У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Куцина М.М.

суддів Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.

при секретарі Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційними скаргами відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 5 вересня 2013 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про витребування майна та усунення перешкод в користуванні майном,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили в апеляційному порядку ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 5 вересня 2013 року якою вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири №5 та №9 в будинку №23 по вул. Драгоманова в м.Мукачево із забороною їх відчуження.

В апеляційних скаргах апелянти ставлять питання про скасування даної ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що вони підлягають відхилення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим

Предметом позову по даній справі є витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов). Оскільки майно, на яке накладено арешт, є предметом позову і позивачка у своїй заяві про забезпечення позову достатньо обґрунтувала, що існує реальна можливість відчуження даного майна відповідачем, то у суду першої інстанції були всі, передбачені процесуальним законодавством підстави, для вжиття даних заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на оспорюване майно є співмірними з позовними вимогами ОСОБА_3

Посилання апелянтів на те, що вони є правомірними власниками квартир не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини якраз і оспорюються по даній справі. Твердження щодо безпідставності та недоведеності позову не може бути взято до уваги, так є це може бути встановлено лише при вирішенні даної справи по суті, а не на стадії забезпечення позову.

Стосовно доводів апеляційних скарг щодо передачі вказаного майна в іпотеку колегія суддів констатує, що обтяження майна іпотекою не має жодного правового значення для вирішення даного питання. Даний договір іпотеки укладений між банком та відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_4, і повязаний в першу чергу із забезпеченням зобовязаних вказаних осіб за кредитним договором, який не має жодного відношення до даної справи. Обтяження майна, що є предметом спору, іпотекою не може собою підмінити забезпечення позову шляхом накладення арешту, оскільки не може в повній мірі гарантувати, що спірне майно не буде відчужене.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував процесуальний закон та дотримався процедури розгляду справи, що у відповідності до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційних скарг та залишення ухвали суду першої інстанції без зміни.

Керуючись статтями 307, 312-315 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 5 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: