Справа №: 2-1670/11РІШЕННЯ
"26" листопада 2013 р. Олександрійський
міськрайонний суд Кіровоградської
головуючого судді - Франька
при секретарі - Борозні
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Олександрії справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист
честі, гідності, ділової репутації,
відшкодування матеріальної і
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся з
позовом до ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про
захист честі, гідності, ділової
репутації, відшкодування матеріальної
і моральної шкоди, позовні вимоги
24 січня 2011 року відповідач звернувся
до Олександрійського МВ УМВС із заявою
про порушення відносно нього та інших
керівників громадської організації
«Розвага» кримінальної справи. В своїй
заяві відповідач обвинувачує його, як
головного бухгалтера
Олександрійської міської громадської
організації «Товариство культурного
відпочинку та рибалок «Розвага» в
привласненні коштів організації,
тобто в скоєнні злочину,
передбаченого ст. 191 КК України. Перед
зверненням до правоохоронних органів,
відповідач неодноразово в
присутності свідків безпідставно
називав його злочинцем, погрожував
позбавленням волі. Поширення про
нього недостовірної інформації у
вигляді звернення до правоохоронних
органів не може бути розцінене як
реалізація відповідачем
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції України (право на
звернення), оскільки звернення
відповідача містить завідомо
неправдиві відомості, а також для
звернення до правоохоронних органів у
нього не було жодних підстав.
Повідомлення відповідачем про буцім то
вчинений ним (позивачем) злочин, на
його думку, було викликано не наміром
виконати свій громадський обов'язок
або захистити свої права, свободи чи
законні інтереси, а саме з метою
зганьбити його та принизити в очах
членів товариства «Розвага». Заява
відповідача в період з 31.01.2011 р. по
01.02.2011 р. була перевірена оперативним
уповноваженого СДСБЕЗ
Олександрійського МВ УМВС в
Кіровоградській області лейтенантом
міліції Колупаєвим О.О. Постановою від
01.02.2011 р. в порушенні кримінальної
справи було відмовлено за відсутністю
складу злочину. Позивач вказує, що
внаслідок хвилювання, викликаного
безпідставним звинуваченням у
вчиненні злочину 02.02.2011 р. він
потрапив до лікарні з гіпертонічним
кризом. Знаходився на лікуванні в
Олександрійській міській лікарні № 1 з
02.02.2011 р. по 11.02.2011 р. Вважає, що
відповідачем була поширена
недостовірна інформація, яка принижує
його честь та гідність як громадянина
та ділову репутацію, як посадової
особи Олександрійської міської
громадської організації «Товариство
культурного відпочинку та рибалок
«Розвага». Просить задовольнити його
позовні вимоги, а саме: інформацію
висловлену відповідачем у заяві до
Олександрійського МВ УМВС у
Кіровоградській області та прилюдно
висловлену в усній формі про вчинення
позивачем злочину шляхом привласнення
коштів Олександрійської міської
громадської організації «Товариство
культурного відпочинку та рибалок
«Розвага», визнати недостовірною та
такою, що порушує його права і свободи,
ганьбить його честь, гідність, ділову
репутацію; визнати наклепом
інформацію, висловлену відповідачем у
заяві до Олександрійського МВ УМВС у
Кіровоградській області та прилюдно
висловлену в усній формі про вчинення
позивачем злочину шляхом привласнення
коштів Олександрійської міської
громадської організації «Товариство
культурного відпочинку та рибалок
«Розвага»; зобов'язати відповідача на
чергових зборах Олександрійської
міської громадської організації
«Товариство відпочинку та рибалок
«Розвага» публічно вибачитись перед
позивачем за розповсюдження
недостовірної інформації про вчинення
ним злочину; стягнути з відповідача
на його користь матеріальну шкоду,
завдану здоров'ю в розмірі 1776 грн. 67
коп.; у відшкодування моральної шкоди
5000 грн. та судові витрати в сумі 325 грн.
Відповідач позов не визнав, пояснив, що
правління Олександрійської міської
громадської організації «Товариство
культурного відпочинку та рибалок
«Розвага», в яке входить і позивач в
якості казначея-бухгалтера, роботу по
збиранню та витратах членських
внесків проводять не прозоро, не
звітують перед громадськістю,
документи про витрати на закупівлю
малька, інші витрати на значні суми
членам організації демонстрували, але
документи не мають наобхідних
реквізитів, крім того, сумнівним є сам
спосіб оплати, який не виключає
можливість зловживань щодо витрат
колективних коштів, оскільки правління
не відкрило банківського рахунку, а
зберігало внески готівкою. Вимоги
провести ревізію коштів та
відзвітувати про фінансовий стан
організації ОСОБА_3 ігнорує, тому він (
відповідач )неодноразово вимагав від
правління привести фінансову
звітність в належний вид, аби кожен
член організації мав доступ до цієї
інформації. Оскільки ніяких зрушень на
краще не відбувалось, він кілька разів
попереджував позивача про те, що
вимушений буде звернутись з заявою до
міськвідділу міліції про існуючі
порушення, і врешті звернувся до МВ
УМВС з заявою, в якій виклав відомі
йому факти порушень.
Оперуповноваженим СДСБЕЗ
Олександрійського МВ УМВС за його
заявою була проведена перевірка, але як
вбачається з постанови від 01.02.2011 року
про відмову в порушенні кримінальної
справи, проведена вона відносно голови
правління ОСОБА_7, а не позивача, дуже
поверхово і тільки по факту придбання
малька для зариблення водоймища.
Питання про надходження коштів від
членів організації та їх витрати не
перевірялись. Щодо діяльності
позивача, як головного бухгалтера, в
постанові взагалі не йдеться, тому його
посилання на неї як на джерело
неправдивої інформації відносно нього
(позивача) вважає безпідставними, тому
просить в задоволенні позову
Заслухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги не підлягаючими
задоволенню за наступних підстав.
Допитані за клопотанням позивача у
якості свідків ОСОБА_7(бувший голова
правління «Розваги») та ОСОБА_8
показали, що ОСОБА_4 з кількома членами
об'єднання постійно конфліктували з
правлінням, підозрюючи в нецільовому
використанні коштів, але правління
постійно діяло у відповідності до
Статуту. Свідок ОСОБА_9 показала, що із
слів чоловіка їй відомо, що відповідач
з своїми однодумцями приходили до
нього на робоче місце, вимагали звіту
про кошти, але чоловік пропонував
звертатися до ревізійної комісії.
За змістом ст. 28, ч. 4 ст. 32 Конституції
України кожен має право на повагу до
своєї гідності та право спростувати
недостовірну інформацію про себе, а
також на відшкодування моральної
шкоди, завданої поширенням такої
недостовірної інформації. Відповідно
до ст. 297 ЦК України кожен має право на
повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є
недоторканими. Згідно зі ст. 299 ЦК
України кожен має право на
недоторканість своєї ділової
репутації. Відповідно до зазначених
норм особа має право звернутися з
позовом до суду про захист своєї честі,
гідності та ділової репутації.
Згідно п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»,
недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).
Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного. (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
На забезпечення ефективного захисту
прав та свобод людини направлені норми
Конституції України про
розповсюдження юрисдикції судів на всі
правовідносини, які виникають у
державі, а також право громадян на
відшкодування моральної шкоди (стаття
32 ), як результат порушених прав
фізичних та юридичних осіб.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна
шкода визначається як втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до статті 40
Конституції України, усі мають
право направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. У випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо
цей орган компетентний перевірити
таку інформацію та надати відповідь,
проте в ході перевірки інформація не
знайшла свого підтвердження, вказана
обставина не може сама по собі бути
підставою для задоволення позову,
оскільки у такому випадку мала місце
реалізація особою конституційного
права, передбаченого статтею 40
Конституції , а не поширення
недостовірної інформації.
У випадку звернення особи із заявою до
правоохоронних органів суд враховує
висновки, викладені у Рішенні
Конституційного Суду України від 10
квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про
поширення відомостей).
Позивачем не доведено, що звернення
відповідача з заявою в правоохоронні
органи викликано не наміром
виконати свій громадський обов'язок
права, свободи чи законні інтереси,
а мало на меті поширити неправдиву
Відповідно до Конституції України,
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та
посадових і службових осіб цих
органів, що зобов'язані розглянути
звернення і дати обґрунтовану
відповідь у встановлений законом
строк (стаття 40); кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових
і службових осіб (частина друга
Питання практичної реалізації
громадянами цих прав регулюються,
зокрема, Законом України «Про
звернення громадян», який забезпечує
їм можливість брати участь в
управлінні державними і громадськими
справами, впливати на поліпшення
роботи органів державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності,
відстоювати свої права і законні
інтереси та поновлювати їх у разі
порушення шляхом викладення в
письмовій або усній формі пропозицій
(зауважень), заяв (клопотань) і скарг.
Згідно з частиною п'ятою статті 55
Конституції України «кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань»,
а статтею 4 Закону України «Про
звернення громадян» передбачено
підстави, які дають громадянам право
оскаржувати рішення, дії
(бездіяльність) у сфері управлінської
З огляду на викладене Конституційний
Суд України вважає, що звернення
громадян до правоохоронного органу,
що містять певні відомості про
недодержання законів посадовими або
службовими особами, передаються чи
повідомляються не з метою доведення
таких відомостей до громадськості чи
окремих громадян, а з метою їх
перевірки уповноваженими на це законом
іншими посадовими особами. Тому такі
звернення за змістом частини першої
статті 7 Цивільного кодексу України не
можуть вважатися поширенням
відомостей, які порочать честь,
гідність чи ділову репутацію або
завдають шкоди інтересам посадової чи
службової особи правоохоронного
Викладення у листах, заявах, скаргах
до правоохоронного органу відомостей
особою, на думку якої посадовими чи
службовими особами цього органу при
виконанні функціональних обов'язків
порушено її право, не може вважатись
поширенням відомостей, які порочать
честь, гідність чи ділову репутацію
або завдають шкоди інтересам цих осіб.
Викладена у зверненнях інформація не
повинна братися на віру, а підлягає
перевірці. Якщо інформація, викладена у
зверненні, скарзі, не підтвердилася, то
висновки про це зробить саме той, хто
розглядає звернення. Заява не була
оприлюднена серед широкого загалу, а
надійшла саме до суб'єкта владних
повноважень. Якщо адресат звернення
встановив необґрунтованість скарги чи
заяви, фактичної шкоди репутації
особі не завдано, тому немає підстав
ставити перед судом вимогу про
компенсацію моральної шкоди чи
поновлення суб'єктивного права іншим
способом, в даному випадку немає факту
поширення відомостей («поширення
недостовірної інформації») за
термінологією ЦК Укріїни, а також
відсутні шкода честі або діловій
репутації позивача, навіть якщо не
підтвердилися факти, викладені в заяві
чи скарзі. А це в сукупності свідчить
про відсутність підстав для
цивільно-правової відповідальності. До
того ж, органом дізнання перевірка була
проведена та винесена постанова про
відмову в порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_7, а не позивача.
Позивачем не було надано доказів факту
та способу розповсюдження інформації,
не надано також доказів , що ОСОБА_4
оприлюднена саме така інформація, що
порочить його честь, гідність. Також не
доведено зв'язку між погіршенням стану
його здоров'я та проведенням органом
дізнання перевірки відносно ОСОБА_7 З
наведених підстав позов задоволенню не
На підставі ст.ст. 297, 1167, 1168, 1195 ЦК
України керуючись ст.ст. 10, 11, 60-61, 79,
84, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-
Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_4 про -
визнання недостовірною та такою, що
порушує права і свободи, ганьбить
честь, гідність, ділову репутацію
інформацію висловлену ОСОБА_4 у заяві
до Олександрійського МВ УМВС у
Кіровоградській області та прилюдно
висловлену в усній формі про вчинення
злочину шляхом привласнення коштів
Олександрійської міської громадської
організації «Товариство культурного
відпочинку та рибалок «Розвага»;
зобов'язання ОСОБА_4 на чергових зборах
Олександрійської міської громадської
організації «Товариство культурного
відпочинку та рибалок «Розвага»
публічно вибачитись за
розповсюдження недостовірної
інформації про вчинення злочину;
стягнення з ОСОБА_4 матеріальної
шкоди завданої здоров'ю в розмірі 1776
(одна тисяча сімсот сімдесят шість)
гривень 67 коп.; стягнення з ОСОБА_4
моральної шкоди в розмірі 5000 (п'ять
- зобов'язання ОСОБА_4 на чергових
зборах Олександрійської міської
громадської організації «Товариство
культурного відпочинку та рибалок
«Розвага» публічно вибачитись за
розповсюдження недостовірної
інформації про вчинення злочину;
- стягнення з ОСОБА_4 матеріальної
шкоди завданої здоров'ю в розмірі 1776
(одна тисяча сімсот сімдесят шість)
- стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в
розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень;
Судові витрати віднести зна рахунок
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя
М.Я. Франько