Справа №436/1327/13ц
Провадження №2/436/720/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року
м. Луганськ

Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська у складі:

головуючого - судді
ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі -
ГНІДІНІЙ М.Ю.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

позивача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Луганську
цивільну справу за позовом за позовом
ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства
«Луганський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Управління Пенсійного
фонду України в Лутугинському районі
Луганської області, про визнання дій
неправомірними та зобов'язання видати
довідку про заробітну плату для
перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська із вказаним
позовом. В обґрунтування заявлених
вимог позивачем було зазначено, що він
є ліквідатором наслідків аварії на
ЧАЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи.
Згідно довідки, виданої Іванківським
РШРБУ №276 від 24.11.1997р., позивач
знаходився у відрядженні в Поліському
РШРБУ та був зайнятий на роботах по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на
автодорозі Діброва-Варовичи з 11.08.1986
року по 10.09.1986 року, відпрацював 31 день.
Згідно постанови КМУ №1210 від 23.11.2011р.
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильскої катастрофи»
УПФУ в Лутугинському районі Луганської
області зобов'язано здійснювати
обрахунок пенсії позивача згідно ч. 1
ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильскої
катастрофи» згідно довідки за роботу у
зоні відчуження, наданої
підприємством. Вказану довідку, згідно
ст. 15 п. 4 вказаного Закону, за період
1986-1990 років у зоні ЧАЕС для призначення
пенсії надають підприємства за
основним місцем роботи працівника.
Оплата праці провадиться за всі
календарні дні роботи на підставі
довідки. ОСОБА_2 звернувся 22.05.2013р. з
письмовою заявою до філії
«Лутугинський райавтодор» про видачу
довідки за роботу в зоні відчуження на
ЧАЕС згідно Постанови ЦК КПРС
Президіума ВР СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986р.
№524-156 (оплата праці по підвищеним до 100%
тарифним ставкам), Постанови РМ СРСР та
ВЦРПС №665-195 від 05.07.1986р. (оплата
вихідних та святкових днів в
подвійному розмірі, максимальний
розмір премії 60%, 4-х кратний розмір),
Постанови РМ УРСР №207-7 від 10.06.1986р. для
нарахування пенсії в УПФУ в
Лутугинському районі Луганської
області, але отримав відмову. З огляду
на викладене, позивач просить визнати
дії відповідача неправомірними,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок заробітної плати та надати
довідку за роботу в зоні відчуження на
Чорнобильській АЕС як учаснику
ліквідації аварії за період з 11.08.1986
року по 10.09.1986 року згідно Постанови ЦК
КПРС Президіума ВР СРСР та ВЦРПС від
07.05.1986р. №524-156, Постанови РМ СРСР та
ВЦРПС №665-195 від 05.07.1986р., Постанови РМ
УРСР №207-7 від 10.06.1986р., внести
відповідні зміни в особовий рахунок та
надати наказ по підприємству.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
та наполягали на їх задоволенні,
надавши суду пояснення, аналогічні
змісту позовної заяви.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, до його початку
надав заяву про розгляд справи за
відсутністю ДП «Луганський
облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України».

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, Управління Пенсійного
фонду України в Лутугинському районі
Луганської області у судове засідання
не з'явився, до його початку надав суду
заяву про розгляд справи за
відсутністю представника фонду. Згідно
поданої заяви, ОСОБА_2 згідно його
особистої заяви від 19.01.2006р. була
призначена пенсія за віком відповідно
до ст. 15 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Згідно заяви від 16.08.2012р.
його було переведено на пенсію по
інвалідності II групи захворювання
внаслідок аварії на ЧАЕС. Пенсія
призначена відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та виданої на виконання цього Закону
постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210.
Пенсія призначена без врахування
заробітку у зоні відчуження під час
виконання робіт з ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, оскільки довідка про
розмір заробітної плати ОСОБА_2 надана
не була. Положення Постанови ЦК КПРС
Президіума BP СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 р.
№ 524-156, Постанови РМ СРСР та ВЦРПС №
665-195 від 05.07.1986 p., Постанови РМ УРСР № 207-7
від 10.06.1986 p., при призначенні чи
перерахунку пенсії ОСОБА_2 не
враховувались, оскільки документи
згідно зазначених нормативних актів
ним не надавалися до управління.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, створює необхідні
умови для всебічного і повного
дослідження обставин справи. Згідно ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.
Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на основу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон) пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть
призначатися за бажанням громадянина
із заробітку, одержаного за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсій зазначеним
категоріям осіб визначається
Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2012 діє Порядок обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, який
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210
(далі -Порядок). Порядком передбачено,
що пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до статей 54 і 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за бажанням осіб можуть призначатися
виходячи із заробітної плати,
одержаної за роботу в зоні відчуження в
1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків.

Обчислення пенсій відповідно до Закону
здійснюється на підставі довідок про
заробітну плату, які відповідно до
статті 15 вказаного Закону видаються
установами та організаціями на
підставі первинних документів
(особових рахунків, платіжних
відомостей та інших документів про
нараховану та сплачену заробітну
плату). Підставою для проведення
розрахунку заробітної плати за роботу
в зоні відчуження являються первинні
документи про нараховану заробітну
плату та фактичну тривалість роботи
безпосередньо в зоні відчуження.

Видача довідок про заробітну плату
проводиться підприємствами відповідно
до первинних документів про період
участі у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС за нормативними документами
того часу. Зокрема, у 1986 році за:
постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР та
ВЦРПС від 07.05.1986 р. №524-156; розпорядження
Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 р. №964-рс;
постановою Ради Міністрів СРСР від
23.05.1986 №1031-рс; постановою Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 р.
№665-195 (постановою УРСР від 10.06.1986 р.
№207-7).

У разі, коли особа пропрацювала у зоні
відчуження менш як 12 місяців підряд,
пенсія обчислюється виходячи із
заробітної плати за повні календарні
місяці підряд у зоні відчуження.
Довідку про заробітну плату за повний
місяць перебування в зоні відчуження
необхідно надавати за формою,
встановленою відповідно до Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженому
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 №22-1.

У разі коли особа пропрацювала у зоні
відчуження менше календарного місяця у
1986-1990 роках, пенсія може обчислюватися
виходячи із заробітної плати,
одержаної за роботу у зоні відчуження,
за весь фактично відпрацьований час, в
одному з неповних календарних місяців
роботи протягом цих років, без
додавання суми заробітної плати за
період роботи за межами зони
відчуження. В такому випадку довідка
про заробітну плату видається за
формою, затвердженою Міністерством
соціального захисту населення України
(згідно листа від 27.02.1996 р. №01-3/244-013-21) за
постановою Ради Міністрів Української
РСР та Української Республіканської
ради профспілок від 10.06.1986 року №207-7 та
у відповідності до інших нормативних
актів про оплату праці, які діяли під
час виконання роботи (служби) в зоні
відчуження. При цьому у зазначених
нормативних актах не було передбачено
оплату праці з урахуванням підвищення
на 100% тарифних ставок (посадових
окладів) з урахуванням кратних
розмірів за зонами небезпеки та премій
у розмірі 60% для всіх осіб, що були
зайняті на ліквідації наслідків
аварії.

Постановою Держкомпраці СРСР і
Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року
№ 153/10-43 для працівників, які виконували
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії в зоні радіоактивного
випромінення, був встановлений
6-годинний робочий день та 6-ти денна
робоча неділя, розрахункову часову
тарифну ставку у зоні відчуження
обчислювали відповідно до роз'яснення
Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС
від 16.01.1969 р. № ?.

Годинна тарифна ставка працівників,
праця яких оплачується за місячними
тарифними ставками (посадовими
окладами), обчислюється шляхом поділу
місячної тарифної ставки (посадового
окладу) на норму робочих днів по
календарю у даному місяці при 6-ти
годинному робочому дні (Роз'яснення
Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС
від 27 грудня 1972 р. № 383/35).

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від
17.05.1986 р. № 964 були встановлені зони
небезпеки, де оплата праці працівників
підприємств, установ і організацій,
розташованих в межах 30-кілометрової
зони ЧАЕС, розділеної на III, II, I зону
небезпеки, провадилась відповідно у 5, 4,
3 - кратному розмірі тарифних ставок
(посадових окладів).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1
постанови Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7
оплата праці працівників підприємств,
установ і організацій, відряджених у
зону відчуження, провадилась у III, II, I
зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному
розмірах тарифної ставки понад
середньомісячну заробітну плату, яка
відповідно до чинного законодавства
зберігалась за основним місцем роботи.
Аналогічні положення були викладені в
постанові Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 5 червня 1986 p. N 665-195 «Про оплату праці
і матеріальне забезпечення
працівників підприємств, організацій і
установи які виконували роботи,
пов'язані з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
запобіганням забрудненню
навколишнього середовища».

Перелік населених пунктів і виробничих
об'єктів, де оплата праці проводилась
відповідно до зон небезпеки,
затверджено рішеннями Урядової
комісії від 07.08.86 р. № 87 (лист
Держкомпраці УРСР від 13.08.86 р. № 115), від
19.08.86 р. № 108 (лист Держкомпраці УРСР від
26.08.86 р. № 124), від 18.09.86 р. № 173 (лист
Держкомпраці УРСР від 24.09.86 р. № 140), від
05.01.87 р. № 339 (лист Держкомпраці УРСР від
09.01.87 р. № 1).

На решті території зони відчуження, що
не була віднесена до зон небезпеки
(зона особливого контролю), оплата
праці провадилась з дня аварії
виходячи з підвищених на 100% тарифних
ставок, посадових окладів, відповідно
до Постанови ЦК КПРС, Президії
Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. № 524-156
(постанова Ради Міністрів УРСР від
08.05.1986 р. № 168).

Оплата праці за дні роботи в зоні
небезпеки виходить із годинної
тарифної ставки працівника,
коефіцієнта кратності та кількості
відпрацьованих у зоні відчуження годин
(із розрахунку 6-годинного робочого
дня).

Питання, пов'язані з обчисленням
збереженого середньомісячного
заробітку при службових відрядженнях,
вирішувалися у відповідності з
постановою НКП СРСР від 02.04.1930 року «Про
середній заробіток і оплату за
неповний місяць» і «Основних положень
по обліку праці та заробітної плати у
промисловості», затверджених
Держкомпраці СРСР, Мінфіну СРСР і ЦСУ
СРСР 27.04.1973 року.

За роботу у вихідні (для зони
відчуження - неділі) і святкові дні
середньомісячний заробіток не
зберігався (роботу у ці дні оплачували
за фактично відпрацьований час у
подвійному розмірі відповідно до ст. 107
КЗпП УРСР, а також проводилась оплата
кратності залежно від зони небезпеки).

Оплата роботи у зоні відчуження у
святкові та вихідні дні проводилась за
правилами ст. 107 КЗпП УРСР за фактично
відпрацьовані у святковий чи вихідний
день години, із застосуванням
показників кратності: відрядникам - за
подвійними відрядними розцінками.
Оплата у зазначеному розмірі
проводилась всім працівникам (як з
нормованим, так із ненормованим
робочим днем) за години, фактично
відпрацьовані у святковий та вихідний
день (роз'яснення Держкомпраці СРСР і
ВЦРПС від 08.08.1966 № 13/11-21).

Робота у святковий чи вихідний день
понад норму робочого часу, не
враховується при підрахунку
надурочних годин, оскільки вона
оплачується у подвійному розмірі (п.4
роз'яснення Держкомпраці СРСР і ВЦРПС
від 08.08.1966 № 13/11-21; лист Міністерства
праці України від 12.03.97 р. № 06-958).

Робота в надурочний час оплачувалася
відповідно до ст.106 Кодексу законів про
працю УСРС за перші 2 години
понаднормової роботи - в полуторному
розмірі, а за наступні години - в
подвійному розмірі з урахуванням
кратності, на підставі виплатних
документів того періоду (табель обліку
робочого часу, шляхові листи, довідки
про відпрацьований час в зоні). Будь -
які довідки, видані в більш пізній час
після виконання робіт, не можуть бути
підставою для цієї оплати (лист
Мінпраці України від 18.08.1997 року № 06-3427).

Відповідно до постанови Держкомпраці
СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня
1986 р. № 153/10-43, премія за роботу в зоні
ЧАЕС виплачувалась у відповідності з
діючими на підприємстві системами
преміювання. Постанова № 207-7 дозволяла
керівникам підприємства встановлювати
працівникам, зайнятим на ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60%
тарифної ставки (посадового окладу) на
місяць. При прийнятті рішення щодо
підвищення граничного розміру премії
до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць
у Положення про преміювання мали
вноситись відповідні зміни. Тобто, якщо
премію за період виконання робіт з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не
нараховували, право на її включення до
довідки про заробітну плату відсутнє. В
разі відсутності на підприємстві, в
установі, організації преміальної
оплати праці підстав для її
нарахування особам, що виконували
роботи в зоні відчуження, немає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії (а.с.3), знаходився у
відрядженні в Поліському РШРБУ та був
зайнятий на роботах по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС на автодорозі
Діброва-Варовичи (а.с.5). У зв'язку з
пошкодженням здоров'я, отриманим під
час ліквідації аварії, ОСОБА_2 було
встановлено 2 групу інвалідності з
29.05.2012р. безстроково (а.с.4).

Згідно листа УПФУ в Лутугинському
районі Луганської області №8980/08-13 від
03.10.2013р. (а.с.48), первинна пенсія була
призначена ОСОБА_2 за віком на підставі
його особистої заяви від 19.01.2006р.
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (а.с.49-50). Після
цього, згідно заяви ОСОБА_2 від
16.08.2012р.(а.с.51) його було переведено на
пенсію по інвалідності II групи
захворювання внаслідок аварії на ЧАЕС
(а.с.52). Пенсія призначена відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та виданої на виконання
цього Закону постанови КМУ від 23.11.2011
року № 1210. Пенсія призначена без
врахування заробітку у зоні відчуження
під час виконання робіт з ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки
довідка про розмір заробітної плати
ОСОБА_2 надана не була. Положення
Постанови ЦК КПРС Президіума BP СРСР та
ВЦРПС від 07.05.1986р. № 524-156, Постанови РМ
СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.07.1986 p.,
Постанови РМ УРСР № 207-7 від 10.06.1986 p., при
призначенні чи перерахунку пенсії
ОСОБА_2 не враховувались, оскільки
документи згідно зазначених
нормативних актів ним не надавалися до
УПФУ в Лутугинському районі Луганської
області (а.с.42).

При цьому, матеріали справи містять у
собі суперечливі відомості щодо
періоду та тривалості перебування
ОСОБА_2 у зоні відчуження. Зокрема, як
вбачається з довідки, виданої
Іванківським РШРБУ №276 від 24.11.1997р.,
позивач знаходився у відрядженні в
Поліському РШРБУ та був зайнятий на
роботах по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС на автодорозі Діброва-Варовичи
з 11.08.1986 року по 10.09.1986 року, тобто 31 день
(а.с.5). Разом з цим, відповідно до
довідки, виданої Лутугинськм райДРСУ
від 12.08.1997р. №111, позивач ОСОБА_2 дійсно
приймав участь у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС на автодорозі
Діброва-Варовичи з 11.08.1986 року по 07.09.1986
року, та, згідно відомості про
нарахування заробітної плати, отримав
зарплату у чотирьохкратному розмірі за
28 днів у розмір 539,19 рублів. Щомісячна
заробітна плата ОСОБА_2 без урахування
часу перебування на ЧАЕС складала 129,00
рублів. Відомості про заробітну плату
ОСОБА_2 отримані із відомості
нарахування заробітної плати за 1986 рік
(а.с.55). Згідно розрахункової відомості
по підприємству за серпень 1986 року, за
відмітками у графі «отработано дней,
часов» ОСОБА_2 було відпрацьовано « 16/6»
(а.с.80-81).

Тобто, наявні в матеріалах справи
документи, жоден з яких не засвідчений
належним чином, містять різні за своїм
змістом відомості про тривалість та
період зайнятості ОСОБА_2 в ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, у зв'язку з
чим, згідно з нормами ст. ст. 57-58 ЦПК
України, не можуть бути прийняті як
належні та допустимі докази по справі.

Позивач та його представник, яким у
судовому засіданні неодноразово було
роз'яснено як положення ст. 60 ЦПК
України щодо необхідності доведення
обставин, на які кожна із сторін
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, так і норми ст. 137 ЦПК
України щодо можливості витребування
судом доказів, отримання яких викликає
у сторін обґрунтовані складнощі,
наполягали на розгляді справи саме на
підставі наявних у ній даних та
доказів. Будь-яких клопотань щодо
витребування відомостей про точний
період та тривалість перебування
позивача у зоні відчуження, роботу у
надурочний час, вихідні та святкові дні
за вказаний період, наявність на
підприємстві преміальної оплати праці
за даний час від позивача та його
представника не надійшло, навпаки,
згідно пояснень, наданих у судовому
засіданні 13.11.2013р., вказані особи
категорично відмовились від надання
суду додаткових доказів або
витребування даних доказів судом в
порядку ст. 137 ЦПК України.

