Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 року
Бабушкінський
районний суд

м.
Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді - Циганкова В.О.

при секретарі - Сабій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні
дії та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом про
зобов'язання Відповідача укласти з ним
договір оренди на умовах попереднього
договору оренди б/н від 01 червня 2013 р.
квартири НОМЕР_1 загальною площею 78,2
кв.м., житловою площею 41,5 кв.м.,
розташовану в житловому будинку літ.А-12
по АДРЕСА_2 та про визнання права
власності на вказане майно без
прийняття в експлуатацію.

В обґрунтування своїх позовних
вимог Позивач посилається на те, що між
ним та Відповідачем було укладено
попередній договір оренди квартири
НОМЕР_1 загальною площею 78,2 кв.м.,
житловою площею 41,5 кв.м., розташовану в
житловому будинку літ.А-12 по АДРЕСА_2
(далі - Договір).

Відповідно до умов Договору
Орендодавець зобов'язується оформити
всі необхідні документи для оренди, та
передати приміщення Орендарю в строк
до 01 липня 2013 року, а Орендар
зобов'язується оплатити вартість
оренди в розмірі 3000,00 гривень на місяць
з урахуванням індексу інфляції, та
оформити основний договір оренди після
надання Орендодавцю всіх необхідних
документів в строк до 01 липня2013 року.
Також Договором було передбачено, що
договір оренди буде укладено строком
на 5 років. Також попереднім договором
було передбачено, що будь-які спори за
даним договором вирішуються за
законодавством України.

Відповідно до попереднього
договору Відповідач повинен був
укласти основний договір оренди у
термін до 01 липня 2013 року, але досі його
не уклав, зазначив, що право здачі майна
в оренду мають лише його власники, а він
має сумнів з приводу того, чи є Позивач
власником зазначеного майна. Такими
діями Відповідач порушує права та
інтереси Позивача безпідставно
ухиляючись від підписання договору
оренди.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, надала до суду
заяву про слухання справи у
відсутність позивача та її особисто,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав заяву про слухання
справи у його відсутність, просив суд
розглянути дану справу у відповідності
до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає за необхідне позовні вимоги
Позивача до Відповідача, задовольнити
частково оскільки.

Попередній договір оренди квартири
НОМЕР_1 загальною площею 78,2 кв.м.,
житловою площею 41,5 кв.м., розташовану в
житловому будинку літ.А-12 по АДРЕСА_2,
укладено в простій письмовій формі на
тих умовах, що основний договір буде
укладений строком на п'ять років.
Згідно ст. 635 Цивільного кодексу
України, попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, - у
письмовій формі. Згідно ч. 2 ст. 793 ЦК
України, договір найму будівлі або
іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на три роки і більше
підлягає нотаріальному посвідченню.
Таким чином, попередній договір оренди
квартири НОМЕР_1 загальною площею 78,2
кв.м., житловою площею 41,5 кв.м.,
розташовану в житловому будинку літ.А-12
по АДРЕСА_2 мав нотаріально
посвідчуватись. Статтею 203 ЦК України
встановлено, що правочин має вчинятися
у формі, встановленій законом.
Попередній договір оренди об'єкту
нерухомого майна укладений між
Позивачем та Відповідачем є нікчемним,
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Враховуючи викладене не підлягає
задоволенню вимога Позивача до
Відповідача про спонукання останнього
укласти основний договір оренди на
основі попереднього договору оренди
б/н від 01 червня 2013 р.

Натомість підлягає задоволенню
вимога Позивача про визнання за ним
права власності на квартиру НОМЕР_1
загальною площею 78,2 кв.м., житловою
площею 41,5 кв.м., розташовану в житловому
будинку літ.А-12 по АДРЕСА_2, оскільки.

ОСОБА_1 є власницею квартири НОМЕР_1
загальною площею 78,2 кв.м., житловою
площею 41,5 кв.м., розташовану в житловому
будинку літ.А-12 по АДРЕСА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, видане Виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради 12.10.2004 року, на підставі рішення
Виконкому Дніпропетровської міської
ради від 22.04.2004 року №894. Право
власності на дану квартиру
зареєстровано в КП ДМБТІ за ОСОБА_1
14.10.2004 року.

Відповідно до ст.376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно

вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була
відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Позивач самовільно за власні кошти
переобладнав квартиру АДРЕСА_2, а саме:
переобладнання квартири з приєднанням
з місць спільної власності поз.Х-9,
поз.Х-9а, поз.Х-5а, поз.Х-9, загальна площа
квартири збільшилась та стала 99,7 кв.м.,
житлова площа зменшилась та стала 35,4
кв.м., з трьохкімнатної квартири стала
двокімнатна квартира.

Відповідно до ст.382 Цивільного
кодексу України: "Власникам квартири у
дво- або багатоквартирному житловому
будинку належать на праві спільної
сумісної власності приміщення
загального користування,
....сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир,... які розташовані у житловому
будинку". Співвласники володіють і
користуються цим майном спільно, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними. Співвласники зазначеного майна
несуть солідарну відповідальність за
своїми обов'язками щодо ощадливого та
сумлінного використання вказаних
об'єктів. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону
України " Про приватизацію державного
житлового фонду", Рішення
Конституційного Суду України від
02.03.2004р. власники квартир
багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою
відповідно до своєї частки у майні
будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т.ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.
Співвласники даного будинку надали
згоду Позивачу на приєднання місць
загального користування.

Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК України,
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.332 ЦК України
переробкою є використання однієї речі
(матеріалу), в результаті чого
створюється нова річ.

Відповідно до ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

У відповідності зі ст. 41 Конституції
України кожний має право володіти,
користуватися й розпоряджатися своєю
власністю. У відповідності зі ст. 319 ГК
України власник на свій розсуд володіє,
користується й розпоряджається
приналежної йому майном. Власник має
право робити відносно свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст. 16, 182, 331, 332, 328, 376, 382 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити певні дії та
визнання права власності -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ін.н.НОМЕР_2) право
власності на квартиру НОМЕР_1 поз.1-8, І,
ІІ, Х-9, Х-9а. Х-5а загальною площею 99,7
кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., яка
розташована в житловому будинку літ.А-12
за адресою: АДРЕСА_2

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня отримання повного
тексту рішення.

Суддя
В.О. Циганков