КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/6462/2012
Провадження № 2/488/320/2013 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.06.2013 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого по праві - судді Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання -Харитоновій І.В.,

за участю позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивачів - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та їх зняття із реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_8, в якому просили вселити їх в квартиру АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову позивачі вказували, що ОСОБА_2 зі своїм чоловіком ОСОБА_9 з 2001 року почали разом проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була подарована ОСОБА_2 його матірю. З 2006 року з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 почали проживати їх діти ОСОБА_7 та ОСОБА_3 В 2005 році шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 було розірвано, після чого між ними почалися сварки та судові спори щодо вказаної квартири. 27.09.2012 року ОСОБА_9 продав спірну квартиру відповідачу ОСОБА_8, який чинить позивачам перешкоди у користуванні зазначеним житлом, що порушує їх житлові права.

05 березня 2013 року ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, в якій просив визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, та зняти їх з реєстрації місця проживання у відділі паспортної реєстраційної і міграційної роботи Корабельного РУ ГУ МВС України в м. Миколаєві.

Обґрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_8 вказував, що 27 вересня 2012 у він придбав у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1, в якій до цього часу зареєстровані члени його колишньої сімї - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7. що не проживають у зазначеній квартирі з 2005 року та втратили право на користування зазначеним житлом.

В судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та їх представник ОСОБА_4 первісний позов підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Доповнили, що в звязку з отриманням ОСОБА_11 та його сім'єю спірної квартири, ОСОБА_2, яка працювала на заводі «Океан», в 1980 році була знята з квартирного обліку. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити, посилаючись на його безпідставність необґрунтованість.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 первісний позов визнали, вказуючи на його необгрунтованість та безпідставність, зустрічний позов просить задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби України Миколаївській області в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін та їх представника давши оцінку показам свідків, суд вважає первісний позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 1990 по 2004 роки ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_9 зареєстрованому шлюбі та разом з дітьми вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2 в ОСОБА_1, яка до 27 вересня 2012 року була власністю ОСОБА_9

Однак, 03.08.2005 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 було розірвано,та в звязку із конфліктами між ОСОБА_9, з однієї сторони, ОСОБА_2 та її доньками ОСОБА_3, ОСОБА_7, з другої сторони, між сторонами неодноразово виникали судові спори відносно права проживання в зазначеній квартирі.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.11.2008 року у задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про виселення житлового приміщення відмовлено (а.с.20). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.12.2010 року, залишеним 06.04.2011 року ухвалою колегії суддів судової палати і цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області без змін, у задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про усунення перешкод і здійсненні права розпорядження власним нерухомим майном, визнання осіб такими, що втратили право на житло, та виселення без надання іншого житлового приміщення також було відмовлені (а.с.21,22).

27 вересня 2012 року ОСОБА_9 продав ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2, що належала йому на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_12 20.06.2001 року за реєстровим номером № 1077, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 17.07.2001 року за реєстраційним номером 29748481. (а.с.96,97).

На даний час власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.09.2012 року р. № 3020, що зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 28.09.2012 року за реєстраційним номером 29748481 (а.с. 96,97,98,99).

Згідно довідки форми №3 Комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника «Корабел» від 12.10.2012 року в спірній квартирі АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_8, проживають с правом на житлову площу три чоловіка, а саме: ОСОБА_2, що зареєстрована 22.10.2001 року, ОСОБА_3, що зареєстрована 26.09.2005 року, та ОСОБА_7, що зареєстрована 17.02.2006 року (а.с.06).

Посилання позивачів за первісним позовом на порушення їхнього права на житло, визначеного ст.ст. 168,170 ЖК України, та на постанову органу міліції про відмову в порушенні кримінальної справи від 02.11.2012 року (а.с. 11), за якою ОСОБА_9, незважаючи на попередні судові рішення, скориставшись відсутністю по місцю проживання та реєстрації своєї колишньої дружини ОСОБА_2 та їх спільних дітей ОСОБА_13М. та ОСОБА_7, замінив замки вхідної двері та вподальшому продав вказану квартиру ОСОБА_8, а ОСОБА_8 в свою чергу відмовився впускати до купленої ним квартири ОСОБА_2 та її дітей, спростовується наявними в матеріалах справи доказами та показами свідків ОСОБА_14, ОСОБА_7В ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

Актом комісійного обстеження житла від 15 жовтня 2012 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 на час обстеження ніхто не проживає з березня 2010 року В квартирі відсутній санвузол, мийка, відключена подача холодної води, газу та світла (а.с.41).

