Справа № 450/4253/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

/ЗАОЧНЕ/

"05" грудня 2013 р.Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі головуючого - судді:Кукси Д. А.
при секретарі:Оленич О. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Пустомити
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Миколаївської сільської ради
Пустомитівськогорайону Львівської
області про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просить визнати за нею право
власності на будинок по АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
р.

Свій позов мотивує тим, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.
помер батько позивачки ОСОБА_6 та її
мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

За свого життя ОСОБА_6 отримав
свідоцтво на забудову садиби із
виділенням земельної ділянки з таким
призначенням та збудував такий будинок
в с.Миколаїв в 1967 р., що розташований по
вулиці без назви буд.№124 та після його
смерті право власності на цей будинок
отримала мати позивачки., отримавши від
сільської ради свідоцтво про право
власності 18.08.1997 р. на підставі рішення
виконкому №33 від 24.07.1997 р., але таке було
втрачено.

04.07.1990 р. ОСОБА_5 склала заповіт на ім'я
позивача, який на даний час не змінений
і не скасований.

Позивач вказує, що на день смерті
матері, впродовж шести місяців після її
смерті і по даний час постійно
проживала разом з нею, опікується
спадковим майном та інших спадкоємців
ні за законом, ні за заповітом немає.

У зв'язку з вищенаведеним, не може
прийняти спадщини у позасудовому
порядку.

На підставі наведеного позивач просить
позов задоволити.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, однак від неї надійшла заява,
в якій вона позов підтримує в повному
обсязі, просить позов задоволити та
справу слухати у її відсутності.

Відповідач Миколаївська сільська рада
Пустомитівського районного суду
Львівської області в судове засідання
не з'явилася, однак від представника
надійшло клопотання, в якій він просить
слухати справу у відсутності
представника сільської ради.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197
ЦПК України.

Проаналізувавши покази позивача та
матеріали справи, дослідивши докази у
справі у їх сукупності, суд прийшов до
переконання, що обставини на які
покликається позивач у позовній заяві,
як на підстави для задоволення
заявлених позовних вимог знайшли своє
підтвердження у представлених суду
доказах.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що батьками
позивача були ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які
померли відповідно ІНФОРМАЦІЯ_3 р. та
23.07.1990 р., що стверджується свідоцтвами
про їх смерть та свідоцтвом про
народження ОСОБА_3 Прізвище «ОСОБА_3»
позивач отримала після реєстрації
шлюбу, про що свідчить свідоцтво про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1, видане
сільською радою с.Миколаїв
Пустомитівського району Львівської
області, актовий запис від 21.07.1984 р.№7.

Встановлено, що ОСОБА_6 за життя отримав
свідоцтво на забудову садиби із
виділенням земельної ділянки з таким
призначенням та збудував такий будинок
1967 році, по вулиці без назви АДРЕСА_1,
про що свідчать технічний паспорт на
індивідуальний житловий будинок,
виданий ОКП Львівськоїоблради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» від 29.12.2012р. та
свідоцтво на забудову садиби в
сільських населених пунктах
Української РСР.

Згідно довідки-характеристики
Львівського бюро технічної
інвентаризації від 18.08.1997 р., після
смерті ОСОБА_6 мати позивачки ОСОБА_5
отримала право власності на
вищевказаний будинок в порядку
спадкування, зокрема в ній вказується
що на її ім'я Миколаївською сільською
радою видане свідоцтво про право
власності 18.08.1997 р. на підставі рішення
виконкому №33 від 24.07.1997 р., але у зв'язку
з тим,що такий документ втрачений
позивач не може його отримати.

Так, згідно інформаційного листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», документи, що
засвідчують право власності на
нерухоме майно, існували, проте були
втрачені власником та не можуть бути
відновлені в передбаченому законом
порядку, застосуванню підлягає ст. 392
ЦК, відповідно до якої позов про
визнання права власності може бути
пред'явлений, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати власником документа, який
засвідчує його право власності.

За життя спадкодавцем ОСОБА_5 був
складений заповіт, згідно якого все її
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалося і взагалі все те, що буде
їй належати на день смерті і на що вона
за законом матиме право заповіла своїй
донці, позивачу по справі, ОСОБА_3, про
що свідчить заповіт від 04.07.1990 р.,
посвідчений секретарем Миколаївської
сільської ради народних депутатів та
зареєстрований в нотаріальних справах
виконкому тієї ж ради за №18.

Відповідно до довідки №416 від 09.10.2013 р.,
виданої виконкомом Миколаївської
сільської ради, ОСОБА_5 до дня смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. дійсно постійно
проживала та була зареєстрована в
АДРЕСА_1, на момент її смерті разом з нею
постійно проживала без реєстрації та
вела спільне господарство дочка ОСОБА_3
і яка надалі продовжує піклуватися
житловим будинком та присадибною
ділянкою.

Згідно приписів ст.548 Цивільного
кодексу Української РСР (що діяв на
момент виникнення спірних
правовідносин), для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549
Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на
момент відкриття спадщини, визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину, якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. У п.4
Постанови Пленуму Верховного суду
України "Про практику розгляду судами
України справ про спадкування" від
24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на
момент виникнення спірних
правовідносин), вказано, що якщо у
вказаний в ст.549 Цивільного кодексу
Української РСР шестимісячний строк
позивач вступив в управління або
володіння спадковим майном або його
частиною, суд з цих підстав вирішує
питання про визнання права на спадкове
майно, а не продовження пропущеного
строку. Згідно з п.3.3. методичних
рекомендацій щодо вчинення
нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям
заходів, щодо охорони спадкового майна,
видачею свідоцтва про право на
спадщину та свідоцтв про право
власності на частку в спільному майні
подружжя, затверджених рішенням
Міністерства юстиції України 29.01.2009
року, під фактом вступу у володіння або
управління спадковим майном, що
підтверджує факт прийняття спадщини,
слід мати на увазі різні дії спадкоємця
по управлінню, розпорядженню і
користуванню цим майном, підтримання
його в належному стані. Враховуючи
зазначене можна зробити висновок про
те, що саме такі дії були вчинені ОСОБА_3
Таким чином вбачається, що вона
фактично прийняла спадщину за своєю
матір'ю ОСОБА_5

З технічного паспорта на
садибний(індивідуальний) житловий
будинок,виготовленого 29.12.2012 р.
Обласним комунальним підприємством
Львівської обласної ради "Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки" вбачається, що
дійсно АДРЕСА_1 є житловий будинок,
власником якого значиться ОСОБА_3

Проаналізувавши матеріали справи та
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що зібраними у справі
доказами об'єктивно стверджується факт
набуття спадкодавцем права власності
на спадкове майно, а саме : на житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1.

За вказаних вище обставин, беручи до
уваги те, що спадкодавець набув право
власності на спадкове майно з підстав,
що не заборонені законом, тобто
правомірно, позивач, як спадкоємець за
законом вчинив дії, що об'єктивно
стверджують факт прийняття спадщини та
фактичного визнання позову
відповідачами, а також те що ухвалення
рішення в користь позивача не порушує
прав третіх осіб, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги заявлені
позивачем підставні та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,60,212,130, 222, 224 ЦПК
України, ст. 328 ЦК України, ст.524,525, 548, 549
ЦК Української РСР в редакції 1963
року,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок по АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через
Пустомитівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні в 10-денний строк з
дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяД. А. Кукса