Дата документу 10.12.2013
Справа № 334/2853/13-ц
Провадження № 2/334/1604/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Савченко Г.В.

при секретарі Каравайко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки(пені) за
прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2013 року звернулася до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки(пені) за
прострочку сплати аліментів на
утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого
являється відповідач.

У жовтні 2011 року вона зверталася до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання сина.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 27.01.2012 року,
яким частково було скасовано заочне
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 27.01.2012 року по
справі за вказаним позовом, з ОСОБА_2 на
її користь стягнуто аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частки доходу
відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 31 жовтня
2011 року і до повноліття дитини.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином
зобов"язання зі сплати аліментів на
сина не виконує, за період з 31.10.2011 року
по 31.12.2012 року у нього утворилася
заборгованість у розмірі 9628 гр. 72 коп.,
що підтверджується розрахунком № 7897
від 15.03.2013 року, здійсненим державним
виконавцем Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд стягнути з відповідача
відповідно до ст. 196 СК України
неустойку за прострочення сплати
аліментів за період з 31.10.2011 року по
31.12.2012 року в сумі 31090 гривень 13 коп., та
понесені нею судові витрати, у тому
числі пов"язані з оплатою правової
допомоги.

У судовому засіданні позивач зменшила
свої позовні вимоги, просила стягнути
неустойку станом на 01.04.2013 року за
період з 31.10.2011 року по 31.12.2012 року в сумі
13000 гривень, без стягнення витрат на
правову допомогу, та зобов'язати
погасити вказану неустойку в
шестимісячний строк, тобто до 01.07.2014
року.

Відповідач проти зміненого позову не
заперечував.

Заслухавши сторони, дослідивши надані
по справі докази та оцінивши їх
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов з урахуванням
змінених вимог підлягає задоволенню.

По справі встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4,115).

На виконанні Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ знаходився
виконавчий лист № 2-3604, виданий 08.10.2012
року Орджонікідзевським районним
судом м. Запоріжжя, про стягнення з
відповідача на користь позивачки
аліментів на утримання
неповнолітнього сина до досягнення ним
повноліття.

Згідно розрахунку державного
виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ, здійсненого 15.03.2013
року № 7897,14.05.2013 року № 13484, 16.07.2013 року №
20845(а.с.8-9, 21-23, 78-79) заборгованість ОСОБА_2
по сплаті аліментів, нарахованих із
його заробітної плати та пенсії, за
період з 31.10.2011 року по 31.12.2012 року
складала 9628 гр. 72 коп.

Проти визначеної державним виконавцем
суми заборгованості за вказаний період
у розмірі 9628 гр. 72 коп. відповідач
заперечував, однак у судовому порядку
її не оспорював.

Для перевірки обгрунтованості доводів
ОСОБА_2 про завищення розміру
заборгованості при її розрахунку за
вказаний період, Ленінським ВДВС були
надані довідки з уточненим розрахунком
заборгованості по аліментам,
нарахованим із пенсії та заробітку
відповідача, і відповідно до яких
заборгованість за 2011 - 2012 роки складає
10652 гр. 99 коп.(а.с.111-114).

Оскільки позовні вимоги про зміну
розміру неустойки у зв'язку з
нарахуванням її з більшої суми
заборгованості, порівняно з первісно
визначеною, позивачкою не заявляються,
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд перевіряє правомірність
нарахування суми неустойки, виходячи з
того, що розмір заборгованості за
період з 31.10.2011 року по 31.12.2012 року
складав 9628 гр. 72 коп. Вказана сума
заборгованості відповідачем не
оскаржена.

Статтею 74 Закону України „Про
виконавче провадження" визначено, що
розмір заборгованості зі сплати
аліментів визначається державним
виконавцем за місцем виконання рішення
у порядку, встановленому Сімейним
кодексом України. Державний виконавець
обчислює розмір заборгованості зі
сплати аліментів, складає відповідний
розрахунок та повідомляє про нього
стягувану і боржнику.

Згідно зі ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 „Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів роз'яснено, що
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК
України, настає лише за наявності вини
цієї особи, на платника аліментів не
можна покладати таку відповідальність,
якщо заборгованість утворилась з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
а з передбачених ст. 197 СК України умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця,
необхідно з'ясовувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне з цих зобов'язань
мало бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
погашення заборгованості,
підсумувавши розмір нарахованої пені
за кожен із прострочених платежів та
визначити її загальну суму.

Наданий позивачкою розрахунок,
відповідно до якого загальна сума пені,
нарахованої за період з 31.10.2011 року по
01.04.2013 року, отже за 517 днів, у сумі 31090 гр.
13 коп., погоджується з вимогами ст. 196 СК
України(а.с.2).

Правильність вказаного розрахунку
відповідачем належними доказами не
спростована.

Разом з тим, за змістом ч.2 ст. 196 СК
України суду надано право зменшити
неустойку з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів.

Таким же правом користується і позивач,
яка вважає за необхідне урахувати
матеріальне становище відповідача, а
саме, розмір отримуваної ним пенсії та
нарахованої зарплати, розмір
неустойки, який значно перевищує суму
заборгованості по аліментам, та
виходить із загальних засад цивільного
законодавства, якими є справедливість
і розумність (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Керуючись ст.ст.180-183,191, 195-196 СК України,
ст.ст. 88, 209, 218, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1, на користь
ОСОБА_1 неустойку (пеню) від суми
несплачених аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 13000 ( тринадцять
тисяч) гривень.

Зобов'язати ОСОБА_2 погасити стягнену
неустойку в розмірі тринадцять тисяч
гривень в строк до 01 липня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Ленінський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дати
проголошення рішення.

Суддя:
Савченко Г. В.