Згідно довідки №111 від серпня 1997р.,
наданої Лутугинськм райДРСУ, строк
зберігання маршрутних листів за 1986р.,
посвідчень про відрядження та наказів,
а також первинних документів по
нарахуванню заробітної плати - сплинув,
у зв'язку з чим дані документи було
списано (а.с.56).

Відповідно до листа філії
«Лутугинський райавтодор» ДП
«Луганський облавтодор» ВАТ «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» №81 від 27.05.2013р. (а.с.83) та
листа б/н від 12.11.2013р. (а.с.81), у зв'язку з
тим, що на підприємстві збереглися лише
розрахунково-платіжні відомості за 1986
рік без зазначення конкретних даних
про дні та часи перебування ОСОБА_2 у
відрядженні як ліквідатора наслідків
аварії на ЧАЕС та даних про зону
відчуження, в якій він працював,
застосувати при видачі довідки про
його заробітну плату положення
Постанови ЦК КПРС Президіума BP СРСР та
ВЦРПС від 07.05.1986 р. № 524-156 та Постанови
РМ СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.07.1986 p. - не
виявляється можливим. Наявні на
підприємстві документи містять лише
інформацію з приводу сум, нарахованих
за виконання державних обов'язків.
Документи, які обґрунтовують
нарахування даних сум та їх розрахунок
на підприємстві не збереглися (а.с.81).
Аналогічні відомості зазначені в листі
№81 від 27.05.2013р. філії «Лутугинський
райавтодор», відповідно до якого
підстави для перерахунку заробітної
плати ОСОБА_2 за 1986р. з урахуванням
підвищеної тарифної ставки до 100% та
нарахування премії у сумі 60% за
фактично відпрацьований час у зоні
відчуження - відсутні (а.с.7).

Отже, з системного аналізу
нормативно-правових актів наведених
вище вбачається, що перерахунок
заробітної плати ОСОБА_2 за роботу у
зоні відчуження та видача довідки про
її розмір у урахуванням положень
Постанови ЦК КПРС Президіума ВР СРСР та
ВЦРПС від 07.05.1986р. №524-156, Постанови РМ
СРСР та ВЦРПС №665-195 від 05.07.1986р.,
Постанови РМ УРСР №207-7 від 10.06.1986р., може
бути здійснено лише на підставі
первинних документів про нараховану
заробітну плату та фактичну тривалість
роботи безпосередньо в зоні
відчуження. Оскільки вказані первинні
документи у відповідача не збереглися,
то підприємство могло зробити
перерахунок та видати довідку лише на
підставі тих документів, що є в
наявності, відповідно до яких підстав
для здійснення перерахунку заробітної
плати ОСОБА_2 та видачі відповідної
довідки не має. У зв'язку з цим відсутні
підстави для визнання неправомірними
дій ДП «Луганський облавтодор» ВАТ
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» щодо
відмови у перерахунку заробітної плати
та видачі довідки ОСОБА_2 про її розмір
з урахуванням зазначених вище
постанов. Оскільки вимоги позивача про
внесення змін в особовий рахунок та
видачу відповідного наказу по
підприємству є похідними від вимог про
здійснення перерахунку заробітної
плати, які задоволенню не підлягають, у
задоволенні даних вимог також має бути
відмовлено.

З огляду на викладене, оцінивши та
проаналізувавши наявні у справі докази
у їх сукупності, суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
заявлених вимог за необґрунтованістю.

На підставі Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Постанови ЦК КПРС
Президіума ВР СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986р.
№524-156, Постанови РМ СРСР та ВЦРПС №665-195
від 05.07.1986р., Постанови РМ УРСР №207-7 від
10.06.1986р., керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61,
88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у
задоволені позову ОСОБА_2 до Дочірнього
підприємства «Луганський облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України», третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору Управління
Пенсійного фонду України в
Лутугинському районі Луганської
області, про визнання дій
неправомірними та зобов'язання видати
довідку про заробітну плату для
перерахунку пенсії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
А.О. ТЕМНІКОВА