Висновком експерта Регіональної торгово-промислової палати в Миколаївській області будівельно-технічного обстеження квартири АДРЕСА_1 від 30.12.2011.року встановлено, що на час обстеження вказаної квартири в ній ніхто не проживав, так як квартира не призначена для проживання в звязку з відсутністю в ній технічних комунікацій, сантехприборів, відключення газопроводу від системи, відсутністю трубопроводів від інженерних комунікацій. Квартира потребує капітального ремонту, знаходиться в незадовільному стані, проживання в квартирі неможливе (а.с. 51-58). Зазначені обставини також підтверджені Атом технічної перевірки від 07.09.2009 року та 11.10.2011 року, згідно яких в зазначеній квартирі було здійснено відключення від енергопостачання та газопостачання (а.с.42,43;46).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_19, ОСОБА_17, ОСОБА_18 підтвердили факт не проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в спірній квартирі з березня 2010 року. Вказували, що в квартирі АДРЕСА_1 відсутнє електро, водо, та газо постачання та технічні комунікації, в звязку із чим відсутні умови для проживання в даній квартирі.

Викладене також підтверджується висновками дільничного інспектора міліції Корабельного районного відділу ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_20 від 11.10.2012р. та 28.12.2012 р.(а.с.47,50).

За таких обставин суд вважає доведеним, що права ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на проживання в спірній квартирі порушені не були, оскільки за відсутністі умов проживання у вказаній квартирі останні виїхали з неї добровільно ще в 2010 році. Таким чином, ні відповідачем ОСОБА_8, ні ОСОБА_9 права позивачів за первісним позовом не порушувалися, оскільки у відповідності до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В звязку із тим, що позивачами за первісним позовом всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України не доведено тих підстав, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, та на те, що ОСОБА_8 порушено їх право на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні їхнього позову про вселення.

В свою чергу, суд вважає за можливе задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання ОСОБА_10, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 18 по пр. Корабелів, 7 в м. Миколаєві, оскільки відповідно до вимог ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, в тому числі шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні доведено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7. без поважних причин не проживають в спірній квартирі з березня 2010 року, хоча в ній зареєстровані.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що відповідачі за зустрічним позовом без поважних причин не проживають в спірному житлі понад трьох років, будь якої домовленості про збереження за ними житлової площі за період їх не проживання не існувало ,а тому вони визнаються такими, що втратили право користування житловими приміщеннями ,а саме - квартирою № 18 по пр. Корабелів, 7 в м. Миколаєві.

Ухвалюючи рішення, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічної позовної вимоги ОСОБА_8 щодо зняття з реєстрації місця проживання у відділі паспортної реєстраційної і міграційної роботи Корабельного РВ ММУ МВС України в м. Миколаєві ОСОБА_21. ОСОБА_3, ОСОБА_7 із вказаної квартири, оскільки п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням.

В свою чергу, суд розяснює, що ОСОБА_8 має право звернутися до відповідного органу щодо зняття відповідачів за зустрічним позовом з реєстрації у спірній квартирі на підставі даного рішення після набрання ним законної сили.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів за зустрічним позовом користь позивача ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 114,70 грн..

Керуючись ст.ст.208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про вселення в квартиру АДРЕСА_3 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10, ОСОБА_3 та ОСОБА_22 частково задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловими приміщенням в АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 38 грн. 24 коп. сплаченого судового збору, з ОСОБА_3 стягнути 38 грн. 23 коп. сплаченого судового збору, з ОСОБА_7 стягнути 38 грн. 23 коп. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_8.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, за участю третьої особи - Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, про зняття реєстрації місця проживання - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Безпрозванний