Справа № 2-1338/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2013 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П.
,

при секретарі - Кузьменко Т.
Г.,

розглянувши у судовому засіданні в
приміщенні Білоцерківського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна придбаного під час перебування в
сімейних відносинах без реєстрації
шлюбу, суд , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області з позовом до ОСОБА_2
(далі - Відповідач) про поділ майна
придбаного під час перебування в
сімейних відносинах без реєстрації
шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що з червня 1997 року по
серпень 2008 року, вона та відповідач
ОСОБА_2 проживали однією сім'єю, але не
перебували у шлюбі між собою. 01.08.2008
року ними було укладено шлюб, в якому
вона перебувала до 2011 року.

Під час спільного проживання без
реєстрації шлюбу нею разом з
Відповідачем за спільні кошти
набувалось у власність нерухоме майно,
зокрема:

- трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1;

- моторолер VIPER SPORT" д.н.з. НОМЕР_1 ;

- гараж у кооперативі «Мотор» НОМЕР_6 ;

- автомобіль «OPEL-KADETT» д.н.з. НОМЕР_4.

Добровільно поділити спільно нажите
майно відповідач не хоче, оскільки
вважає, що все майно належить тільки
йому, так як придбане в той час, коли
вони офіційно не перебували у шлюбі, що
змусило її звернутись з вказаним
позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
уточнила позовні вимоги просила суд
встановити факт проживання, ОСОБА_1 з
ОСОБА_2 однією сім'єю як жінки та
чоловіка без реєстрації шлюбу в період
з 05.06.2007 року по 31.07.2008 року. Уточнені
позовні вимоги підтримала, наполягала
на їх задоволенні, з підстав зазначених
у позовній заяві та судових дебатах, що
долучені до матеріалів справи.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав, наполягав на їх задоволенні,
з підстав зазначених у позовній заяві
та судових дебатах, що долучені до
матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнав частково, пояснив суду, що
дійсно вони познайомились з ОСОБА_1
приблизно в 2006 році. Дружні стосунки
почали підтримувати з 2007 року.
Працювали разом в ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» він на посаді
заступника директора, вона оператором
електронно - обчислювальних та
обчислювальних машин у виробничо -
технічній службі. Крім дружніх
стосунків, підтримували також інтимні
стосунки. 01.08.2008 року між ним та
позивачкою був укладений шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_4.
В період з вересня 2007 року по березень
2008 року проживав з ОСОБА_5. З березня 2008
року він припинив спільно проживати з
останньою і переїхав на постійне місце
проживання до м. Білої Церкви. Вважає
позов ОСОБА_1 таким, що заявлений
безпідставно, оскільки остання ніякої
участі в придбанні майна, на частку в
якому вона претендує не приймала, а
тому вважає позов таким, що є частково
обґрунтованим. Просив суд в поділити
майно, що є спільною сумісною власністю
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мопед марки "VIPER
SPORT" д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 8000 грн.,
залишивши транспортний засіб у
власності ОСОБА_2, зобов'язавши
сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в
розмірі 4000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_7 у
судовому засіданні позов визнав
частково. Просив суд в позов ОСОБА_1
задовольнити частково, з підстав
зазначених у промові у судових дебатах,
що долучена до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, покази свідків,
оглянувши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 знайомі з 2006 року. З 2007 року
почали підтримувати дружні стосунки,
разом проводили час з спільними
друзями, відпочивали. 01.08.2008 року між
ними було укладено шлюб, в якому вони
перебували до 2011 року.

У судовому засіданні позивачка Позивач
стверджувала, що з червня 2007 року по
серпень 2008 року, вона та Відповідач
проживали однією сім'єю, але не
перебували у шлюбі між собою. 01.08.2008
року між ними було укладено шлюб, в
якому вони перебували до 2011 року. У
шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у них з відповідачем
народився син ОСОБА_4.

Вказані обставини, що підтверджується
паспортами, відповідно до відміток в
яких, вона з Відповідачем
зареєстрована за однією адресою у
місті Біла Церква (АДРЕСА_1 - з 01.08.2008
року по даний час, показами свідків,
спільними фотографіями, копією
свідоцтва про шлюб, свідоцтвом про
народження дитини.

Під час спільного проживання без
реєстрації шлюбу нею, спільно з
Відповідачем за спільні кошти
набувалось у власність нерухоме майно,
зокрема:

- трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1;

- моторолер VIPER SPORT" д.н.з. НОМЕР_1 ;

- гараж у кооперативі «Мотор» НОМЕР_6 ;

- автомобіль «OPEL-KADETT» д.н.з. НОМЕР_4.

Вказане підтверджується відповідним
листом Білоцерківського МБТІ № 3781 від
15.11.2011 року. Всі договори та свідоцтва
оформлялись на ім'я Відповідача.

Добровільно поділити спільно нажите
майно Відповідач не бажає, оскільки
вважає, що все майно належить тільки
йому, так як придбане в той час, коли
вони офіційно не перебували у шлюбі.

Позивачка звертається до суду з даним
позовом і просить суд встановити факт
проживання її разом з Відповідачем без
реєстрації шлюбу з 05 червня 2007 року по
31 липня 2008 року та поділити майно, що є
спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні позивачка
пояснила, що вони знайомі з
Відповідачем з 2006 року, оскільки на той
час вона звільнилась з органів
внутрішніх справ в запас Збройних сил
України. З 13 грудня 2006 року за наказом №
703-к від 13.12.2006 року по 05.02.2007 року
працювала у ТОВ «Луганське енергетичне
об'єднання» оператором електронно -
обчислювальних машин у виробничо -
технічній службі. 05.06.2007 року почали
проживати разом за адресою АДРЕСА_3. З
15.04.2008 року по даний час проживають
разом у місті Біла Церква (АДРЕСА_1. У
квітні 2008 року Відповідачем було
придбано спірну квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
посилалась на покази свідків, письмові
докази.

Так, з пояснень свідка ОСОБА_8
вбачається, що з ОСОБА_1 знайомі давно.
Вона хрещена мати її дитини. З березня
2007 року ОСОБА_1 почала зустрічатись з
ОСОБА_2. Проводили спільно час, їздили
відпочивати разом до Тунісу, Балаклави,
Севастополя. 16 квітня 2007 року ОСОБА_2
був присутнім під час святкування дня
народження ОСОБА_1 Вони знімали
квартиру десь на АДРЕСА_3. Бачила
неодноразова маму ОСОБА_1, яка возили їм
продукти харчування. На початку квітня
2008 року вони їздили знайомитись з
батьками ОСОБА_2 до Кіровограду. 16
квітня 2008 року вона телефонувала і
повідомила їй про те, що вони придбали
квартиру в м. Біла Церква. Вони спільно
проживала, отримували заробітну плату,
мали спільний бюджет. Все це їй відомо
зі слів ОСОБА_1 та її мами ОСОБА_9 ОСОБА_1
до моменту знайомства проживала разом
з мамою. У ОСОБА_2 у власності свого жила
не було. За час спільного проживання
вони придбали холодильник, телевізор,
квартиру. Вказане майно придбавалось
за спільні кошти.

З пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що
вона є матір'ю ОСОБА_1. З ОСОБА_2 знайома
з 2007 року. Почали проживати разом з
05.06.2007 року. Вели спільне господарство.
Разом святкували 15.04.2007 року день
народження ОСОБА_1. Разом відпочивали в
Тунісі, Севастополі, Балаклаві. Під час
перебування ОСОБА_1 в лікарні, ОСОБА_2 її
провідував, надавав матеріальну
допомогу. До лікарні ОСОБА_1 потрапила у
зв'язку з тим, що ОСОБА_2 хотів мати
дітей. 15 квітня 2008 року вони разом
придбали квартиру в м. Біла Церква.
ОСОБА_2 тяжка людина, морив ОСОБА_1
голодом, постійно знущався з неї.
Працювали разом в ТОВ «ЛЕО». Він
заступником директора, вона працювала
на посаді секретаря. Проживали разом
АДРЕСА_3. Був спільний сімейний бюджет.
Про те що вони разом проживали знали
всі працівники на підприємстві.
Проживали з 05.06.2007 року до того часу
поки не поїхали проживати до м. Біла
Церква. За час спільного проживання
було придбано квартиру з меблями,
диван, холодильник, пральну машину, два
телевізори.

