АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції Цимбал І.К.
інстанції: Шкоріна О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючої
судді: Шкоріної О.І.,

суддів:
Антоненко Н.О., Стрижеуса А. М.
при
секретарі:Лужецькій І.С.

за участю: представника
позивача - ОСОБА_3

представника
відповідача - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, який на підставі
довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 31 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення
боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
відмовлено з підстав пропуску без
поважних причин строку позовної
давності.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до копії розписки від 03.01.2007
позивач надав відповідачу грошові
кошти в розмірі 25000 доларів США, а
відповідач зобов'язався повернути їх
до 31.12.2008 або протягом тридцяти днів з
моменту пред'явлення відповідної
вимоги. Вважаючи, що сторони обумовили
строк повернення грошових коштів
календарною датою 31.12.2008, і протягом
передбачених законом трьох років з
цього часу ОСОБА_5 ні до відповідача, ні
до суду з вимогою про повернення коштів
не звертався без поважних причин, суд
дійшов висновку, що позивач пропустив
передбачений законом строк для
звернення до суду з вимогою про захист
свого цивільного права, що вважав
підставою для відмови у позові.
Визначення сторонами строку
повернення коштів протягом тридцяти
днів з моменту пред'явлення
відповідної вимоги суд вважав
додатковою умовою, яка підлягала би до
застосування до настання визначеної
сторонами дати виконання зобов'язання
31.12.2008.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_3 просить скасувати
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 31.10.2013 та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі. Посилається на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Зазначає, що за
правилом видалення диз'юнкції «А або Б.
Не А, відповідно, Б» відповідач
зобов'язаний повернути суму позики до
31.12.2008 або протягом 30 днів з дати
пред'явлення вимоги про це; до 31.12.2008 не
повернув, відповідно, має повернути
протягом 30 днів з дати пред'явлення
вимоги. Вважає, що суд безпідставно не
врахував, що 13 травня 2013 року позивач
склав нотаріально посвідчену вимогу до
відповідача про повернення не пізніше
13 червня 2013 року суми боргу, а тому
вважав відсутніми підстави вважати
пропущеним строк позовної давності.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав і
просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_6 проти апеляційної
скарги заперечував і просив рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

За договором позики
позикодавець передає у власність
позичальникові грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (ст.1046 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України
зобов'язання підлягає виконанню у
встановлений цим зобов'язанням строк
або з неминучим настанням події,
визначеної цим зобов'язанням (ч.1 ст.530);
у разі не визначення зобов'язанням
строку його виконання або визначенням
строку виконання моментом пред'явлення
вимоги воно підлягає виконанню за
вимогою кредитора у будь-який час, при
цьому боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги.

Правильно встановлено судом першої
інстанції, і це підтверджується
текстом розписки (а.с.5), що сторони
визначили термін виконання грошового
зобов'язання до 31 грудня 2008 року, а тому
правильним відповідно до ст.530 ЦК
України є висновок суду про те, що
ОСОБА_6 мав повернути взяті у ОСОБА_5
кошти до 31 грудня 2008 року.

Аналіз ст.530 ЦК України бає підстави
вважати, що, зазначивши у розписці
конкретний строк повернення боргу, у
сторін були відсутні законні підстави
визначати ще й альтернативний строк
виконання зобов'язання протягом
тридцяти днів з моменту пред'явлення
відповідної вимоги позикодавця.

З огляду на викладене правильним і
таким, що грунтується на вимогах
закону, є висновок суду першої
інстанції, що оскільки до 31 грудня 2008
року відповідач не повернув борг, у
позивача 01 січня 2009 року виникло право
для звернення до суду за захистом
порушеного права, строк якого
відповідно до ст.257 ЦК України та
ст.ст.67-69 ЦПК України сплинув 01 січня 2012
року.

Оскільки клопотань від позивача про
поновлення пропущеного строку не
надходило, а відповідач просив суд про
застосування позовної давності, з
урахуванням положень частин 3,4 ст.267 ЦК
України правильним є висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги вказаних
висновків суду першої інстанції не
спростовують і на їх правильність не
впливають, оцінюються судом як обраний
спосіб захисту позивача.

З огляду на викладене
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на
підставі довіреності діє в інтересах
ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 31 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: