Справа №784/5083/13 26.12.2013 26.12.2013 26.12.2013
Провадження №22-ц/784/4222/13
Суддя першої інстанції Подзігун Г.В.
Доповідач апеляційного суду Мурлигіна
26 грудня 2013 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:
головуючого: Козаченка В.І..
суддів: Царюк Л.М., Мурлигіної
при секретарі судового
засідання: Орельскій Н.М.,
за участю представника заявниці
представника державної
виконавчої служби Вакули І.А.
представника стягувача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу
за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2
на ухвалу Центрального районного суду
м. Миколаєва від 22 листопада 2013 року
за скаргою ОСОБА_5 на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Вакули Івана
справі
за позовом ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"
до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,
У вересні 2013 року ОСОБА_6
звернулася до суду зі скаргою на дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Вакули І.А. (далі
- держвиконавець ВДВС ГУЮ у
Миколаївській області).
Обґрунтовуючи вимоги заявниця
вказувала, що на підставі постанови від
26 липня 2013 року, вказаним
держвиконавцем складено акт опису й
арешту майна (далі - акт), що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1 та належить їй на
праві приватної власності.
Акт було складено незаконно, без її
присутності як сторони виконавчого
провадження. Крім того, до акту внесені
неправдиві відомості, що є порушенням
Закону України "Про виконавче
провадження" та Інструкції з
організації примусового виконання
Посилаючись на викладені
обставини, ОСОБА_5 просила поновити
строк для подачі скарги, визнати
неправомірними дії старшого
держвиконавця ВДВС ГУЮ у
Миколаївській області та скасувати акт
опису й арешту майна.
Ухвалою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 22 листопада 2013
року у задоволенні скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність
ухвали вимогам закону, просить
скасувати ухвалу та постановити нову,
про задоволення скарги.
Державний виконавець та
представник стягувача вважають, що
апеляційна скарга безпідставна.
Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що
31 жовтня 2011 року Центральним районним
судом м. Миколаєва видано виконавчий
лист по справі № 2-3671/2011 про
звернення стягнення на майно ОСОБА_5,
нежитлові приміщення кафе, які
розташовані по АДРЕСА_1, для погашення
її кредитної заборгованості перед ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» на загальну
суму 12305531 грн. 43 коп.
Постановою старшого держвиконавця
ВДВС ГУЮ у Миколаївській області від 13
травня 2013 року було відкрито виконавче
провадження. Відповідно до
супровідного листа постанова
направлена боржниці 14 травня 2013 року (т.
2, а.с. 324). 26 липня 2013 року тим же
виконавцем винесена постанова, якою
державним виконавцям відділу доручено
у десятиденний строк з моменту
отримання постанови здійснити заходи
примусового характеру, а саме провести
опис та арешт нежитлових приміщень
кафе (т. 2, а.с. 289 -290).
7 серпня 2013 року старшим
держвиконавцем відділу Вакулою І.А., за
участю понятих та представника ПП
«Спеціалізоване - підприємство»
Юстиція, складено акт опису й арешту
майна, в ході якого описано майно
боржника ОСОБА_5 та накладено арешт на
нежитлові приміщення кафе ( т.2. а.с.
28 жовтня 2013 року постановою
старшого державного виконавця Семко
Б.О. майно передано на зберігання
боржниці (т.2 а.с. 338).
Постановляючи ухвалу суд виходив
з того, що при складені опису й арешту
майна державним виконавцем не було
допущено порушень закону, на які вказує
ОСОБА_5 Однак скарга не підлягає
задоволенню, оскільки ОСОБА_5
пропустила строк звернення до суду зі
скаргою, і цей строк не підлягає
Між тим, з такими висновками
погодитися не можна.
Так, постановляючи ухвалу суд не
звернув уваги на те, що пропуск строку
на звернення до суду зі скаргою
визначається як процесуальний строк, а
тому на цей строк поширюються правила
ст. 72 ЦПК України. У зв'язку з чим,
скарги подані після закінчення
відповідного строку, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
заявника не знайде підстав для його
Упустивши це процесуальне правило
суд не вирішив клопотання про
поновлення строку на подачу скарги.
Одночасно дійшовши висновку про
пропуск відповідного строку відмовив в
задоволенні скарги. Тоді як суд повинен
був визначитися коли починається
перебіг строку на оскарження дій
державного виконавця. Для цього суд
повинен був дослідити яким чином
повідомляється боржник про проведений
опис майна, та чи пов'язано отримання
акту опису та арешту майна з початком
перебігу строку на оскарження
відповідних дій. Якщо суд дійшов
висновку, що заявник пропустив
згаданий строк без поважних причин, він
повинен був відмовити в задоволенні
відповідного клопотання та залишити
скаргу без розгляду.
Між тим, суд суттєвих обставин
справи не встановив, фактично дійшовши
двох протилежних висновків щодо суті
процесуального рішення.
За такого колегія суддів вважає, що
ухвалу у відповідності зі ст. 312 ЦПК
України необхідно скасувати, а скаргу
направити до суду першої інстанції для
Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів
Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Центрального районного
суду м. Миколаєва від 22 листопада 2013
року скасувати, а скаргу ОСОБА_5 на дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Вакули Івана
Анатолійовича направити до суду першої
інстанції для її розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: