Справа № 101/5085/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року Алуштинський
міський суд АР Крим, в складі:

головуючого - судді Хотянової В.В.

при секретарі - Дороніної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті АР Крим
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору про
спільну діяльність, визнання права
власності на нерухоме майно та
припинення права власності,

встановив:

Позивач звернулась до Алуштинського
міського суду з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання договору про спільну
діяльність, визнання права власності
на нерухоме майно та припинення права
власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.06.2009
року між позивачем та відповідачем
було укладено договір про спільну
діяльність. Згідно до умов договору
відповідач, після придбання об'єктів,
зобов'язується отримати всі необхідні
дозволи та погодження на реконструкцію
та перепланування придбаних об'єктів
нерухомості. Позивач, на виконання умов
договору, придбала за договором
купівлі-продажу 23.12.2009 року об'єкт
нерухомості, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, яке складається з нежитлового
приміщення, вбудовані приміщення
магазину НОМЕР_1 на першому поверсі,
загальною площею 372,8 кв.м.

Оскільки у відповідача на час
придбання об'єкту нерухомості були
відсутні грошові кошти для внесення
своєї частки за придбання даного
об*єкту, позивачка сплатила всю суму за
власний рахунок у сумі 450 000 грн.
Відповідач зобов*язався відшкодувати
1/2 частку сплачених коштів в строк до
31.12.2011 року, в строк до 30.12.2012 року
зобов*язався отримати необхідні
дозволи та погодження на
реконструкцію, перепланування
придбаних об*єктів нерухомості, проте
свої обов'язки за договором про спільну
діяльність не виконує, наполягає на
оформленні правовстановлюючих
документів на належну йому частку
об'єкту нерухомості за договором про
спільну діяльність. У добровільному
порядку відповідач відмовляється
розірвати договір про спільну
діяльність, наполягає на тому, що має
право на частку нерухомого майна.

В судовому засіданні представник
позивача, посилаючись на вимоги
ст.ст.1130, 1131, 1134 ЦК України позов
підтримав у повному обсязі, просив його
задовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, надав
заяву про розгляд справи за його
відсутність, рішення просить винести
на розсуд суду.

Заслухавши думку представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає що позов задоволенню не
підлягає.

Відповідно зі статтею 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Обов'язок доказування відповідно зі
статтею 10 ЦПК України покладений на
сторони у справі, а суд тільки сприяє
всебічному та повному з'ясуванню
обставин справи шляхом роз'яснення
прав та обов'язків та сприяє в їхньому
здійсненні.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
02.06.2009 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір про
спільну діяльність (далі за текстом
Договір). Згідно до п.1 Договору, сторони
зобов'язуються шляхом об'єднання майна
і зусиль спільно діяти для досягнення
наступної цілі - придбання об'єктів
нерухомості, встановлених п.3 та п.4
Договору, проведення їх реконструкції
та перепланування під магазин для
здійснення у подальшому
підприємницької діяльності (а.с.3-5).

Відповідно до розділу 3 зазначеного
договору, сторона - 1 , якою є ОСОБА_2,
зобов*язався в строк до 30.12.2012 року
отримати всі необхідні
дозволи/погодження для реконструкції
та перепланування, передати стороні - 2,
якою є ОСОБА_1, грошову сумц у розмірі 50 %
ринкової вартості - об*єкту нерухомості
що розташований за адресою : АДРЕСА_1,
загальною площею 372, 8 кв.м..

У відповідності до ст.1130 Цивільного
кодексу України, за договором про
спільну діяльність сторони
зобов'язуються спільно діяти без
створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
або без об'єднання вкладів учасників.

Позивач на виконання умов Договору
придбала об'єкт нерухомості, що
вбачається з копії договору
купівлі-продажу від 23.12.2009 року ,
укладеного між Закритим акціонерним
товариством "Термо" та ОСОБА_1 , який
нотаріально не посвідчений (а.с.6-7).
29.12.2009 року сторони за договором
підписали акт прийнятя-передачі
об*єкту нерухомості (а.с.8). Оскільки у
відповідача , як зазначає позивач, на
час придбання об'єкту нерухомості були
відсутні грошові кошти для внесення
своєї частки, позивачка сплатила всю
суму за власний рахунок, що
підтверджується копіями квитанцій до
прибуткового касового ордеру від 25
лютого 2010 року, 25 січня 2010 року, 24
грудня 2009 року(а.с.10).

Згідно ст.1131 ЦК України, умови договору
про спільну діяльність, у тому числі
координація спільних дій учасників або
ведення їхніх спільних справ, правовий
статус виділеного для спільної
діяльності майна, покриття витрат та
збитків учасників, їх участь у
результатах спільних дій та інші умови
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом про
окремі види спільної діяльності.

Згідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Позивач вказує, що відповідач не
виконує свої зобов'язання за Договором,
а саме не сплатив 50% вартості об'єкту
нерухомості у строк до 31.12.2011 року, а
також не отримав дозволи та погодження
відповідно до п.3 Договору, на підставі
чого просить розірвати зазначений
Договір, визнати за нею право
власності, припинити право власності
за ЗАТ "Термо".

Проте, суд не бере до уваги твердження
позивача проте, що факт не передачі
відповідачем позивачу грошової суми у
розмірі 50% ринкової вартості об'єкту
нерухомості, може бути підставою для
розірвання Договору, оскільки
Договором не встановлений строк та
порядок здійснення таких внесків. Крім
того, позивачем не надано належних
доказів, того що відповідач не отримав
необхідні дозволи та погодження
передбачені п.3 Договору , власником
спірних приміщень не являється та не
може в силу закону ними розпоряджатися.

При цьому суд також зазначає, що право
власності на спірні нежилі
приміщення, вбудовані приміщення
магазину НОМЕР_1 по АДРЕСА_1
зареєстровані за Закритим акціонерним
товариством " Термо" (а.с. 11). Клопотань
про залучення власника спірного
нежитлового приміщення до участі у
справі в якості відповідача
представник позивача не заявляв,
пояснював в судовому засіданні, що
ЗАТ "Термо" визнає право власності
позивача на спірні нежитлові
приміщення та не оспорює його, але
доказів цьому суду також не надав.

Так відповідно до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

На підставі викладеного, суд відмовляє
у задоволені позовних вимог, оскільки
позивач не надав належних доказів в
обґрунтування своїх вимог , відсутні
правові підстави для розірвання
договору про спільну діяльність,
визнання права власності на об*єкт
нерухомості та припинення права
власності ЗАТ "Термо", яка не є стороною
по справі.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 10, 11, 59, 60, 212-215, 218 ЦПК України,
ст.ст.526, 1130, 1131 , 1134 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору про
спільну діяльність, визнання права
власності на нерухоме майно та
припинення права власності, на об'єкт
нерухомості, що розташований за
адресою : АДРЕСА_1 , що складається з
нежитлових приміщень, вбудованих
приміщень магазину НОМЕР_1 на 1-му
поверсі , загальною площею 372, 8 кв.м -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Алуштинський
міський суд шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

В.В.Хотянова