Справа № 314/2894/13-ц
Провадження № 2-к/314/1/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2013 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Галянчук Н.М., розглянувши клопотання громадянки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області з Головного управління юстиції у Запорізькій області надійшло клопотання Громадянки ОСОБА_1 ОСОБА_2, яка звернулася до компетентного суду України з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

У своєму клопотанні ОСОБА_3 просить суд визнати та дозволити примусове виконання на території України рішення мирового судді судової дільниці № 2 Канашського району Чувашської Республіки № 2-146/2004 від 18 листопада 2004 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення з останньої на її користь, як опікуна, аліментів, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку або іншого прибутку щомісяця, починаючи з 15 листопада 2004 року і до припинення статусу опікуна або до повноліття дітей. Вказавши, що місце роботи боржника ОСОБА_4 не відоме та зазначила наступну адресу боржника: Україна, АДРЕСА_1. Просить повідомити їй про прийняте рішення, стягувані суми перераховувати: АДРЕСА_2.

При вирішенні питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України, суддя керується Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, вимогами Глави 1 Розділу VІІІ ЦПК України та розділу V Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54 зі змінами, внесеними наказом від 25.03.2010 № 604/5/47.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається до компетентного суду сторони, що домовляється, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подане і до суду, який виніс рішення по справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, компетентному винести рішення по клопотанню.

Згідно ч. 2 ст. 54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, суд, який розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені дійсною Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

У абзаці другому пункту 5.4 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зазначено, що, у разі, якщо клопотання відповідає міжнародному договору України, Міністерство юстиції через Головне управління юстиції направляє іноземне клопотання до суду України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника чи його майна.

Після надходження до Вільнянського районного суду Запорізької області з Головного управління юстиції у Запорізькій області клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, боржнику ОСОБА_4, за вказаною у клопотанні адресою: Україна, АДРЕСА_1, відповідно до ч. 1 ст. 395 ЦПК України, було надіслане письмове повідомлення про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, в якому запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Однак рекомендований лист з повідомленням повернувся на адресу суду з відміткою листоноші За зазначеною адресою не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно ч. 2 ст. 392 ЦПК України, якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Пункт 5.3. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, містить диспозицію аналогічну ст. 392 ЦПК України.

З метою встановлення місця знаходження перебування боржника ОСОБА_4 судом направлені запити до Вільнянського адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області та адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області.

Згідно відповіді на запит суду Вільнянського адресно-довідкового сектору УДМС України в Запорізькій області відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації ОСОБА_4 по Запорізькій області відсутні.

Встановити будь-які відомості про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання чи перебування ОСОБА_4, або місцезнаходження її майна неможливо.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 394 ЦПК України однією з вимог до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є імя (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 ЦПУ України, суд встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього не оформлено відповідно до вимог, передбачених Главою 1 Розділу VІІІ ЦПК України, або до клопотання не додано всі перечисленні документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

Суд, враховуючи викладене вважає, що клопотання ОСОБА_3, про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, підлягає залишенню без розгляду та направленню Головному управлінню юстиції у Запорізькій області, разом з документами, що додані до нього, для подальшого повернення ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст. 392, ч. 4 ст. 394 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання громадянки ОСОБА_1 ОСОБА_2, про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду залишити без розгляду та направити Головному управлінню юстиції у Запорізькій області, разом з документами, що додані до нього, для подальшого повернення ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М. Галянчук

13.11.2013

залишено без розгляду