх дітей.
Відповідно до ч.І ст. 141 Сімейного
кодексу України - мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Згідно ч.2 ст. 141
Сімейного кодексу України - розірвання
шлюбу між батьками, проживання їх
окремо від дитини не впливає на обсяг
їхніх прав і не звільняє від обов'язків
щодо дитини. В ч. 1 ст.157 Сімейного
кодексу України передбачено, що -
Питання виховання дитини чиріїиується
батьками спільно. Ч.2 ст. 157 Сімейного
кодексу України - Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Ч.3 ст. 157 Сімейного
кодексу України - Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини. У разі
надання за рішенням суду дозволу на
виїзди його дитини за кордон, його
права як батька будуть порушені. Він не
зможе вільно спілкуватися зі своєю
дитиною, бачитися з нею, приймати
участь у її вихованні. Крім того, він не
володіє повною інформацією про те, з
ким, на який період у часі, яким
транспортом, скільки годин займає
дорога, які будуть умови цієї подорожі,
які погодні умови та умови проживання у
дядька та сестри, чим буде харчуватись
його дитина під час подорожі, яка
характеристика особиста у дядька та
сестри (оскільки він їх не знаю, можливо
в них є шкідливі звички), чим дитина
буде там займатись та інше. Більш того,
його колишня дружина неодноразово
казала, що вони можуть залишитись там
на постійне проживання, а він не може
так ризикувати, бо колишній дружині він
не довіряє. Крім цього, позивачем не
надано жодного доказу, який би
підтверджував необхідність виїзду
дитини за кордон, вказував на
необхідність мети такого виїзду.
Неодноразово він бачив Позивача в
розважальних закладах, де вона зі
своїми знайомими розпивала алкогольні
напої та палила цигарки. Враховуючи це,
він не впевнений що його син хоче
відпочити за кордоном, бо відпочити
хоче Позивач. А цей відпочинок Позивача
однозначно не буде сприяти моральному
та духовному розвитку його дитини.
Таким чином, надання за рішенням суду
дозволу на виїзди дитини за кордон без
його згоди, буде суперечити
вищевказаним нормам матеріального
права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК
України, які визначають рівність прав і
обов'язків батьків відносно виховання
дитини, буде порушувати його права як
батька та негативно вплине на розвиток
його дитини. Просить суд, у задоволенні
позовних вимог Позивача відмовити
повністю.

Відповідно до ст.ст. 1,2 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в*їзду в Україну», громадянин України
має право виїхати з України, крім
випадків, передбачених цим Законом, та
в'їхати в Україну. На громадян України,
які звернулися з клопотанням про виїзд
з України, поширюються усі положення
чинного законодавства, вони
користуються всіма правами і несуть
встановлені законом обов'язки. За
громадянами України зберігаються на її
території майно, кошти, цінні папери та
інші цінності, що належать їм на праві
приватної власності. Будь-яке
обмеження їх громадянських,
політичних, соціальних, економічних та
інших прав не допускається. Порядок
в'їзду до іноземної держави
регулюється законодавством
відповідної держави. Громадянин
України ні за яких підстав не може бути
обмежений у праві на в'їзд в Україну.
Документами, що дають право на виїзд з
України і в'їзд в Україну та
посвідчують особу громадянина України
під час перебування за її межами, є:
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон; проїзний документ дитини;
дипломатичний паспорт; службовий
паспорт; посвідчення особи моряка.
Положення про зазначені документи
затверджуються у встановленому
порядку. Ці документи є власністю
України і за умови їх належного
оформлення є дійсними для виїзду в усі
держави світу. У разі втрати
громадянином України документів,
зазначених у частині першій цієї
статті, документом, що дає право на
в'їзд в Україну, є посвідчення особи на
повернення в Україну, яке видається
закордонними дипломатичними
установами. Положення про таке
посвідчення затверджується Кабінетом
Міністрів України. У передбачених
міжнародними договорами України
випадках замість документів,
зазначених у частині першій цієї
статті, для виїзду за кордон можуть
використовуватися інші документи.
Оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
провадиться: громадянам України, які
постійно проживають в Україні і
досягли 18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
органу внутрішніх справ за місцем
проживання. У виняткових випадках за
наявності вимог держави, до якої
здійснюється виїзд, чи вимог
міжнародної організації, для участі в
заходах якої здійснюється виїзд, а
також у разі виїзду на постійне
проживання за кордон усиновленої
іноземцями дитини - громадянина
України, паспорт може бути оформлено до
досягнення громадянином 18- річного
віку; громадянам України, які постійно
проживають, перебувають у
довгостроковому відрядженні, на
навчанні, стажуванні, працюють за
контрактом або перебувають на
лікуванні за кордоном і досягли
16-річного віку,- за їх особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через їх законних представників до
закордонних дипломатичних установ
України. Громадяни України, які
постійно проживають за кордоном,
можуть звернутися з клопотанням про
отримання паспорта також до
Міністерства закордонних справ
України. Оформлення паспорта
громадянам України, які не досягли
16-річного віку, провадиться на підставі
нотаріально засвідченого клопотання
батьків або їх законних представників
у разі потреби в самостійному виїзді
таких осіб за кордон. Особи, які
звертаються за отриманням паспорта,
сповіщають дані про себе, відомості про
сімейний стан і наявність
неповнолітніх дітей та утриманців, про
відсутність обставин, що обмежують
відповідно до цього Закону право на
виїзд за кордон. Паспорт громадянина
України для виїзду за кордон
оформляється на період до десяти років
з можливістю продовження на такий же
термін. Продовження терміну дії
паспорта провадиться у порядку,
встановленому для оформлення його
видачі. Оформлення проїзного документа
дитини провадиться на підставі
нотаріально засвідченого клопотання
батьків або законних представників
батьків чи дітей у разі потреби
самостійного виїзду неповнолітнього
за кордон. У клопотанні зазначаються
відомості про дитину, а також про
відсутність обставин, що обмежують
відповідно до цього Закону право на
виїзд за кордон (лише для дітей віком
від 14 до 18 років). За відсутності згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду. Проїзний документ дитини
видається органами внутрішніх справ за
місцем проживання. Проїзний документ
на дитину оформляється терміном на три
роки або до досягнення нею 18-річного
віку. Виїзд з України на постійне
проживання дітей віком від 14 до 18 років
може бути здійснено лише за їх згодою,
оформленою письмово і нотаріально
засвідченою.

Згідно абз. 2, ч.2 ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в*їзду в
Україну громадян України», при
відсутності згоди одного з батьків,
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволений
на підставі рішення суду.

Згідно п. 18 Правил оформлення та
видачі паспорту громадянина України,
для виїзду за кордон і проїзного
документу дитини, їх тимчасового
затримання і вилучення, затверджених
постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 ( в
ред. Постанови КМУ від 24.03.2004 року),
оформлення паспорту і проїзного
документу здійснюється на підставі
заяви батьків, а у випадку, коли батьки
не знаходяться у шлюбі між собою, того з
них, з ким мешкає дитина, подліність
підпису яких засвідчується
нотаріально. При наявності заперечень
одного з батьків, документ може бути
оформлений на підставі рішення суду.

Згідно ст. 51 ч.3 Конституції України,
сім*я, дитинство, материнство і
батьківство охороняється державою.

Згідно ст. 155 ч.1 СК України,
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.

На підставі викладеного, суд вважає,
що у зазначеному випадку, права
батьків не порушуються, вимоги щодо
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
малолітньої дитини заявлено
обґрунтовано, їх було підтверджено
протягом судового засідання.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 51 Конституції України,
ст.ст. 12, абз. 2, ч.2 ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в*їзду в
Україну громадян України», п. 18 Правил
оформлення та видачі паспорту
громадянина України, для виїзду за
кордон і проїзного документу дитини, їх
тимчасового затримання і вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31.03.1995
року № 231 ( в ред. Постанови КМУ від
24.03.2004 року), ст. 155 СК України, ст.ст.10,11,60,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: Служба зі справ дитини
Ровеньківської міської Ради
Луганської області, Управління
Державної міграційної служби України в
Луганській області «Про дозвіл на
тимчасовий виїзд за кордон малолітньої
дитини без згоди батька» задовольнити.

Визнати відмову ОСОБА_3 на
тимчасовий виїзд за кордон до
Російської Федерації малолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
безпідставною.

Дозволити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без
згоди батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
оформити документи для тимчасового
виїзду малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та на його
в*їзд до Російської Федерації.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині оформлення
документів на тимчасовий виїзд ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі України.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С У Д Д Я -
Н.П.Ібадова