Справа № 574/114/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2013 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Комлєва В. С.

при секретарі Лігерко Т. О.

за участю прокурора Усенко В.Ф.

предствника органу ОіП Дериземля В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буринь справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, поскільки відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини, яка виховується матір'ю, батько участі в її вихованні не приймає і не забезпечує всім необхідним, не виконує рішення суду про стягнення аліментів

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала і пояснила, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав, так як він дитиною не цікавиться і матеріально не забезпечує, що наявність батьківського обов'язку відповідача робить незручності в житті її та її доньки..

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений, позов не визнає.

Представник органу опіки та піклування РДА в судовому засіданні з позовом не погодився і пояснив, що висновок органу опіки та піклування, зроблений до початку судового засідання був зроблений без урахування позиції батька - відповідача по справі і тому одностороннім. В ході судового розгляду справи встановлено, що батько позитивно характеризується, має сім»ю, частково погасив заборгованість по аліментах, виявляє бажання спілкуватися з дитиною і відновити сімейний зв»язок, а тому для нього необхідно надати шанс для цього, відмовивши в позові і попередивши про необхідність змінити ставлення до приймання участі у вихованні та забезпеченні дитини.

Прокурор вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на необґрунтованість позовних вимог.

Суд дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_3.є її батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією сів-ва про розірвання шлюбу та копією св-ва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (арк. справи 4,5,5а). ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою - своєю матір'ю та знаходиться на її утриманні. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.02.1997 року по 13.02.2008 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу.

Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і опіку, які необхідні їй для її благополуччя, приймаючи до уваги права і обов'язки її батьків, опікунів і інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до вимог п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Позивачка в обґрунтування позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки, посилається на те, що батько не займається вихованням дитини, не цікавиться життям, здоров'ям доньки, не робить ніякої допомоги на її утримання, у такий спосіб ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Родинний зв'язок між батьком і дитиною втрачений.

У відповідності зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно письмового висновку органу опіки та піклування від 20 березня 2013 року №7 вважається доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його доньки. Висновок базується на інформації, згідно якої батько не проживає разом з донькою, участі у вихованні дитини не бере, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Пояснення у ОСОБА_3 з приводу позбавлення його батьківських прав не відбирались, місцезнаходження його не встановлено. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування просить у задоволенні позову відмовити.

З урахуванням встановлених обставин, всупереч вимогам наведених норм закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України позивачка не довела, які безспірні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов'язками, умови проживання кожного з батьків дитини, чи вживалися до нього заходи реагування за заявами позивачки в органи міліції, чи виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи немає можливості попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання.

Факт ненадання достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_4, наявності заборгованості по аліментах, на думку суду, не свідчить про ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, яке тягне за собою застосування крайньої міри відповідальності у вигляді позбавлення батьківських прав.

Не доведений позивачкою і той факт, що родинний зв'язок між батьком і дитиною втрачений. Посилання позивачки на те, що дитина не знає батька, не є підставою для задоволення позову. Суд вважає, що з врахуванням віку дитини, її ставлення до батька у значній мірі залежить також і від бажання матері підтримувати належний родинний зв'язок між батьком та дитиною.

Проаналізувавши всі докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, не буде відповідати меті цього заходу: захист інтересів дитини та стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

В пункті 18 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено про можливість у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням її характеру, особи батька, відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов'язків.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що поведінку ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 неможливо розцінити як свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками.

У такому разі судом не встановлено обставин, які є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

При цьому, суд вважає необхідним, з урахування поведінки відповідача, який не зовсім добросовісно відноситься до свого обов'язку утримувати дитину, не використовує усіх можливостей щодо спілкування з дитиною з метою її виховання, попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Назване судове рішення, за наявності підстав передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України, не є у майбутньому перешкодою для звернення позивачки до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 166, 165, 167, 171, 180-183 СК України, Постановою № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 212, 213-214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Буринський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий