справа № 2о/170//2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року

м. Дніпропетровськ

Ленінський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.

при секретарі Давиденко Я.Є.

за участю представника заявника -
Макарова Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
Комунального закладу
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради про
примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник 16 грудня 2013 року звернувся до
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська із заявою про
обов'язкову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу,
заінтересована особа: ОСОБА_2 (а.с.1-2).

В обґрунтування заявлених вимог
зазначив, що хворий ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на
диспансерному обліку в
диспансерно-полікнічному відділенні №
1 КЗ «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради з
відкритою формою туберкульозу. Зміни у
легенях ОСОБА_2 вперше були виявлені
при профілактичному огляді у терапевта
та підтверджені в
протитуберкульозному диспансері 14
лютого 2008 року. Хворий періодично
лікування переривав. У 2013 році стан
здоров'я ОСОБА_2 погіршився, хворий
звернувся за медичною допомогою. З
26.03.2013 року по 17.04.2013 року проходив
лікування в стаціонарному відділенні
КЗ «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради. Після
виписки лікувався амбулаторно, потім
знову лікування переривав. З серпня 2013
року від лікування відмовився. Хворий
неодноразово викликався для
продовження лікування, але до
диспансеру не з'являється, лікування не
отримує. Був особисто попереджений про
примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу. Згідно
висновку лікарсько-консультативної
комісії (ЛКК) № 12 від 12 грудня 2013 року
ОСОБА_2 має діагноз: мультирезистентний
туберкульоз (16.04.2013) легень
(дисемінований), деструкція (+), МБТ (+), К
(+), резистентність (+) І (HRSE),
гістологія (0), категорія 4.1.А, когорта 2
(13).

ОСОБА_2 є бактеріовиділювачем,
розповсюджувачем інфекції
туберкульозу, не дотримується проти
епідеміологічного режиму та становить
епідемічну небезпеку для суспільства,
у зв'язку із чим, заявник вимушений був
звернутися до суду з даною заявою, в
якій просив суд зобов'язати ОСОБА_2
пройти курс обов'язкового
стаціонарного лікування у КЗ
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради та
зобов'язати Ленінський РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області
виконати примусову доставку ОСОБА_2 до
КЗ «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради,
допустивши негайне виконання рішення
суду.

Заявник - КЗ «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер» ДОР, в
особі свого представника за
довіреністю - Макарова Ю.П., в судовому
засіданні вимоги заяви підтримав в
повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_2, в судове
засідання не з'явився. Про день, час, та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином. Про причини неявки не
повідомив. Письмових заяв про розгляд
справи за своєю відсутністю не надавав.

Згідно ч.1 ст.285 ЦПК України, справи про
примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу або про
продовження строку примусової
госпіталізації суд розглядає не
пізніше 24 годин після відкриття
провадження у справі. Особі має бути
надано право особистої участі в
судовому засіданні, за винятком
випадків, коли за даними
протитуберкульозного закладу така
особа становить загрозу
розповсюдження хвороби.

Вступна та резолютивна частини рішення
проголошені в судовому засіданні,
повний текст складений 23 грудня 2013
року.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що заява підлягає частковому
задоволенню за наступних підстав.

В ході розгляду справи суд встановив,
що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає в
АДРЕСА_1, згідно висновку ЛКК № 12 від 12
грудня 2013 року, знаходиться на обліку в
КЗ «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради з
14.02.2008 року з діагнозом МРТБ (16.04.2013)
легень (дисемінований), деструкція (+),
МБТ (+), М (+), К (+), резистентність І (+) (HRSE),
гістологія (0), категорія 4.1.А, когорта 2
(2013) (а.с.3).

Хворобу ОСОБА_2 було виявлено 2008 року
при зверненні до терапевта та
підтверджено висновком обласного
консиліуму з МРТБ для корекції
лікування мультирезистентного
туберкульозу КЗ «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради №9 від
22.10.2013 року (а.с.7).

Крім того, ОСОБА_2 неодноразово
викликався до КЗ «Дніпропетровського
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради для
проходження лікування, однак на
виклики вона не з'являвся (а.с.4-6).

28 листопада 2013 року під час
відвідування вдома хворого ОСОБА_2,
лікарем було проведено бесіду про
необхідність лікування та обстеження.
Хворий був попереджений, що в разі його
неявки до лікарні до нього буде
застосовано обов'язкову
госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу (а.с.6).

Згідно ст.. 5 Закону України «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я», державні, громадські або
інші органи, підприємства, установи,
організації, посадові особи та
громадяни зобов'язані забезпечити
пріоритетність охорони здоров'я у
власній діяльності,

не завдавати шкоди здоров'ю населення і
окремих осіб, у межах своєї
компетенції надавати допомогу хворим,
інвалідам та потерпілим від нещасних
випадків, сприяти працівникам органів
і закладів охорони здоров'я в їх
діяльності, а також виконувати інші
обов'язки, передбачені законодавством
про охорону здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про протидію захворюванню на
туберкульоз» у разі якщо хворі на
заразні форми туберкульозу, у тому
числі під час амбулаторного чи
стаціонарного лікування, порушують
протиепідемічний режим, що ставить під
загрозу зараження туберкульозом інших
осіб, з метою запобігання поширенню
туберкульозу за рішенням суду вони
можуть бути примусово госпіталізовані
до протитуберкульозних закладів, що
мають відповідні відділення (палати)
для розміщення таких хворих. Примусова
госпіталізація осіб, стосовно яких
судом ухвалено відповідне рішення,
здійснюється з урахуванням висновку
лікаря на строк до трьох місяців.

За ст. 53 Закону України «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я», з метою охорони здоров'я
населення органи і заклади охорони
здоров'я зобов'язані здійснювати
спеціальні заходи профілактики та
лікування соціально небезпечних
захворювань (туберкульоз, психічні,
венеричні захворювання, СНІД, лепра,
хронічний алкоголізм, наркоманія), а
також карантинних захворювань. Порядок
здійснення госпіталізації та
лікування таких хворих, у тому числі і у
примусовому порядку, встановлюється
законодавчими актами України.

На підставі ст. 286 ЦПК України
розглянувши заяву про примусову
госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу або про
продовження строку примусової
госпіталізації, суд ухвалює рішення,
яким відхиляє або задовольняє заяву.
Рішення про задоволення заяви,
зазначеної у частині першій цієї
статті, підлягає негайному виконанню
та є підставою для примусової
госпіталізації або продовження строку
примусової госпіталізації особи в
протитуберкульозному закладі на
встановлений законом строк. Після
набрання законної сили рішенням суду
про примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу або про
продовження строку примусової
госпіталізації суд надсилає рішення
відповідному органу місцевого
самоврядування для вжиття заходів щодо
охорони майна особи, стосовно якої
ухвалено рішення суду.

Таким чином, суд з урахуванням
вищевикладеного, за своїм внутрішнім
переконанням, приходить до висновку, що
ОСОБА_2 є хворим на туберкульоз, форма
якого є заразною для оточуючих, що в
свою чергу становить епідеміологічну
загрозу для населення, ухиляється від
лікування, у зв'язку із чим, виникла
необхідність його примусової
госпіталізації до
протитуберкульозного закладу КЗ
«Дніпропетровського
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради.

Згідно ч.5 ст. 11 Закону України «Про
протидію захворюванню на туберкульоз»,
рішення про примусову госпіталізацію
до протитуберкульозного закладу чи про
продовження строку примусової
госпіталізації хворих на заразні форми
туберкульозу приймається судом за
місцем виявлення зазначених хворих або
за місцезнаходженням
протитуберкульозного закладу та
підлягає негайному виконанню. Органи
внутрішніх справ за зверненням
керівника протитуберкульозного
закладу надають у межах своїх
повноважень допомогу у забезпеченні
виконання рішення суду.

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги
заявника щодо зобов'язання Ленінського
РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області виконати
примусову доставку ОСОБА_2 до КЗ
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради, є
безпідставними, так як безпосередньо
пов'язані із виконанням рішення суду,
тому задоволенню не підлягають.

Рішення про задоволення заяви про
примусову госпіталізацію особи до
протитуберкульозного закладу,
підлягає негайному виконанню та є
підставою для примусової
госпіталізації на встановлений
законом строк.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Основи законодавства
України про охорону здоров'я», Законом
України «Про протидію захворюванню на
туберкульоз», ст.ст.10, 11, 60, 197, 212, 213-215, 218,
283-286 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунального закладу
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради про
примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу, -
задовольнити частково.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Дніпропетровськ, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 для продовження
лікування примусово госпіталізувати
до Комунального закладу
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.С. Шавула