Справа № 2-338/12
Провадження № 22ц/782/4338/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Заіки В.В.

суддів: Лозко Ю.П.,
Медведєва А.М.

при секретарі : Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 24 вересня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з
вказаною позовною заявою, яку згодом
уточнила, та в обґрунтування якої
вказала, що вона та її чоловік ОСОБА_4
передали у борг відповідачам ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 5000
доларів США, який останні повинні були
повернути 26.01.2009 року. У письмовій формі
договір позики не укладався, розписка
про отримання відповідачами грошей
також не оформлювалась. Також
позивачка вказує, що у зазначений
термін гроші відповідачі не повернули
та у січні 2010 року відповідачка ОСОБА_3
запропонувала позивачці передати її
золоті прикраси до ломбарду для
отримання необхідної суми грошей, а
вона оформить на себе договір з
ломбардом та буде самостійно
сплачувати відсотки по ньому. Деякий
час відповідачка сплачувала відсотки
за користування кредитом, однак згодом
відмовилася, та позивачка була
вимушена самостійно здійснювати
виплати. У зв'язку з вказаним позивачка
просить суд стягнути з відповідачів на
її користь заборгованість за договором
займу у розмірі 40 000 грн., матеріальні
збитки у розмірі 160080 грн., та моральну
шкоду у розмірі 200 000 грн., а разом 400 080
грн.

Рішенням Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 24
вересня 2013 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення, вважаючи що суд
неправильно застосував норми
матеріального права, не дав належної
оцінки доказам, що містяться у справі,
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом. Заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитися письмовими
доказами, засобами аудіо-, відеозапису
та іншими доказами. Рішення суду не
може ґрунтуватися на свідченнях
свідків. Якщо правочин, для якого
законом встановлена його недійсність у
разі недодержання вимоги щодо
письмової форми, укладений усно і одна
із сторін вчинила дію, а друга сторона
підтвердила її вчинення, зокрема
шляхом прийняття виконання, такий
правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

За ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. А згідно ч.1 ст. 61 цього
Кодексу обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка не надала суду письмових
доказів в підтвердження укладеного нею
з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
спірного договору позики на суму 5000
доларів США, а самі відповідачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 визнають, що отримали від
позивачки у борг грошові кошти у
розмірі 5000 грн.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що факт отримання
відповідачами у борг грошових коштів у
розмірі 5000 грн. не потребує доказування
відповідно до ст. 61 ЦПК України та
вказаний правочин може бути визнаний
дійсним відповідно до ст. 218 ЦК України.

При цьому відповідачі зазначають, що
вказана сума боргу була повернута ними
при сплаті відсотків до ломбарду за
укладеним договором фінансового
кредиту між ОСОБА_3 та ПТ Ломбард
«Мартинов і К», однак належних і
допустимих доказів про повернення суми
боргу, в передбаченому законом порядку,
ними не надано.

За частиною 1 ст. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на
виготовлені нею самостійно
аудіозаписи розмов, в яких ОСОБА_3
буцімто визнає борг, судом
обґрунтовано оцінені критично,
оскільки з вказаного запису неможливо
ідентифікувати її учасників а також
обставини, за яких вказані записи були
зроблені.

За таких обставин диск, на який
посилається позивачка не може бути
прийнятий судом як належний доказ,
оскільки не відповідає вимогам ст.ст.
58-59 ЦПК України.

З урахуванням вказаного позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню, що відповідно до п.4 ч.1 ст.
309 ЦПК України є підставою для зміни
рішення суду.

В іншій частині доводи апеляційної
скарги не ґрунтуються на вимогах
діючого законодавства та належних
доказах, і як такі, що висновки суду не
спростовують, підлягають відхиленню.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст.ст. 303, 307, 309, 319 ЦПК
України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 24 вересня 2013 року
змінити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 5000 (п'ять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :