Справа № 2-2078/12
Провадження № 22ц/782/5709/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

Головуючого судді - Лозко Ю. П.

Суддів: Дмитрієвої Л. Д.,
Медведєва А. М.

При секретарі :
Івасенко І.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 09 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
кредитування,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого послався на те, що
14 травня 2008 року між ними та ОСОБА_2 було
укладено договір № б/н, згідно якого
останній отримав кредит у розмірі 2000
доларів США у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 19,2 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

У зв'язку з тим, що відповідачем не
виконувались належним чином договірні
зобов'язання, виникла заборгованість,
яка станом на 31.08.2011 року склала 3427,54
доларів США, що за курсом 7, 97 грн.
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 31 серпня 2011 року
складає 27317, 53 грн. за кредитним
договором № б/н від 14 травня 2008 року, і
дану суму заборгованості, позивач
просив суд, стягнути з відповідача на
їх користь та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Луганська від 09 грудня 2013 року
позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ «Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором № б/н від 14 травня
2008 року станом на 31 серпня 2011 року у
розмірі 27317, 53 грн., що є еквівалентом 3427,
54 доларів США.

Вирішено щодо сплати судових
витрат.

Не погодившись з зазначеним
рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить суд, скасувати рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 09 грудня 2013 року та ухвалити по
справі нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»
відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
дослідивши письмові матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону судом
першої інстанції виконано.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами виникли договірні
правовідносини, які не виконувались
належним чином з боку ОСОБА_2, у зв'язку
з чим, були порушенні умови цього
договору, а саме не здійснювалось
своєчасне погашення кредиту та
відсотків, в результаті чого, виникла
заборгованість, яка підлягає стягненню
зі сплатою всіх належних за договором
виплат.

Таких висновків, суд дійшов правильно
виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк
згідно умов договору та закону.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається .

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитор)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України
кредитний договір укладається у
письмовій формі, кредитний договір,
укладений з недодержанням письмової
форми, є нікчемним.

Як передбачено ст. 1056-1 ЦК України
розмір процентів та порядок їх сплати
за договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та
порядку, що встановлені договором.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що 14 травня 2008 року між
сторонами був укладений кредитний
договір, згідно умов якого, ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 2000, доларів
США у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 19,2 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Також судом встановлено, що внаслідок
порушення відповідачем ОСОБА_2 умов
укладеного кредитного договору
утворилась заборгованість, розмір якої
станом на 31.08.2011 року склав 3427,54 доларів
США, яка складається з заборгованості
за кредитом - 1515,29 доларів США;
заборгованості по процентам за
користування кредитом -1414,29 доларів
США; заборгованості по комісії за
користування кредитом - 275,00 доларів
США, штрафу (фіксована частина) - 62,74
доларів США; штрафу (процента складова)
- 160,23 доларів США. Еквівалент суми
заборгованості в гривні становив 27317,53
гривень, за курсом НБУ станом на дату
здійснення розрахунку на 31.08.2011 року
(3427,54 доларів США х 7,97 гривень = 27317,53
гривень).

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи.

За таких обставин, суд дійшов
правильного висновку щодо наявності
права позивача вимагати погашення
заборгованості та сплати передбачених
кредитним договором сум.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем без законних підстав,
самовільно було збільшено розмір
процентної ставки за кредитом, що не
передбачено умовами договору, та є
порушенням ст.ст. 1054,1056-1 ЦК України,
позивачем не надано в повному
комплекті кредитний договір, на увагу
колегії суддів не заслуговують,
оскільки, ці обставини, не знайшли
свого підтвердження, в ході розгляду
судом спору по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» про визнання
вказаного договору нікчемним, та
рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 08.02.2013 року, яке є чинним,
у позові ОСОБА_2 було відмовлено за
необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги про те, що
розрахунок заборгованості є невірним,
оскільки договір від 14.05.2008 року
припинив свою дію ще 14.05.2010 року, та
нарахування процентів, пені, штрафів
після 14.05.2010 року є незаконним, також на
увагу колегії суддів не заслуговує,
оскільки п.9.12 кредитного договору, цей
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на той же строк.
Жодної заяви про припинення вказаного
договору позичальником не надавалось,
тому договір не припинив свою дію, та
строк дії картки ОСОБА_2 було
продовжено на той же строк.

Доводи апелянта про необхідність
застосування строку позовної давності
до вимог позивача, судом не приймаються
до уваги, оскільки вказаним вище п.9.12.
кредитного договору, передбачена
автоматична пролонгація на той же
строк. Отже, строк дії карти та строк
дії кредитного договору поновлюється
кожного разу зі спливом терміну дії
карти, тому підстав, для застосування
вимог ст. 267 ЦПК України, колегія суддів
не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, зводяться до не
згоди з висновками суду по оцінці
доказів, але згідно зі ст. 212 ЦПК
України право оцінки наданих доказів
належить безпосередньо суду, і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
процесуального та матеріального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Судова колегія вважає, що суд
першої інстанції повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює
та прийшов до правильного висновку про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст. ст.308, 314 -315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 09 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :