Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 грудня 2013 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого -
судді Черновського Г.В.,

при секретарі -
Шнейдеріс А.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу
№ 201/14363/13-ц за позовом ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
страхова компанія «ВУСО» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ПрАТ «СК «ВУСО» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (а. с. 3-6).

Позивач у позовній заяві в
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 18 лютого 2013 року за
участю автомобілів «Деу Нубіра», д/н
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, та
автомобілем «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_2, відбулась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої вказані транспортні
засоби були пошкодженні. Винним у
скоєнні даної ДПТ був визнаний ОСОБА_2,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована ПрАТ «СК «ВУСО»,
якою в якості страхового відшкодування
було сплачено позивачу 3 242,38 грн. Проте,
вартість матеріальної шкоди, завданої
ОСОБА_1 внаслідок зазнаної
дорожньо-транспортної пригоди,
становить 9 870,77 грн., у зв'язку з чим
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив суд стягнути з
відповідача на свою користь 5 628,39 грн.
недоплаченої суми страхового
відшкодування з урахуванням франшизи у
1 000,00 грн., 310,00 грн. пені, 69,85 грн. в
рахунок 3% річних за прострочення
виконання зобов'язання, поштові
витрати у сумі 66,24 грн., 550,00 грн. в
рахунок повернення витрат, пов'язаних
із встановленням розміру матеріальної
шкоди, 10 000,00 грн. моральної шкоди, а
також просив суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
судового збору (а. с. 3-6).

Представник позивача надала суду заяву
про розгляд справи за відсутності
сторони позивача (а. с. 50).

Представник відповідача - ПрАТ «СК
«ВУСО» - у судове засідання не з'явився,
про час, дату та місце розгляду даної
цивільної справи відповідач
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суду не повідомив, тому
суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК
України, вважає за можливе розглянути
справу в заочному порядку.

Дослідивши матеріали даної цивільної
справи, судом були встановлені
наступні факти.

Судом встановлено, що 18 лютого 2013 року
за участю автомобілів «Деу Нубіра», д/н
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, та
автомобілем «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_2, відбулась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої вказані транспортні
засоби були пошкодженні. Винним у
скоєнні даної ДПТ був визнаний ОСОБА_2
Дані обставини підтверджується копією
постанови Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 березня 2013 року наявною в матеріалах
справи ( а. с. 7).

Також судом було встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Шевроле Авео», д/н
НОМЕР_2 - ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «СК
«ВУСО» відповідно до полісу № НОМЕР_3
від 14 лютого 2013 року, у зв'язку з чим
даною страховою компанією 16 травня 2013
року було виплачено потерпілій
стороні, тобто ОСОБА_1, 3 209,96 грн., що
підтверджується випискою по балансу
картки ОСОБА_1 (а. с. 39).

З висновку автотоварозначої
експертизи № 0708/13/13 від 07 серпня 2013 року
вбачається, що розмір моральної шкоди,
спричиненого власнику колісного
транспортного засобу - автомобіля «Деу
Нубіра», д/н НОМЕР_1, пошкодженого
внаслідок ДТП, становить 9 870,77 грн. (а. с.
8-18).

Правовідносини, які виникли між
сторонами врегульовані нормами
Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Зокрема
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України
«Про страхування» страхувальник
зобов'язаний: повідомити страховика
про настання страхового випадку в
строк, передбачений умовами
страхування.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України
«Про страхування» умовами договору
страхування можуть бути передбачені
також інші обов'язки страхувальника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України
«Про страхування» страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Згідно з п. 34.2 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» протягом 10
робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ) зобов'язаний направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або
до місцезнаходження пошкодженого
майна для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.

Пунктом 2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик
(МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження
ним розміру страхового відшкодування
з особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35
цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його; у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону, - прийняти вмотивоване рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Оцінюючи дослідженні у судовому
засіданні докази у їх сукупності, щодо
вимог позивача до відповідача стосовно
стягнення суми страхового
відшкодування у розмірі 5 628,39 грн. та
550,00 грн. в рахунок відшкодування
витрат, пов'язаних з встановленням
вартості заподіяної внаслідок ДТП
шкоди (а. с. 36), та 66,24 грн. в рахунок
повернення витрат на поштові
відправлення для виклику на експертизу
щодо встановлення вартості
матеріальної шкоди (а. с. 37), враховуючи,
що відповідачем було виплачено
позивачу страхове відшкодування у сумі
3 209 96 грн., а розмір матеріальної шкоди
відповідно до висновку
автотоварознавчої експертизи
становить 9 870,77 грн., сума франшизи
становить 1 000,00 грн., суд вважає, що
позовні вимоги в цій частині є
доведеними, обґрунтованими, отже
такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивача до
відповідача про стягнення 310,56 грн. пені
на підставі положень ст. 992 ЦК України, а
також п. 5 ст. 36 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», яким визначено,
що за кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня, та враховуючи, що
облікова ставка НБУ з 10 червня 2013 року -
7,0% річних, з 13 серпня 2013 року - 6,0% річних,
суд вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивача пеню
за прострочення виплати страхового
відшкодування за період з 23 червня 2013
року по 20 листопада 2013 року пеню у сумі
31,56 грн., а також 3% річних від
простроченої суми відповідно до ч. 2 ст.
625 ЦК України, що становить 69,85 грн.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4 (із змінами та доповненнями
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 2001
року № 5) визначено, що моральна шкода
визначається залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових витрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

Вирішуючи вимоги позивача щодо
відшкодування моральної шкоди суд
виходить з того, що позивачем не було
надано доказів на підтвердження
завдання саме відповідачем шкоди
нематеріального характеру ОСОБА_1
внаслідок не сплати суми страхового
відшкодування, у зв'язку з чим вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Вирішуючи питання, щодо розподілу
судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК
України, приймаючи до уваги результат
вирішення справи, а також те, що
позивачем не було сплачено судовий
збір при зверненні до суду з даним
позовом, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір у сумі 229,40 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 20, 21, 25 Закону України
«Про страхування», ст. 614, 625, 979, 988, 990, 991
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного
акціонерного товариства страхова
компанія «ВУСО» про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства страхова компанія «ВУСО» на
користь ОСОБА_1 суму недоплаченого
страхового відшкодування у розмірі 5
628,39 грн., в рахунок повернення витрат
пов'язаних з послугами
автотоварознавця - 550,00 грн., пеню у сумі
310,56 грн., 69,85 грн. в рахунок 3 % річних за
прострочення сплати страхового
відшкодування, та 66,24 грн. в рахунок
повернення витрат на поштові
відправлення, а разом - 6 625 (шість тисяч
шістсот двадцять п'ять) грн. 04 коп.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства страхова компанія «ВУСО» на
користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії. В разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення заочне
рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України, а саме, рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой