Справа № 295/6988/13-ц
РІШЕННЯ

05.07.2013 р. ІМЕНЕМ УКРАЇНИ м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарях Зоренко Т.О., Севруку Ю.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1,

до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради,

про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності

у порядку спадкування на ? частини домоволодіння, що залишилися після

смерті ОСОБА_2 і ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.05.2013 р. звернувся до суду із даним позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_4, після його смерті відкрилась спадщина на двокімнатний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, жилою площею 39,60 кв.м. ОСОБА_1 у заяві зазначає, що на день смерті батька у будинку проживав він, його брат ОСОБА_3 та їх мати ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3), які фактично вступили у володіння спадковим майном. Він та його мати своєчасно звернулись до нотаріальної контори та 19.09.1979 р. отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто на ? частини вищезгаданого домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_3 мати ОСОБА_2 померла. ІНФОРМАЦІЯ_4. помер брат позивача ОСОБА_3 не оформивши при цьому своє право власності. ОСОБА_1 звернувшись 20.04.2013 р. до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - оформити своє право не зміг, а тому просить встановити факт прийняття спадщини ним після смерті брата і матері та визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

05.07.2013 р. у судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, 03.07.2013 р. через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю і просив розглядати справу без його особистої участі. Крім цього, позивач додав до заяви додаткові пояснення, а також дві копії довідок із КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації". /а.с. 48-55/

Представник відповідача за довіреністю № 26/76 від 22.01.2013 р. ОСОБА_5 /а.с. 41/, згідно заяви від 29.05.2013 р. просить слухати справу у відсутність представника Житомирської міської ради. /а.с. 40/

Враховуючи, що у матеріалах справи зібрано достатньо доказів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, відповідно нормам статті 169 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень вказаних у ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судовий розгляд заявленого позову - відбувся без фіксування звукозаписувальним пристроєм. /а.с. 56/

Згідно ч. 1 ст. 16 та ст. 316 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із матеріалів справи судом встановлені наступні юридичні факти.

Зі змісту копії свідоцтва серії НОМЕР_1 від 12.07.1965 р. про народження ОСОБА_1 вбачається, що батьком позивача є ОСОБА_4, а матір'ю ОСОБА_2. /а.с. 12/

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 9 від 23.04.2013 р. встановлено, що батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 і ОСОБА_7. /а.с. 11/

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, яке видане 16.02.1975 р. Житомирським міським відділом РАГС. /а.с. 19/ Після чого, відкрилось право на спадщину, а саме на житловий будинок НОМЕР_3, що розташований по АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва № 5-1145 від 25.05.1979 р. про право власності, що видане відділом комунального господарства Богунського району м. Житомира, а також згідно зареєстрованої інвентарної справи за № 9610 25.05.1979 р. Житомирським бюро технічної інвентаризації. /а.с. 46, 47/

Як вбачається із копії виданого державним нотаріусом 30.03.2012 р. за реєстровим № 79, дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, - по ? частині спадкового майна отримали ОСОБА_8 та ОСОБА_1 /а.с. 45/

Згідно пункту першого Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2007 р. "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 р. застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини і кола спадкоємців за законом.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що при розгляді питання про прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті його матері та брата потрібно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР у редакції від 18.07.1963 р. (з наступними змінами).

Так, положеннями статті 527 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., визначено осіб, що можуть бути спадкоємцями, а саме: спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно до норм статті 529 ЦК УРСР від 18.07.1963 р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, у рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 р. визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Так, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

- якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

- якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_3 був спадкоємцем першої черги і на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 був зареєстрований разом з ним, він фактично прийняв спадщину за законом після померлого батька та відповідно до ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. набув право власності на належну за законом ? частину вищезгаданого домоволодіння.

Відповідно копії виданого повторно 12.10.2009 р. відділом РАЦС Житомирського міського управління юстиції свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 18/

ІНФОРМАЦІЯ_4. помер рідний брат позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 20.10.2001 р. за серією НОМЕР_5 /а.с. 20/

Заповіту щодо розпорядження спадковим майном після смерті ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 не залишали.

Зі змісту наявної у справі копії довідки КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради за № А - 13278 від 25.07.2011 р. судом встановлено, що право власності на житловий будинок НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 /а.с. 54/

Позивач ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, яка відкрилась на майно після смерті матері та брата, оскільки був спадкоємцем першої черги та на момент їх смерті і на протязі шести місяців після смерті, був зареєстрований і проживав разом із спадкоємцями за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копіями довідок від 11.04.2012 р., виданих службовими особами КВЖРЕП № 6 під №№ 609, 610. /а.с. 21/

20.04.2013 р. ОСОБА_1 звернувшись до Другої Житомирської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, у відповідь одержав відмову у вчиненні нотаріальної дії у вигляді постанови державного нотаріуса Брох А.А. за № 850/02-31 від 29.04.2013 р. /а.с. 13/

Згідно положень, вказаних у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги щодо визнання права на спадщину - судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи відсутність умов для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину у встановленому порядку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Беручи до уваги у сукупності наведене вище, суд визнає за позивачем право власності на будинок НОМЕР_3, що знаходиться АДРЕСА_1, у порядку спадкування.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Керуючись статтями 527, 529, 548, 549 Цивільного кодексу України від 18.07.1963 р., статтями 169, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та брата ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4., а саме ? чистини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності у порядку спадкування за законом на ? чистини житлового будинку НОМЕР_3, який розташований по АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення даного рішення, можуть його оскаржити до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Корицька