АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Головуючий у 1 інстанції -
03 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розглядуцивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
головуючого судді - Слободянюк
суддів - Лапчевської О.Ф.,
при секретарі - Телятник І.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
31 липня 2013 року за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
У січні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось в суд із позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, в подальшому доповнивши
свої вимоги, просив стягнути солідарно
заборгованість за кредитним договором
від 01 жовтня 2008 року в сумі 2 098 546, 40 грн.
та судовий збір у розмірі 3 441 грн.
Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 31 липня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта
Банк» суму боргу за кредитним
договором у розмірі 2 098 546, 40 грн.
Стягнуто с ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Дельта Банк» суму судових витрат у
розмірі 1 720 грн. 50 коп. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Дельта Банк» суму
судових витрат у розмірі 1 720 грн. 50 коп.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового про відмову у позові.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції постановив рішення,
керуючись розрахунком заборгованості
наданим Банком, який не відповідає
дійсності.

Крім того зазначає, судом першої
інстанції не звернув уваги на те, що
Банком було в односторонньому порядку
збільшено процентну ставку, про що його
не було повідомлено, як це передбачено
чинним законодавством, таким чином
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Дельта Банк» - Самойлова Є.О.
апеляційну скаргу не визнала. Суд
ухвалив розглядати справу у
відсутність ОСОБА_1, відхиливши його
клопотання про відкладення розгляду
справи, викладене у електронному
повідомлені № 4 від 02 грудня 2013 року
(а.с. 206), оскільки поважність причин
неявки ОСОБА_1, у судове засідання
(через хворобу) не підтверджена
відповідними доказами.(а.с 39
довіреність його представника ).

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК
неявка сторони, належним чином
повідомленої про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи,
що 01 жовтня 2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» (далі Банк) та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № ,
згідно умов якого Банк надав ОСОБА_1
кредитні кошти у розмірі 170 000 доларів
США, а останній в свою чергу
зобов'язався повернути кошти в
обумовлені сторонами кредитного
договору строки , до 01 жовтня 2038 року,зі
сплатою 14, 30% річних (а.с. 8-9).

У забезпечення виконання боржником
кредитного зобов'язання 01 жовтня 2008
року між Банком та ОСОБА_2 укладено
договір поруки №232209, згідно з умовами
якого ОСОБА_2 виступила поручителем
ОСОБА_1.(а.с. 109-111).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, у тому числі за кредитним
договором № 0 від 01 жовтня 2008 року,
згідно з умовами якого ПАТ «Дельта
Банк» отримало право вимоги від
відповідачів повного та належного
виконання обов'язків за кредитним
договором та договором поруки (а.с.
123-124).

Банк повністю виконав свої
зобов'язання перед ОСОБА_1 щодо надання
кредиту.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 ухиляється від
виконання своїх зобов'язань за
кредитним договором, в результаті чого
станом на 27 грудня 2012 року його
заборгованість перед банком складає 2
098 546 грн. 40 коп., з яких:сума
заборгованості за кредитом: 1 350 523 грн. 18
коп.; сума заборгованості за
відсотками: 748 023 грн. 22 коп.

ОСОБА_1 зазначає, що Банком було в
односторонньому порядку збільшено
процентну ставку, про що його не було
повідомлено, як це передбачено чинним
законодавством.

Проте, доводи апелянта не заслуговують
на увагу та спростовуються матеріали
справи, а саме.

Згідно з розділом 5 Правил (договірні
умови) споживчого кредитування
позичальників АКІБ «УкрСиббанк», з
якими ОСОБА_1 був погоджений, у разі
прострочення виконання грошових
зобов'язань за кредитним договором,
процентна ставка за Договором може
бути змінена (а.с.69, 86).

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
ОСОБА_1 порушено передбачений
договором порядок погашення
заборгованості.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта стосовно того, що розрахунок
заборгованості, наданий Банком не
відповідає дійсності, оскільки своїх
даних щодо розрахунку заборгованості
відповідачем суду не було надано,
розрахунок заборгованості позивача не
спростовано.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Докази повинні бути належними і
допустимими відповідно вимог ст. ст. 58,59
ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1 -3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення. Доводи скарги висновок суду
не спростовують та на його
правильність не впливають.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 31 липня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: