Єдиний унікальний номер 205/4794/13-ц
№ 2-205/2472/2013
№ 205/4794/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Приходченко О.С.

при секретарі Король
Т.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 5 червня 2013 року звернувся до
суду з позовом до відповідача ПАТ
«Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського»
про стягнення заробітку за час
затримки виконання судового рішення.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 10 червня
2013 року позов було залишено без руху, а
позивачу надано строк для усунення
недоліків.

Позивачем 1 липня 2013 року до суду була
надана заява на виконання ухвали суду
від 10 червня 2013 року, але вказана ухвала
ним не була виконана в повному обсязі.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 4 липня 2013
року позов було залишено без руху, а
позивачу надано строк для усунення
недоліків .

Позивачем 31 липня 2013 року до суду було
направлено заяву на виконання ухвали
судді від 4 липня 2013 року, однак
позивачем недоліки не було усунуто в
повному обсязі вдруге.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 5 серпня 2013
року позов було залишено без руху, а
позивачу надано строк для усунення
недоліків, з метою усунення яких 2
жовтня 2013 року позивачем було подано
позовну заяву.

Позивач у своєму позові та у ході
судового засідання посилався на те, що
він з 1 серпня 2000 року працював монтером
на заводі ПАТ «Євраз -ДМЗ ім.
Петровського». 2 липня 2011 року його було
звільнено з займаної посади. У зв'язку з
тим, що вважав своє звільнення
незаконним, він звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська за захистом своїх
порушених прав. Рішенням Ленінського
районного суду від 6 січня 2013 року в
задоволенні його позовних вимог було
відмовлено. Не погодившись з
зазначеним рішенням ОСОБА_1 звернувся
до Апеляційного суду
Дніпропетровської області, яким
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 6 січня 2012 року в
частині визнання наказу про звільнення
незаконним, поновлення на роботі та
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу скасовано та
ухвалено нове рішення, яким було
визнано незаконним та скасовано наказ
№ 47/В від 2 липня 2011 року «Про
накладення дисциплінарного стягнення
на ОСОБА_1 у вигляді звільнення за
систематичне порушення правил
внутрішнього розпорядку»; поновлено
ОСОБА_1 на посаді монтера шляху ПАТ
«Євраз - ДМЗ ім. петровського»; стягнуто
з ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 22 638 грн. 28
коп. Однак рішення суду про поновлення
ОСОБА_1 на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу до теперішнього часу не
виконано, чим були порушені
конституційні права позивача. В
середньому за робочий день позивачу у
квітні 2011 року було нараховано 122 грн. 78
коп. З 5 червня 2012 року по 5 червня 2013
року працівники, які працюють на такий
самій посаді, як працював позивач, у ПАТ
«Євраз - ДМЗ ім. Петровського» мали 250
робочих днів. Позивач у своєму позові
та у ході судового засідання просив суд
стягнути з ПАТ «Євраз - ДМЗ ім.
Петровського» на його користь середній
заробіток за час затримки виконання
судового рішення про поновлення його
на роботі за період з 5 червня 2012 року по
день ухвалення рішення по справі.

Представник відповідача у ході
судового засідання позовні вимоги не
визнала, посилаючись на те, що визнання
судом права працівника на отримання
стягнутої суми та права на поновлення
на роботі мають приватний характер,
тому такі права не можуть бути
реалізовані без волевиявлення
працівника. Видання підприємством
наказу про поновлення працівника на
посаді передбачає його особисте
звернення з заявою про поновлення на
роботі, його особисте ознайомлення з
цим наказом та негайне зобов'язання
приступити до роботи. Також
перерахування підприємством
присуджених судом на користь
поновленого працівника грошових
коштів можливе лише тільки на
особистий банківський рахунок
працівника, про який працівник має
повідомити підприємство у своїй заві
про виконання рішення суду, або ж на
реквізити виконавчої служби на
підставі постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження про стягнення присуджених
працівнику коштів. Однак, ОСОБА_1 до ПАТ
«Євраз - ДМЗ ім. Петровського» з заявою
про виконання рішення суду не
звертався, постанов державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції ні про
поновлення позивача на роботі, ні про
стягнення з підприємства середнього
заробітку за час вимушеного прогулу на
користь позивача згідно рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 5 червня 2012 року на адресу
підприємства також не надходило.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши матеріали
справи, дослідивши матеріали цивільної
справи № 6/205/99/13, оцінивши надані і
добуті докази, суд вважає позовні
вимоги такими, що задоволенню не
підлягають за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 6 січня 2012 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання незаконними наказів про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, розпорядження про
відсторонення від роботи, звільнення з
роботи, поновлення на роботі, стягнення
компенсації за час вимушеного прогулу,
відновлення порушеного права на
розірвання трудового договору,
відшкодування моральної шкоди та
зобов'язання вчинити певні дії було
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5 червня
2012 року, рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 6 січня 2012
року в частинні визнання наказу про
звільнення незаконним, поновлення на
роботі та стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу скасовано, в цій частині
постановлено нове рішення: визнано
незаконним та скасовано наказ № 47/В від
2 липня 2011 року про накладення
дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у
вигляді звільнення за систематичне
порушення правил внутрішнього
трудового розпорядку, поновлено ОСОБА_1
на посаді монтера шляху, стягнуто з ПАТ
«Євраз - ДМЗ ім. Петровського» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу у сумі 22 638 грн. 28
коп., в іншій частині рішення суду
залишено без змін.

11 червня 2012 року на адресу ПАТ «Євраз -
ДМЗ ім. Петровського», про що свідчить
вхідний штамп підприємства від 11
червня 2012 року, надійшла заява ОСОБА_1, в
якій він інформував генерального
директора ПАТ «Євраз - ДМЗ ім.
Петровського» про ухвалене
Апеляційним судом Дніпропетровської
області рішення від 5 червня 2012 року,
про свій намір розірвати трудові
відносини з ПАТ «Євраз ДМЗ ім.
Петровського», просив провести з ним
повний розрахунок та видати належним
чином оформлену трудову книжку.

Інших заяв від позивача до канцелярії
відповідача не надходило.

На своє звернення він отримав
відповідь від ПАТ «Євраз - ДМЗ ім.
Петровського» № 4089 від 14 червня 2012
року, в якій йому було детально
роз'яснено порядок виконання рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 5 липня 2012 року, який
передбачений чинним законодавством
України.

Ст. 236 КЗпП України передбачено, що у
разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З наданих сторонами по справі доказів
вбачається, що позивач з письмовою
заявою, в якій би просив відповідача на
виконання рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 5 червня
2012 року поновити його на роботі, до
відповідача не звертався.

Заява від 5 червня 2012 року, адресована
відділу кадрів заводу, відповідачу
через канцелярію подана з метою її
реєстрації позивачем подана не була,
про що у ході судового засідання
зазначав і сам позивач, а заява від 5
червня 2012 року, адресована
генеральному директору заводу, що
надійшла на підприємство 11 червня 2011
року, не містить в собі вимогу позивача
про поновлення його на роботі.

Реч. 1 ч. 2 ст. 368 ЦПК України передбачено,
що за кожним судовим рішенням, яке
набрало законної сили, за заявою осіб,
на користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону: 1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення; 2) за заявою прокурора у
випадках представництва інтересів
громадянина або держави в суді; 3) у разі
якщо виконавчий лист надійшов від суду
на підставі ухвали про надання дозволу
на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; 4) в інших
передбачених законом випадках.

Таким чином, слід зазначити, що іншим
способом виконання судового рішення на
підставі норм чинного законодавства
України, є виконавчий лист, який
видається стягувачеві за його заявою
та подається ним до відповідного
відділу державної виконавчої служби
України.

З огляду на викладені обставини та
надані докази, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 не було вчинено дій,
передбачених чинним законодавством, з
метою виконання рішення суду, та
наданими йому правами він, як стягувач,
не скористався.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в діях підприємства «ПАТ Євраз - ДМЗ
ім. Перовського» порушень щодо
невиконання рішення суду в частині
поновлення ОСОБА_1 на роботі не
вбачається, тому у задоволенні
позовних вимог позивачу слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1
ст. 17, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 236 КЗпП
України, ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60, ч. 3
ст. 61, ст. ст. 209, 212, 214-215, 218, реч. 1 ч. 2 ст. 368
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до
публічного акціонерного товариства
«Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки виконання рішення суду
про поновлення на роботі відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок
держави.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя