Справа № 495/5211/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 грудня 2013 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - одноособово
судді Боярського О.О.,

при секретарі - Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на нерухоме
майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідачів про визнання права
власності на нерухоме майно, а саме
просить суд: визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з наступних приміщень: №3-1
- кухня, площею 9,3 м.кв., №3-2 - кладова,
площею 3,2 м.кв., №3-3 - сарай, площею 10,6
м.кв., №3-4 - гараж, площею 17,3 м.кв., №3-5
житлова кімната, площею 8,9 м.кв., №3-6 -
житлова кімната, площею 29,4 м.кв., №3-7 -
житлова кімната, площею 23,6 м.кв., V - сіни,
площею 10,2 м.кв., VІ - підвал, площею 25,4
м.кв., загальною площею 102,3 м.кв., в тому
числі житлової 61,9 м.кв., підсобної 40,4
м.кв.

Позивач та його представники в судове
засідання не з'явилися, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином, згідно наявної в
матеріалах справи письмової заяви
просять справу розглянути у їх
відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином, в матеріалах справи є
їх письмові заяви, згідно яких вони
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 не заперечують, просять справу
розглянути у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи та всі
надані докази, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 11.11.1971 року за
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу, укладеним між
позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_1 придбав у
власність ? частину житлового будинку
АДРЕСА_1.

10.07.1989 року Білгород-Дністровським
міжміським БТІ вищевказаний договір
був зареєстрований, та було проведено
технічну інвентаризацію всього
будинку та складено технічний паспорт,
згідно експлікації якого за позивачем
були зареєстровані наступні
приміщення: №3-1 - кухня, площею 9,3 м.кв.,
№3-2 - кладова, площею 3,2 м.кв., №3-3 - сарай,
площею 10,6 м.кв., №3-4 - гараж, площею 17,3
м.кв., №3-5 житлова кімната, площею 8,9
м.кв., №3-6 - житлова кімната, площею 29,4
м.кв., №3-7 - житлова кімната, площею 23,6
м.кв., V - сіни, площею 10,2 м.кв., VІ - підвал,
площею 25,4 м.кв., загальною площею 102,3
м.кв., в тому числі житлової 61,9 м.кв.,
підсобної 40,4 м.кв.

Позивач зазначає, що внаслідок помилки,
яка була допущена у довідці Шабівської
сільської ради від 29.10.1971 року у
вищевказаному договорі
купівлі-продажу зазначено, що ОСОБА_1
придбав у власність ? (50/100) частину
будинку, хоча насправді належна йому
частина становить 58/100, про що позивачу
стало відомо у 2009 році під час розгляду
цивільної справи №2-69/09.

Таким чином, невідповідність частини
будинку, яка дійсно належить позивачу
із тією, що зазначена в договорі
купівлі-продажу, позбавляє позивача
отримати свідоцтво про право власності
на належну йому частину будинку (58/100),
що й змусило ОСОБА_1 звернутися до суду
за захистом свого права власності та
визнання за ним права власності на 58/100
частин житлового будинку АДРЕСА_1.

У відповідності до ч.1, п.1 ч.2 ст.16 ЦК
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути:
визнання права.

Згідно ч.1 ст.128 ЦК УРСР в редакції 1963
року (який діяв на момент укладення
договору купівлі-продажу), право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором.

Зазначена норма закону прямо
кореспондується з нормою ст.328 ЦК
України, якою встановлено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

У відповідності до ст. 41 Конституції
України, право приватної власності
набувається в порядку визначеному
законом.

Згідно положень ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З метою з'ясування обставин, що мають
значення для справи та потребують
спеціальних знань в галузі
будівництва, судом в рамках розгляду
даної справи була призначена судова
будівельно-технічна експертиза.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №46/09,
частка житлового будинку, придбана
позивачем у житловому будинку АДРЕСА_1
у складі приміщень: №3-1 - кухня, площею
9,3 м.кв., №3-2 - кладова, площею 3,2 м.кв., №3-3
- сарай, площею 10,6 м.кв., №3-4 - гараж,
площею 17,3 м.кв., №3-5 житлова кімната,
площею 8,9 м.кв., №3-6 - житлова кімната,
площею 29,4 м.кв., №3-7 - житлова кімната,
площею 23,6 м.кв., загальною площею 102,3
м.кв., в тому числі житловою 61,9 м.кв.,
підсобною 40,4 м.кв. та підвалу літ. «а3»
станом на 11.11.1971 року складала 59/100.

У відповідності до положень ч.1 ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що доводи, викладені ОСОБА_1 в позовній
заяві в обґрунтування своїх вимог, є
цілком доведеними та обгрунтованими.

Як вже зазначалося вище, відповідачі по
справі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали до суду
письмові заяви, відповідно до яких
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 не заперечують.

У відповідності до положень ч.4 ст.174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

З огляду на викладене, враховуючи
доведеність та обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 та
правомірність набуття ним права
власності на спірне майно, а також
визнання позовних вимог відповідачами,
суд приходить до висновку про
необхідність задоволення вимог
позивача.

Керуючись ст. 128 ЦК УРСР в редакції 1963
року, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 8,
11, 16, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 1, 10, 11, 15, 59, 60,
88, 130, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3
про визнання права власності на
нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з
наступних приміщень: №3-1 - кухня, площею
9,3 м.кв., №3-2 - кладова, площею 3,2 м.кв., №3-3
- сарай, площею 10,6 м.кв., №3-4 - гараж,
площею 17,3 м.кв., №3-5 житлова кімната,
площею 8,9 м.кв., №3-6 - житлова кімната,
площею 29,4 м.кв., №3-7 - житлова кімната,
площею 23,6 м.кв., V - сіни, площею 10,2 м.кв.,
VІ - підвал, площею 25,4 м.кв., загальною
площею 102,3 м.кв., в тому числі житлової
61,9 м.кв., підсобної 40,4 м.кв.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя: