№ 2/638/5144/13
Р І Ш Е Н Н Я

И м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2013 року
Дзержинський районний суд міста
Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко
І.О.

при секретарі Бражнік
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А
Н О В И В:

3 вересня 2013 року позивач
звернулась до суду з позовною заявою, в
якій просить поділити майно, яке є
об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя, визнавши за нею
право власності в цілому на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 43,3 кв м,
визнавши за відповідачем право
власності в цілому на автомобіль марки
" Daewoo lanos " , 2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 та на
автомобіль марки "Honda civic", 2008 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2. Судові витрати покласти на
відповідача.

Позивач свої позовні вимоги
мотивує тим, що 18 серпня 2001 року уклала
шлюб з відповідачем . Від шлюбу мають
неповнолітню дочку- ОСОБА_4.,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час перебування у
шлюбі в 2003 році на спільні кошти
подружжя було придбано 2 кімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,3
кв м, автомобіль марки " Daewoo lanos " , 2006
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 та автомобіль марки "Honda
civic", 2008 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2. З квітня
2012 року шлюбні відносини фактично
припинено, вона разом з неповнолітньою
дитиною вимушена була залишити
вказану вище квартиру, тому що на цьому
наполягав її чоловік, та переїхати
проживати до своїх батьків. Відповідач
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає, відтак, вона вважає, що
враховуючи ту обставину, що дитина
проживає з нею, доцільним розподілити
спільну сумісне майно подружжя
наступним чином: визнати за нею право
власності на квартиру, а за чоловіком-
на 2 автомобілі. Вважає, що такий
розподіл майна є спів мірним. Згоди
щодо розподілу майна не досягнуто, тому
вона вимушена звернутися до суду.

В судовому засіданні
уповноважений представник позивача,
який діє на підставі довіреності,
підтримав позовні вимоги свого
довірителя та просив задовольнити їх в
повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги
позивача щодо запропонованого
варіанту поділу рухомого майна не
визнав, та пояснив, що спірна квартира,
яка була ним придбана 01.11.2003 року , не є
спільним майном подружжя, автомобілі ,
що є предметом розподілу дійсно було
придбано під час перебування у шлюбі з
позивачем, однак вони придбані за
кредитні кошти, зобов"язання щодо
погашення кредитів він виконує
самостійно.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та докази, надані сторонами в
обгрунтування заявлених вимог та
заперечень на позовні вимоги, дійшов
наступного.

Судовим розглядом справи встановлено,
що сторони уклали шлюб 18 серпня 2001
року , який зареєстрований міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Харківського обласного
управління юстиції, про що зроблено
актовий запис № 1360 та видано свідоцтво
про укладення шлюбу. Рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 11 вересня 2013 року шлюб
розірвано. За час з дня укладення шлюбу
до дня його фактичного припинення
подружжям було придбано нерухоме
майно, яке вважають за необхідне
поділити. Сторони не досягли згоди щодо
розподілу вказаного майна та позивач
звернулась до суду.

Згідно вимог ст.. 69 Сімейного Кодексу
України, дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Позивач стверджує, що ними на спільні
грошові кошти було придбане наступне
майно: квартира АДРЕСА_1, загальною
площею 43,3 кв м, автомобіль марки " Daewoo
lanos " , 2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
автомобіль марки "Honda civic", 2008 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Відповідач з нею не погодився та
зазначив, що дійсно, вказана вище
квартира та два автомобілі було
придбано під час спільного життя,
однак не за рахунок коштів, які б
належали подружжю. Так, придбанню
спірної квартири передувало укладення
декількох договорів купівлі-продажу
квартир, які належали його батькам та
безпосередньо йому.

З долучених до матеріалів справи копій
договорів купівлі-продажу нерухомого
майна вбачається, що 06.04.2003 року
відповідач та його мати продали
належну їм на праві спільної сумісної
власності двокімнатну квартиру
АДРЕСА_2 ( продаж вчинено за 101 300 грн). В
цей же день мати відповідача придбала
на своє ім."я двокімнатну квартиру
АДРЕСА_3 ( вартістю 54 600 грн), а
відповідачем 07.04.2003 року було придбано
однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 (
вартістю 37 450 грн). Сторони в даній
квартирі не проживали. 01.11.2003 року
ОСОБА_2 було продано вказану квартиру
за 50 640 грн. Його батьком ОСОБА_3 в цей же
день було продано однокімнатну
квартиру АДРЕСА_5 ( вартістю 55 970 грн).
Відповідачем ОСОБА_2 01.11.2003 року було
придбано квартиру АДРЕСА_1 ( вартістю
71960 грн).

Відповідно до вимог ст.. 57 Сімейного
Кодексу України, майном, що є особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте за час шлюбу, але на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування та майно, набуте за
кошти, які належали особисто.

Вбачається, що квартира, яка є
предметом поділу майна , відповідно до
заявлених позивачем позовних вимог,
придбана за рахунок коштів, отриманих
ОСОБА_2 від продажу належної йому на
праві особистої приватної власності
квартири. Відтак, квартира АДРЕСА_1, не
відноситься до спільного майна та не
підлягає поділу.

На замовлення позивача універсальною
біржею "Україна" видано довідки про
ринкову вартість автомобіля марки " Daewoo
lanos " , 2006 року випуску, яка станом на
28.11.2013 року становила 34 500 грн,
автомобіля марки "Honda civic", 2008 року
випуску, - 116 000 грн.

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача щодо того, що вказані
автомобілі також не є предметом
розподілу, тому що не є спільним
сумісним майном подружжя через те, що
вони були придбані за кредитні кошти,
кредитні договори було укладено між
ним та банком, він самостійно виплачує
грошові кошти виконуючи прийняті на
себе зобов"язання за умовами вказаних
договорів.

Судовим розглядом справи встановлено,
що вказані автомобілі було придбано
під час перебування в шлюбі.

Автомобіль марки " Daewoo lanos " , 2006 року
випуску знаходиться в розпорядженні
позивача, відповідач на нього не
претендує. Умови кредитного договору
відповідачем виконані, кредит
погашений, що знайшло своє
підтвердження в процесі розгляду
справи. Суд дійшов висновку, що є
законні підстави для визнання за
позивачем ОСОБА_1 права власності в
порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя на автомобіль "Daewoo lanos",
2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3.

Автомобіль марки "Honda civic", 2008 року
випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, знаходиться в
користуванні відповідача. Наявні
законні підстави для визнання за
ОСОБА_2 права власності в порядку
поділу спільного сумісного майна
подружжя на автомобіль "Honda civic", 2008 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Згідно вимог ст.. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
справи, на які вона посилається як на
підставу свої вимог або заперечень.

Позивач не надала суду достатньо
належних доказів, які в повній мірі
підтвердили її позовні вимоги.
Оцінюючи надані докази в їх сукупності,
суд доходить висновку щодо
суперечності та неспроможності
наданих доказів в частині того, що вона
надавала згоду, як дружина своєму
чоловікові, при придбанні на його ім."я
нерухомого майна. Таких доказів
матеріали справи не містять, про це
заявлено позивачем в її письмових
поясненнях.

Відповідач надав суду достатньо
належних доказів, які в повній мірі
підтверджують його доводи в частині
визнання за ним права особистої
приватної власності на вказану вище
квартиру . В ході розгляду справи
знайшли свого підтвердження факти, що
дана квартира була придбана за
грошові кошти, які належали особисто
йому та отримані від продажу належного
йому нерухомого майна. Надав суду
докази в підтвердження того, що гроші ,
які ним отримано від продажу квартири ,
було використано саме на придбання
спірної квартири , а не для задоволення
інших потреб.

Приймаючи до уваги наведене, суд
доходить висновку, що позовні вимоги
позивача в частині визнання за нею в
порядку поділу майна подружжя права
власності на квартиру АДРЕСА_1 , не
підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що між сторонами
склався фактичний порядок
користування транспортними засобами,
проти якого вони не заперечували в
судовому засіданні, які є предметом
поділу, суд вважає, що на користь
позивача підлягає стягненню з
відповідача грошова компенсація в
розмірі 40 750 грн, що становить ? частину
різниці вартості двох автомобілів ( 116
000 грн- 34 500 грн= 81 500 грн).

Суд вважає що такий розподіл
рухомого майна співмірний.

На підставі викладеного,
керуючись ст.. ст.. 10, 11, 57-60,209 212, 214 , 215
ЦПК України, ст.ст.. 57, 60, 61,65 , 69, 70, 71
Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Поділити майно, яке знаходиться у
спільній сумісній власності подружжя
ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
в порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя на автомобіль "Daewoo lanos",
2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності в порядку поділу спільного
сумісного майна подружжя на автомобіль
"Honda civic", 2008 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 40
750 ( сорока тисяч сімсот п"ятидесяти)
грн.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 в
частині визнання за нею в порядку
поділу майна подружжя права власності
в цілому на квартиру АДРЕСА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
палату по цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
через суд 1 інстанції шляхом подачі в
10- денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги. Особами, які були
учасниками процесу, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в той
же строк з дня отримання його копії.

Суддя:
І.О.Грищенко