№ 2-489-296/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2013 року місто ОСОБА_1

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в якому просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 майно, загальною вартістю 8 126 грн., яке складається з ковдри, 2 подушок, 3 комплектів постільної білизни, пледу, покривала, різалки для салатів, набору з 6 чашок, набору з 4 чашок для кофе, набору з 2 чашок, набору з 6 виделок, набору з 6 ножів, набору з 6 ложок, набору з 6 чайних ложок, каблучки золотої, кулона золотого, набору сувенірних слонів, рамки для фотографій. Поділити між сторонами телевізор «Philips» вартістю 5000 грн., ноутбук «Lenovo» вартістю 5000 грн., комбайн кухонний «Zelmer» вартістю 1000 грн., набір посуду вартістю 500 грн. та грошові кошти в розмірі 18 000 грн., стягнути на її користь судовий збір в розмірі 228 грн. 76 коп.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 вересня 2011 року, на теперішній час шлюбні відносини між ними припинено та відповідачем подано до суду позов про розірвання шлюбу. Перед укладенням шлюбу її мати подарувала їй у якості приданого майно, загальна вартість якого складає 5 626 грн. Відповідачем на заручини їй було подарено каблучку вартістю 1000 грн. та золотий кулон вартістю 1100 грн.

Крім того, спільно з відповідачем вони придбали телевізор «Philips» вартістю 5000 грн., ноутбук «Lenovo» вартістю 5000 грн., комбайн кухонний «Zelmer» вартістю 1000 грн., набір посуду вартістю 500 грн., загальною вартістю 11 500 грн.

Також з отриманих на весіллі у якості подарунка грошей у Миколаївському РУ ПАТ КБ «Приватбанк» відповідач 14.04.2012 поклав на депозитний рахунок 10 000 грн. та вона 13.04.2012 поклала на депозитний рахунок 8 000 грн.

Оскільки, між нею та відповідачем не досягнуто угоди з питання розподілу зазначеного майна та грошових коштів, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивував тим, що перебував з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2011 до 20.11.2012, дітей не мають. Після розірвання шлюбу між ними існує майновий спір, оскільки під час подружнього життя ними було придбано кухонний комбайн «Zelmer» вартістю 1000 грн. та набір посуду вартістю 500 грн. Крім того, ними було відкрито депозитний рахунок на суму 8 000 грн., який було відкрито на імя ОСОБА_2, яка без погодження з ним 05.06.2012 закрила рахунок.

Посилаючись на викладене ОСОБА_4 просив суд поділити між сторонами комбайн кухонний «Zelmer» вартістю 1000 грн., набір посуду вартістю 500 грн., виділивши їх ОСОБА_2, а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь 4 750 грн. та судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала свій позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені нею в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Зустрічний позов не визнала.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, вважав їх такими, що підлягають задоволенню.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав свій зустрічний позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені ним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову. Первісний позов не визнав.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 підтримав зустрічний позов.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Згідно свідоцтва про одруження серії 1-ФП №876694 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб 23 вересня 2011 року, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 643 від 23.09.2011.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2012 року шлюб розірвано.

Позивач звернулася до суду для вирішення спору у сімейних правовідносинах щодо поділу майна нажитого подружжям за час перебування у шлюбі та у цивільних правовідносинах щодо витребування майна з чужого незаконного володіння. Вказані правовідносини щодо поділу майна регулюються ст. 368 ЦК України, ст. 70 СК України. Правовідносини щодо витребування майна з чужого незаконного володіння регулюються ст. 387-389 ЦК України.

Позивач за первісним позовом просить витребувати предмети домашнього вжитку з чужого незаконного володіння відповідача, вказуючи на те, що це майно є її особистою власністю, придбано нею та її батьками, та було привезено до квартири в якій вони з відповідачем проживали перебуваючи у шлюбі.

Відповідач в судовому засіданні вказав, що частина речей, які просить витребувати позивачка вже повернуті їй, а саме ковдра, дві подушки, три комплекти постільної білизни, плед, покривало, золота каблучка, золотий кулон.

Позивачем не надано суду доказів того, що вказане майно знаходиться у відповідача, за таких обставин, витребувати у відповідача майно, якого не має не можливо. Доказів вартості цього майна позивачем також не надано.

Частина речей, а саме різалка для салатів, набір з 6 чашок, набір з 4 чашок для кави, набір з 2 чашок, набір з 6 виделок, набір з 6 ножів, набір з 6 ложок столових, набір з 6 ложок чайних, набір сувенірних слонів, декоративна рамка у вигляді дерева для фотографій, за поясненнями відповідача знаходиться у нього, він пропонував позивачці їх забрати, однак вона відмовляється.

За змістом ст. ст. 387-389 ЦК України витребувати майно з чужого незаконного володіння можна коли таке майно вибуло з володіння власника всупереч його волі.

Як вбачається з пояснень позивачки майно привезено нею добровільно та просто залишилось і зберігається у відповідача без достатньої правової підстави.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що витребувати можна лише індивідуально визначене майно, оскільки у разі витребування майна, що не має індивідуальної визначеності рішення суду виконати буде не можливо.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами по справі за спільні кошти придбано комбайн кухонний «Zelmer» вартістю 1000 грн. та набір посуду 500 грн. Факт придбання цього майна у шлюбі та його вартість сторонами не оспорюється. На час розгляду справи вказане майно знаходиться у відповідача.

12.04.2012 на імя відповідача було внесено депозитний вклад в Миколаївське РУ ПАТ КБ Приватбанк на суму 10 000 грн., який було отримано ним 29.07.2012.

13.04.2012 на імя позивача було внесено депозитний вклад в Миколаївське РУ ПАТ КБ Приватбанк на суму 8 000 грн., який було отримано нею 05.06.2012. Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.10.2012 вказана сума була дана в позику другу відповідача ОСОБА_6, який згодом повернув її відповідачу.

Відповідач заперечуючи проти того, що депозит у 10 000 грн. є спільним майном, вказав, що ці кошти були у нього на депозиті який оформлено до шлюбу, і в січні 2012 року він кошти отримав, дав у борг другу ОСОБА_6, а після того як останній в квітні повернув їх, знову оформив гроші на депозит.

Суд вважає, що і 10 000 грн. і 8 000 грн. є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки кошти на депозит вносились в період шлюбу, письмового договору між сторонами про визнання цих грошей особистим майном не має. Окрім цього, доказів того, що вказані кошти витрачені відповідачем в інтересах сімї та за згоди позивача сторонами суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи те, що з пояснень позивача вбачається, що посуд в період шлюбу вибирала та купувала вона, суд вважає, що необхідно поділити нажите майно, виділивши позивачу ОСОБА_2 у власність комбайн кухонний «Zelmer» вартістю 1000 грн. та набір посуду вартістю 500 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половину грошових коштів за вирахуванням половини вартості виділеного позивачу майна, тобто 9 000 грн. 750 грн. = 8 250 грн.

Щодо телевізора «Philips» та ноутбука «Lenovo» відповідачем надано гарантійні талони (а. с. 19, 20), відповідно до яких, вони придбані 24.07.2011, тобто до реєстрації шлюбу.

Належних і допустимих доказів які б спростовували вказану обставину та свідчили б про іншу дату придбання суду не надано.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Поділити майно нажите за час шлюбу сторін, а саме кухонний комбайн «Zelmer» вартістю 1000 грн. та набір посуду вартістю 500 грн. виділивши їх у власність ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 7500 грн.

В задоволенні вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 відмовити.

В задоволенні позовних вимог про поділ між сторонами телевізора «Philips» та ноутбука «Lenovo» відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення 4750 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв