Суддя Маслов М. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2013 р.
м.
Харків

Орджонікідзевський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого судді - Маслова М. І.,

при секретарі - Шпиця Л. В.,

за участі представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про визнання права наступного
іпотекодержателя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся в суд із
позовом до відповідачів, в якому просив
визнати за ним право наступного після
ОСОБА_6 іпотекодержателя на квартиру
АДРЕСА_1 відповідно до договору про
задоволення вимог іпотекодержателя
від 26.03.2010 року, яким забезпечується
виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язань
з повернення боргу в розмірі 27200
доларів США зі строком повернення не
пізніше 26.03.2011 року відповідно до
договору позики від 26.03.2010 року, з
проведенням державної реєстрації його
права наступної іпотеки у
встановленому законом порядку. Крім
того, позивач також просив покласти на
відповідачів понесені ним при
зверненні до суду судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 26.03.2010
року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позичили у ОСОБА_6
27200 доларів США і зобов'язувалися їх
повернути з розстроченням впродовж
року, про що між ними було укладено і
нотаріально посвідчено договір позики.
В забезпечення виконання своїх
зобов'язань з повернення ОСОБА_6 боргу
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали
йому в іпотеку належну їм на праві
спільної власності квартиру АДРЕСА_1,
про що було укладено і нотаріально
посвідчено відповідний іпотечний
договір. Оскільки боржники ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 позичені кошти ОСОБА_6 не
повернули, а позивач ОСОБА_5 в рахунок
їх грошових зобов'язань повністю
сплатив ОСОБА_6 визначену останнім суму
боргу в розмірі 638402 грн. 24 коп. і до
нього перейшли всі права первісного
кредитора за основним зобов'язанням,
ОСОБА_5 вважає себе наступним після
ОСОБА_6 іпотекодержателем за
акцесорним іпотечним зобов'язанням
відповідно до укладеного іпотечного
договору, а тому просить визнати за ним
таке право.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов і просив
задовольнити його повністю.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явився, участь у справі свого
представника не забезпечив, причин
неявки суду не повідомив, про слухання
справи повідомлявся належним чином
судовими повістками, направленими на
адресу його місця реєстрації засобами
поштового зв'язку рекомендованою
кореспонденцією з повідомленнями про
вручення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 письмових
заперечень на позов не подали. В
судовому засіданні проти позову
заперечували, посилаючись на те що
кошти за укладеним із ОСОБА_6 договором
позики вони не отримували, а уклали цей
договір з ним на прохання свого родича
Сінчука.

Представник відповідачів проти
задоволення позову також заперечував,
оскільки вважав, що після виконання
позивачем ОСОБА_5 зобов'язань
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
повернення ОСОБА_6 боргу іпотечний
договір, яким забезпечувалось
виконання основного зобов'язання,
припинив свою дію. Крім того,
представник відповідачів посилався на
те, що відповідними судовими рішеннями,
які набрали законної сили, із ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 вже стягнута
сума заборгованості за договором
позики, і виконати ці рішення ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 мають можливість лише за
рахунок належної їм спірної квартири
шляхом продажу її з публічних торгів
під час здійснення виконавчих дій.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши та оцінивши
докази, наявні в матеріалах справи,
встановивши обставини та відповідні їм
правовідносини, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позову і
необхідність його задоволення.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що 26.03.2010 року між
ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з іншої сторони укладений
договір позики, викладений в письмовій
формі і посвідчений нотаріально
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим № 712.

Відповідно до умов договору позики від
26.03.2010 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 отримали
від ОСОБА_6 в борг валютні цінності у
вигляді в натурі та на суму 27200 доларів
США і зобов'язалися повертати їх з
розстроченням у визначені договором
порядку та строки з кінцевим терміном
повернення не пізніше 26.03.2011 року.

Суд критично відноситься і відкидає
посилання відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, ніби вказані в договорі позики
валютні цінності вони не отримували,
оскільки відповідно до ст. 1051 ЦК
України, якщо договір позики має бути
укладений у письмовій формі, рішення
суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші або речі насправді не
були одержані позичальником від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.

Жодних належних і допустимих доказів
для підтвердження того, що кошти ними
не були одержані або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено
договором, відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 суду не надали.

Судом також встановлено і це
підтверджується наданими позивачем
доказами, що 20.09.2010 року в порядку ст. ст.
512, 514 ЦК України позивач виконав перед
ОСОБА_6 зобов'язання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 за
договором позики від 26.03.2010 року,
сплативши ОСОБА_6 розмір
заборгованості за вказаним договором в
сумі 638 402 грн. 24 коп., на підтвердження
чого між позивачем та відповідачем
ОСОБА_6 в письмовій формі був
підписаний акт прийому-передачі коштів
від 20.09.2010 року.

Відповідно до умови п. 4 акту, на
виконання обов'язку боржників перед
кредитором ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_6
прийняв грошові кошти в сумі 638402 грн. 24
коп., у зв'язку з чим з моменту
підписання сторонами цього акту
кредитор не має претензій майнового
характеру до божників і вважає
обов'язок боржників перед кредитором
виконаним ОСОБА_5 в повному обсязі.

В п. 5 акту вказано, що у зв'язку з повним
виконанням ОСОБА_5 обов'язку боржників
перед кредитором, на підставі п. 4 ч. 1 ст.
512 ЦК України, ОСОБА_5 набув прав
первісного кредитора відносно
боржників стосовно обов'язку боржників
перед кредитором за договором позики,
посвідченим 26.03.2010 року ПН ХМНО ОСОБА_7
за реєстровим № 712 у повному обсязі і на
умовах, що існували до підписання акту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи також вбачається,
що рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 17.04.2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 14.08.2013 року, частково був
задоволений позов ОСОБА_5 і стягнуто на
його користь, як заміненого кредитора у
зобов'язанні, з відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 заборгованість за договором
позики від 26.03.2010 року в розмірі 215402 грн.
в рахунок погашення основного боргу та
30000 грн. в рахунок погашення неустойки.

Крім того, судом встановлено і це не
оспорюється сторонами, що в
забезпечення виконання ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 зобов'язань за договором позики
від 26.03.2010 року вони уклали із ОСОБА_6
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, посвідчений 26.03.2010
року ПН ХМНО ОСОБА_7 за реєстровим № 714,
за умовами якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2
передали в іпотеку належну їм на праві
спільної власності квартиру АДРЕСА_1.

Представник відповідачів заперечував
проти позовних вимог ОСОБА_5, оскільки
вважав, що вказаний іпотечний договір
припинив сою дію з моменту виконання
позивачем грошових зобов'язань
боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед
первісним кредитором.

Однак погодитися з такими доводами
неможливо з огляду на наступне.

Законодавством визначено вичерпний
перелік підстав, з якими закон пов'язує
момент припинення цивільного
зобов'язання і наведені вони у ст. ст. 599,
600, 601, 604 - 609 ЦК України.

За відсутності інших передбачених
договором або законом підстав,
відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з умовою п. 18 договору про
задоволення вимог іпотекодержателя, ця
іпотека зберігає силу і у випадках,
коли у встановленому законом порядку
відбувається відступлення
іпотекодержателем забезпеченої
іпотекою вимоги іншій особі або
переведення боржниками боргу на іншу
особу в тому разі, якщо боржники не
виконують умови договору позики.

Оскільки боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
виконували умови договору позики і
первісний кредитор ОСОБА_6 у
встановленому законом порядку
відступив позивачу ОСОБА_5 забезпечену
іпотекою вимогу за договором позики, з
моменту виконання позивачем обов'язку
боржників перед первісним кредитором
та переходу до нього всіх прав
кредитора за основним забезпеченим
іпотекою зобов'язанням, відповідно до
вказаної вище умови п. 18 договору про
задоволення вимог іпотекодержателя
іпотека свою дію не припинила і
зберегла свою силу.

Крім того, згідно п. 19 договору про
задоволення вимог іпотекодержателя,
договір іпотеки набуває чинності з
моменту його нотаріального
посвідчення, і дія його припиняється на
підставах, визначених ст. 17 Закону
України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
іпотеку», іпотека припиняється у разі:
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору; реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; визнання іпотечного
договору недійсним; знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі (споруди),
якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо
предметом іпотечного договору є
земельна ділянка і розташована на ній
будівля (споруда), в разі знищення
(втрати) будівлі (споруди) іпотека
земельної ділянки не припиняється; з
інших підстав, передбачених цим
Законом. Наступні іпотеки припиняються
внаслідок звернення стягнення за
попередньою іпотекою. Відомості про
припинення іпотеки підлягають
державній реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Жодних належних і допустимих доказів
для підтвердження того, що вони
належним чином виконали основне
зобов'язання за договором позики, або
що було проведено реалізацію предмета
іпотеки відповідно до вказаного
закону, або що первісний
іпотекодержатель ОСОБА_6 набув право
власності на предмет іпотеки, або що
предмет іпотеки був знищений без його
відновлення, відповідачі суду не
надали.

Тож, оскільки основне зобов'язання
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором позики
залишається ними невиконане, іпотечний
договір ніким неоспорений і є дійсним,
а відомостей про державну реєстрацію у
встановленому законодавством порядку
припинення іпотеки відповідачі не
надали і доказів суду на підтвердження
цього не представили, у суду немає
визначених законом підстав визнавати
іпотечний договір таким, що припинив
свою дію, а тому він є чинним і
обов'язковим до виконання.

Аналізуючи в сукупності встановлені
фактичні обставини справи, відповідні
їм правовідносини сторін та докази,
якими вони підтверджуються, позовні
вимоги ОСОБА_5 про визнання за ним права
наступного іпотекодержателя суд
вважає обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно із нормою абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про іпотеку», іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Положенням абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про іпотеку» передбачено, що
іпотекодержатель - це кредитор за
основним зобов'язанням.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
також визначено, що наступна іпотека -
це передання в іпотеку нерухомого
майна, яке вже є предметом іпотеки за
попереднім іпотечним договором.
Іпотека виникає на підставі договору,
закону або рішення суду. До іпотеки, яка
виникає на підставі закону або рішення
суду, застосовуються правила щодо
іпотеки, яка виникає на підставі
договору, якщо інше не встановлено
законом.

Оскільки судом встановлено, що
сплативши первісному кредитору ОСОБА_6
заборгованість боржників за договором
позики від 26.03.2010 року, позивач набув
прав кредитора за цим договором, що
підтверджується, в тому числі, рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 17.04.2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 14.08.2013 року, то
в такому випадку на підставі ст. 514 ЦК
України та ст. ст. 1, 3 Закону України
«Про іпотеку» позивач набув прав
наступного іпотекодержателя щодо
нерухомого майна, яке було передане
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в іпотеку за договором
про задоволення вимог
іпотекодержателя від 26.03.2010 року, який
укладений для забезпечення виконання
зобов'язань відповідачів за договором
позики від 26.03.2010 року, який на час
вирішення даної справи, з огляду на
відсутність доказів про повернення
боргу, також не є припиненим.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
суд стягує з відповідачів на користь
позивача судові витрати у вигляді
сплаченого ним судового збору в сумі 114
грн. 70 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3,9, 10, 11, 15, 30, 60, 61,77, 88, 202, 209, 212, 214 -
215, 218, 294, 295 ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК
України, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про
іпотеку»,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права
наступного іпотекодержателя -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_5 право наступного,
після ОСОБА_6, іпотекодержателя на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 -
відповідно до договору про задоволення
вимог іпотекодержателя від 26 березня
2010 р., посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим №714, яким забезпечується
виконання ОСОБА_3 та ОСОБА_2
зобов'язання з повернення боргу в
розмірі 27200 (двадцять сім тисяч двісті)
доларів США зі строком повернення не
пізніше 26 березня 2011 року відповідно до
договору позики від 26 березня 2010 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за реєстровим № 712, з
проведенням державної реєстрації
права ОСОБА_5 наступної іпотеки у
встановленому законом порядку.

Стягнути в дольовому відношенні судові
витрати у розмірі 114,70 грн. з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 по 38,23 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Харкова протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Маслов
М. І.