Справа №200/6616/13-ц
Провадження № 2/200/2691/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2013 року
Бабушкінський
районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

Головуючого судді -
Циганкова В.О. ,

при секретарі - Сабій
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення колишнього
члена сім'ї права користування
житловим приміщенням, про стягнення
матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з даним
позовом 22 травня 2013 року мотивуючи тим,
що їй на підставі договору
купівлі-продажу нерухомого майна №
87-НД/87-Н від 07.07.1997р. належить на праві
власності квартира, яка знаходиться на
АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2, її колишній
зять, після розлучення з її донькою,
будучи зареєстрованим у її квартирі,
своїми протиправними діями
перешкоджав їй в цьому. Протиправність
дій ОСОБА_2 полягала в тому, що він
систематично порушував правила
співжиття, а саме заливав сусідів, не
платив за комунальні послуги, а 03.09.2011р.
замінив замки на вхідних дверях, два
роки не впускав її в квартиру, чим
створив перешкоди у здійсненні нею
права вільно володіти, користуватися і
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд. Оскільки вона є власницею
вищевказаної квартири і обов'язок за її
належне утримування лежить на ній,
причиняє матеріальні збитки.
Бабушкінським районним судом м.
Дніпропетровська, суддею Кудрявцевою
Т.О., ухвалене рішення від 21 грудня по
справі № 2-5607/11 в якому відмовлено
ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_1, а також до її доньки, в минулому
ОСОБА_3, про визнання угоди купівлі -
продажу спірної квартири недійсною,
визнання на квартиру права спільної
сумісної власності. Вважає, що діями
відповідача їй завдано моральну шкоду,
яку обгрунтовує тим, що за період
розгляду справи, який тягнувся два
роки, вона відчувала душевні
страждання від приниження своєї честі
і гідності безпідставними
обвинуваченнями в незаконних діях,
вимушена була доказувати свою чесність
перед суспільством. Два роки відчувала
душевні страждання від переживань за
долю свого майна.

Тому позивач просить позбавити ОСОБА_2
права користування кооперативною
квартирою, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 стягнути стягнути з
відповідача на її користь матеріальну
шкоду в розмірі 2 500,00 грн., моральну
шкоду у розмірі 10 000 грн. та судові
витрати по справі.

Позивач в удове засідання не з'явилася,
надалп до суду заяву про розгляд справи
у її відсутність, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила їх
задовольнити, не заперечувала про
розгляд справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час слухання справи був
повідомлений належним чином, причину
неявки суду не повідомив, заяву про
розгляд справи у його відсутності суду
не надав.

Суд, дослідивши матеріали
даної справи, встановив наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного
судочинства є диспозитивність, який
полягає у тому, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу

Статтею 41 Конституції України, ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК
України).

Відповідно право власності на житло
квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано БТІ
Дніпропетровської області на праві
приватної власності за ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
07 липня 1997 року, реєстраційний номер 53
від 15.10.1997 року (а.с. 6).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21.12.2012 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
угоди недійсною в частині покупця,
визнання права спільної власності.
Рішення набрало законної сили з
моменту проголошення і не було
оскаржено в касаційному порядку.

Відповідно до ч 3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд, приходить до висновку, що
відповідач проживав у квартирі АДРЕСА_1
з дозволу власника ОСОБА_1 на правах
члена сім'ї, як чоловік доньки позивача.
Шлюб розірвано.

Оцінивши дані обставини та докази, суд
приходить до висновку, що вони є лише
підтвердженням того, що відповідач
ОСОБА_2 проживає в квартирі ОСОБА_1, без
підставно, тому як не є членом її сім'ї.

Права власника квартири визначені ст.
383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Передбачаючи право власника квартири
на відчуження цих об'єктів, закон не
передбачив при цьому перехід прав і
обов'язків попереднього власника до
нового власника в частині збереження
права користування житлом (житлового
сервітуту) членів сім'ї колишнього
власника у випадку зміни власника
будинку (квартири) (на відміну від
договору найму (оренди) житла - ст. ст. 810,
814 ЦК України).

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає
збереження такого права користування
житлом лише для членів сім'ї, які
припинили сімейні відносини з
власником будинку, при умові
збереження права власності на будинок
цього ж власника, тобто при незмінності
власника майна. До члені в сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство. ( ч.2
ст.64 ЖК України)

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення
з відповідача ОСОБА_2 на її користь
матеріальної шкоди в розмірі 2 500,00 грн.
та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. не
підлягають до задоволення оскільки
позивачем не доведено причинення їй
матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України.
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

В підтвердження матеріальної шкоди,
позивач надала до суду квитанцію № ПН
61591К від 27.08.2013 року про сплату
комунальних послуг за квартирою
АДРЕСА_1 Дана квитанція не є доказом
того, що позивач з вини відповідача
отримала майнову шкоду, а лише
підтверджує факт сплати коштів за
комунальні послуги власниками
квартири.

При відшкодуванні моральної шкоди
необхідно з'ясовувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних страждань, а
також в якій матеріальній формі
позивач оцінює заподіяну йому шкоду та
з чого він при цьому виходить.

Під час розгляду справи позивач не
довела факт заподіяння їй моральної
шкоди в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача судові витрати по
справі пропорційно до задоволеної
частини вимог в розмірі 229 грн.40 коп.

Керуючись ст.ст. 64,150,156,158 ЖК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213-215, 224-226, 294, 296 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про позбавлення
колишнього члена сім'ї права
користування житловим приміщенням, про
стягнення матеріальної і моральної
шкоди - задовольнити частково.

Позбативи ОСОБА_2, права користування
кооперативною квартирою, яка
знаходжиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір в сумі 229
гривень 40 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд міста
Дніпропетровська шляхом подання у
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
В.О.
Циганков