З пояснень свідка ОСОБА_10 вбачається,
що працювала разом зі сторонами по
справі на одному підприємстві ТОВ
«ЛЕО». ОСОБА_1 приходиться їй
племінницею. Працювала оператором ЕОТ.
ОСОБА_2 працював на посаді заступника
директора. За його ініціативою її було
переведено на посаду секретаря до
ОСОБА_2. В 2007 році бачила його в лікарні,
де ОСОБА_1 робили операцію. Тобто
спільно проживали. З кінця 2007 року
почали разом проживати з ОСОБА_1 До
ОСОБА_1 ОСОБА_2 проживав з іншою жінкою з
бухгалтерії. Під час телефонної
розмови з ОСОБА_1 15.04.20007 року вона
повідомила, що вони придбали квартиру в
м. Біла Церква. Також їй відомо, що вони
неодноразово їздили на відпочинок до
Тунісу, Севастополя, Балаклави. Знімали
квартиру, гараж на АДРЕСА_3. Всі вище
обставини їй відомі зі слів ОСОБА_1 та
співробітників підприємства, які їй
розповідали про обставини стосунків
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З показів свідка ОСОБА_11 вбачається, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05.06.2007 року проживали
разом г громадянському шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син. ОСОБА_1
є її двоюрідною сестрою. ОСОБА_2 вперше
побачила 16.04.2007 року на святкуванні дня
народження ОСОБА_1. В той час вони разом
не проживали, лише зустрічались. ОСОБА_2
відвідував ОСОБА_1 під час того як
остання перебувала в лікарні.
Спільного проживала на АДРЕСА_3, мали
спільний бюджет, отримували заробітну
плату, а тому вона вважала, що вони
спільно проживали та вели
господарство. Дані обставини їй відомі
зі слів самої ОСОБА_1 і вона зробила
висновок з того як вони спілкуються між
собою, що вони спільно проживають.
Квартиру в м. Білій Церкві було
придбано до реєстрації шлюбу. Також був
придбаний моторолер.

З пояснень свідка ОСОБА_12 вбачається,
що ОСОБА_1 хресниця її чоловіка. Про
обставини спільного проживання ОСОБА_1
та ОСОБА_2 їй відомо, те що наприкінці
весни 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали
зустрічатись. Проживати почали на
початку червня 2007 року по проспекту
Леніна. Про дані обставини їй відомо з
телефонних розмов та особистих
зустрічей з матір'ю ОСОБА_1. З ОСОБА_2
познайомилась в лікарні де перебувала
на лікуванні ОСОБА_1. Також, їй відомо,
що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2,
оскільки мати ОСОБА_1 постійно
передавала ОСОБА_1 продукти харчування,
які остання передавала ОСОБА_1
Зателефонувавши 16.04.2008 року ОСОБА_1,
остання повідомила, що вони з ОСОБА_2
придбали квартиру в м. Біла Церква,
умебльовану.

Покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 приймаються до уваги судом,
оскільки вони є послідовними, свідки не
є зацікавленими особами у результатах
розгляду справи, їхні покази не
суперечать іншим доказам у справі,
проте жоден зі свідків не пояснював
суду, що ОСОБА_2 визнавав позивачку
ОСОБА_1 своєю дружиною, так і не
визнавав право власності за ОСОБА_1 на
спірне майно. З показів свідків
вбачається, лише те, що свідки самі
робили висновки про те, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є подружжям. Дані покази свідків
суд оцінює критично, поскільки свідки в
квартирі де начебто проживали сторони
не бували та відвідували їх, однак їм
достовірно не відомо, чи вели сторони
спільне господарство, чи мали спільний
сімейний бюджет. Свідки пояснювали, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в одній
квартирі. Однак ОСОБА_2, в судовому
засіданні заперечив дану обставину та
пояснив, що дійсно з ОСОБА_1 вона
зустрічалися, святкували свята,
спілкувалася з її та його батьками,
оскільки з 2006 року підтримував з нею
дружні та інтимні стосунки. На той час,
тобто в період протягом якого
Позивачка просить встановити факт
спільного сумісного проживання,
проживав з іншою жінкою. Відносини
продовжувалися до березня 2008 року,
після чого переїхав проживати до м.
Біла Церква на квратиру, яку придбав
16.04.2008 року за власні кошти. З 01.08.2008 року
ОСОБА_1 проживає з ним та їхнім сином, у
спірній квартирі. Гроші на придбання
майна ОСОБА_1 не надавали.

Покази свідка ОСОБА_9 матері ОСОБА_1 не
приймаються до уваги судом, оскільки
свідок на думку суду є зацікавленою
особою у результатах розгляду справи.

Судом при вирішенні спору приймаються
до уваги надані позивачкою наступні
письмові докази.

Так, дійсно, відповідно до копії
свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії
НОМЕР_5, 14 травня 2009 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Відповідно до копії свідоцтва про
народження дитини від 14 травня 2009 року,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4, батьками
якої у свідоцтві про народження
зазначені сторони по справі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, що не заперечувалось останніми
в судовому засіданні. Вказане
свідоцтво про народження спільної
дитини підтверджує покази Позивачки
та Відповідача про те, що вони
підтримували стосунки (інтимні) до
моменту офіційної реєстрації шлюбу, що
не заперечувалось сторонами в
судовому засіданні.

З наданої позивачкою копії довідки №
4689 від 27.10.2011 року виданої комунальним
підприємством Білоцерківської міської
ради «ЖЕК № 1» вбачається, що ОСОБА_1
була зареєстрована АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_2.

Проте суд не може погодитись з
вказаними доводами позивачки, оскільки
вказані обставини повністю
спростовуються показами свідка ОСОБА_5,
яка є колишньою співмешканкою, яка в
судовому засіданні повідомила в
приміщенні Стахановського міського
суду Луганської області, що проживала
разом з ОСОБА_2 з вересня 2007 року по
березень 2008 року , мали спільний бюджет.
Після припинення стосунків, ОСОБА_2
переїхав жити до м. Біла Церква.
Проживали разом у неї дома .

Крім того, факт спільного проживання
позивачки з відповідачем в період з
05.06.2007 року по 31.08.2007 року
спростовується також показами свідків
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які
показали, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були
знайомі, оскільки працювали на одному
підприємстві. ОСОБА_2 фактично з осені
2007 року по березень 2008 року перебував у
фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_5.

Крім того, факт спільного проживання
позивачки з відповідачем в період з
05.06.2007 року по 31.08.2007 року
спростовується також наданою копією
довідки № 01-34/2/607 від 07.02.2012 року про те,
що ОСОБА_1 дійсно працювала в
Серговській філії ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» у періоди: з
13.12.2006 року (наказ № 703 к від 13.12.2006 року)
до 05.07.2007 року(наказ № 65к від 05.02.2007 року)
оператором електронно - обчислювальних
та обчислювальних машин у виробничо -
технічній службі, з 06.02.2007 року (наказ №
66к від 06.02.2007 року) по 01.09.2011 року (наказ
№ 1к від 01.09.2011 року) завідуючим
канцелярією, що не заперечувалось в
судовому засіданні сторонами по справі
. У період з 01.12.2008 року до 31.08.2011 року
ОСОБА_1 знаходилась у частково -
оплачуваній відпустці по догляду за
дитиною до 3-х років (наказ № 147к-05 від
01.12.2008 року).

Зі змісту вказаної довідки вбачається,
що як ОСОБА_1 перебувала на своєму
робочому місці. Посилання Позивача на
ті обставини, що вона разом з
Відповідачем перебувала та придбавала
з ОСОБА_2 спірну квартиру. Крім того,
Позивач у своїй промові у судових
дебатах підтвердила, що дійсно ОСОБА_2
самостійно придбавав вказану квартиру,
а ОСОБА_1 знаходилась в м. Стаханов і
очікувала на декретну відпустку.
Посилання Позивача на ті обставини, що
вона перебувала на лікарняному у
судовому засіданні не знайшли свого
підтвердження так як і не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні
обставин придбання золотих прикрас у м.
Біла Церква.

Крім того, позивачкою надано до суду
фотографії, на яких зображені під час
спільного відпочинку з друзями та
знайомими. Проте з наданих фотознімків
не вбачається, що позивач та відповідач
вели спільне господарства, мали
спільний бюджет. Вказані фотознімки
лиш підтверджують те, що позивач і
відповідач дійсно були знайомі
протягом досить тривалого часу,
проводили спільно час з друзями і
знайомим, відпочивали, але не спільно
проживали. Дані фотокартки не можуть
бути покладені в основу судового
рішення, так як дані докази не дають
переконливості в тому, що сторони
проживали однією сім»єю.

Так, судом під час розгляду справи
застосовуються норми процесуального
права, які є чинним на час розгляду
справи.

А у відповідності до п. 5 ст. 256 ЦПК
України (в редакції чинній на час
розгляду справи) судом можуть
встановлюватись факти проживання
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Але позивачка, крім встановлення факту
проживання однією сім'єю, в період з
червня 2007 року, просила також суд
визнати за нею право власності на
спірне майно., придбаного за час
спільного проживання з ОСОБА_2.

Як вказано вище в рішенні, частина
майна, а саме: - трьохкімнатна квартира
АДРЕСА_1;

- моторолер VIPER SPORT" д.н.з. НОМЕР_1 ;

- гараж у кооперативі «Мотор» НОМЕР_6 ;

- автомобіль «OPEL-KADETT» д.н.з. НОМЕР_4.

В даному випадку, суд вважає, що до
відносин стосовно придбання спільного
майна суд вваж є за можливе
застосовувати положення ст. 74 СК
України та ст.. 368 ЦК України,
застосуванню в даному випадку
підлягають цивільно - правові норми,
які були діючими на той час, коли
відповідач ОСОБА_2 набув вищевказане
майно.

Згідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачкою не доведено в судовому
засіданні обставин, які підтверджують
факт спільного проживання з
відповідачем ОСОБА_2 в період з 05.06.2007
року по 31.07.2008 року оскільки з
матеріалів справи не вбачається, що між
ними склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю, а навпаки з
матеріалів справи та показів свідків
вбачається, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підтримували дружні стосунки.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму
Верховного суду України №11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» , при
застосуванні ст. 74 СК України , що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та дружина не перебувають в
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю. В ході розгляду
справи судом не встановлено між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 усталених відносин, що
притаманні подружжю.

Доводи Позивача про те, що він спільно
відпочивали, святкували дні народження
не свідчить про ведення спільного
господарства та проживання однією
сім»єю, не можуть бути підставою для
задоволення позову.

Доводи Позивача про те, що автомобіль
«OPEL-KADETT» д.н.з. НОМЕР_4, яким згідно
доручення ОСОБА_2 було надано право
продати або обміняти автомобіль марки
не може свідчити про те, що сторони вели
спільне господарство та проживали як
сім»я, та вказаний автомобіль підлягає
поділу оскільки, перебував у власності
у період - 16 травня 2000 року по 15 червня
2004 року. 15 червня 2004 року вказаний
автомобіль був проданий ОСОБА_18 та
ОСОБА_19, що підтверджено показами
свідка ОСОБА_18.

В даному випадку ОСОБА_2 спірний
автомобіль продав ще до знайомства з
Позивачем.

Спірний гараж НОМЕР_6 в кооперативі
«Мотор» по вулиці Декабристів в м..
Біла Церква не може вважатися спірною
сумісною власністю подружжя, оскільки
був придбаний у квітні 2008 року батьком
відповідача ОСОБА_21. Після смерті
батька ОСОБА_2 спадщину не прийняв,
оскільки потребується приватизація
земельної ділянки.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України
Право власності виникає з моменту
державної реєстрації. Відповідач право
власності на вказаний гараж не набув у
встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст. 68 СК України розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники
мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності. У разі виділу частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду.
Виділ частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється у
порядку, встановленому статтею 364 цього
Кодексу.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Пленум Верховного Суду України в
Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»зазначив у
п.22, що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Статтею 372 ЦК України визначено, що
майно, яке є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.. 368 ЦК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або

законом.

Отже, законодавець визначився, що поділ
спільної сумісної власності подружжя
здійснюється в натурі. При цьому у п.25
вищезазначеної Постанови зазначено, в
разі якщо неподільні речі не можуть
бути реально поділені між подружжям
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Відповідно до вимог ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до
шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування; 3)
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто; 4) житло, набуте нею, ним за
час шлюбу внаслідок його
приватизації відповідно до Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" 5) земельна ділянка,
набута нею, ним за час шлюбу внаслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її, його користуванні,
або одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
або одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
Земельним кодексом України.

Відповідно до вимог ст..68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

За таких обставин, враховуючи заявлені
позовні вимоги щодо поділу спільного
майна подружжя, виходячи з принципу
рівності часток у спільному майні
подружжя, суд вважає можливим поділити
є спільною сумісною власністю між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мопед марки "VIPER SPORT"
д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 8000 грн., залишивши
транспортний засіб у власності ОСОБА_2,
зобов'язавши сплатити ОСОБА_1 грошову
компенсацію в розмірі 4000 грн. , в
задоволенні решти частини позовних
вимог суду вважає за необхідне
відмовити, у зв'язкуз їх
безпідставністю та не обґрунтованістю,
.

Керуючись ст.ст.10, 11, 130, 169, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст.11,57, 60, 68-70, 112, 115 СК
України, ст.372 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
придбаного під час перебування в
сімейних відносинах без реєстрації
шлюбу - задоволити частково.

Поділити майно, що є спільною сумісною
власністю між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мопед
марки "VIPER SPORT" д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 8000
грн., залишивши транспортний засіб у
власності ОСОБА_2, зобов'язавши
сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в
розмірі 4000 грн.

В задоволенні решти частини позовних
вимог відмовити.

З повним рішенням суду, особи які брали
участь у справі, зможуть ознайомитись 3
липня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. П. Шовкопляс