АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3250/2013
інстанції Сіянко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця « 02» дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Цуканової
І.В.Суддів:Вейтас І.В., Склярської
І.В.при секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційними
скаргами товариства з обмеженою
відповідальністю «СіДВіН» на рішення
та ухвалу Голопристанського районного
суду Херсонської області від « 23»
серпня 2013р. у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «СіДВіН» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Херсонавтотранс»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору
недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013р. ТОВ «СіДВіН» звернулося
до суду із позовом до відповідачів, в
якому просило визнати недійсним
договір купівлі-продажу нерухомого
майна будівель та споруд бази
відпочинку «Дружба»: їдальні - літ. «Б»,
кафе - літ. «С», будівлі для охорони -
літ. «Т», туалетів - літ. «Ф,Х»,
будиночків відпочинку літ. «В, Г, Д, Е, Ж,
З, И, Й, К, Л, М, Н, Р», пожежного
водонакачувача - №9, огорожі №№ 4-8,
фундаменту спального корпусу літ. «У»,
що розміщені на земельній ділянці
площею 5,2га за адресою: АДРЕСА_1, без
номеру, укладений 09 листопада 2009 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю «Херсонавтотранс» та
ОСОБА_6, ОСОБА_5

При цьому покликалося, що є власником
об'єктів бази відпочинку «Дружба» за
угодою від 04.03.2009р. про розподіл майна,
укладеною між ТОВ «Херсонавтотранс» і
дочірнім підприємством «Сідвін» ЗАТ
«Мехрембут», правонаступником якого є
позивач.

На підставі постанов Господарського
суду Херсонської області від 06.02.2008р.,
02.10.2008р. та 14.01.2009р. про визнання права
власності на об'єкти бази відпочинку,
які за угодою виділено позивачу, ТОВ
«Херсонавтотранс» зареєструвало на
себе спірне майно, та здійснило
відчуження іншим особам.

Постановами Вищого господарського
суду України від 23.11.2009р. та 03.03.2010р.
вказані постанови скасовано, справи
направлено на новий розгляд, в ході
якого право власності ТОВ
«Херсонавтотранс» на спірне майно не
підтверджено.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 11.12.2009р.
право власності на об'єкти бази
відпочинку було визнано за ОСОБА_6 та
ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 14.10.2010р
апеляційну скаргу ДП «Сідвін» було
задоволено, рішення Голопристанського
районного суду Херсонської області від
11.12.2009 року скасовано, прийнято нове,
яким у задоволенні позову було
відмовлено. Після цього позивачу стало
відомо, що 01.02.2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5
продали зазначені вище об'єкти
нерухомості ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які в свою
чергу 19.05.2010 року продали дане майно
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а останні 23.06.2010р. та
18.08.2010р. продали зазначене майно ОСОБА_11
та ОСОБА_12 Позивач оскаржив договори
купівлі-продажу зазначеного вище
нерухомого майна, окрім договору,
оскарження якого є предметом даного
позову, і рішенням Голопристанського
районного суду Херсонської області від
18.04.2012 року позов було задоволено, всі
договори купівлі-продажу зазначеного
нерухомого майна були визнані
недійсними.

15.08.2012 року рішенням апеляційного суду
Херсонської області рішення
Голопристанського районного суду
Херсонської області від 18.04.2012 року
було змінене, а саме: суд апеляційної
інстанції визнав недійсним договори
купівлі-продажу лише в частині продажу
їдальні - літ. «Б» та кафе - літ. «С».

Рішенням Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06.02.2013 року
рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 18.04.2012р. та
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 15.08.2012р. скасовані, у позові
ДП «Сідвін» відмовлено. Підставою для
відмови у позові суд касаційної
інстанції зазначив ту обставину, що ДП
«Сідвін» не оскаржило договір
купівлі-продажу об'єктів нерухомого
майна від 03.09.2009р., укладений між
відповідачами по даній справі у
простій письмовій формі, зазначений
договір не спростований та не
оскаржений сторонами, а тому немає
підстав вважати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не
мали права відчужувати нерухоме майно,
придбане ними за цим договором у ТОВ
«Херсонавтотранс».

Таким чином, з метою захисту своїх
порушених прав щодо оформлення права
власності на збудовані ним об'єкти
нерухомості, у позивача виникла
необхідність, на підставі рішення суду
касаційної інстанції, визнати
недійсним оспорюваний позивачем
договір купівлі-продажу. Оскільки
оспорюваний договір не був посвідчений
нотаріально та не була проведена його
державна реєстрація, даний договір не
породжує для його сторін жодних прав чи
обов'язків, не є укладеним, оскільки
порушує норми цивільного права, а саме:
ст. ст. 181; 203; 210; 215; 331; 639; 640; 657; 658 ЦК
України, а тому підлягає визнанню судом
недійсним.

При розгляді даної справи ухвалою
Голопристанського районного суду
Херсонської області від 25.04.2013р.
накладено арешт на об'єкти нерухомого
майна бази відпочинку «Дружба», які є
предметом оспорюваних правочинів, а
саме: їдальню - літ. «Б», кафе - літ. «С»,
будівлю охорони - літ. «Т», туалети - літ.
«Ф, Х», будиночки відпочинку літ. ««В, Г,
Д, Е, Ж, З, И, Й, К, Л, М, Н, Р», пожежний
водонакачувач - №9, огорожі №№ 4-8 та
фундамент спального корпусу літ. «У»,
що розміщені на земельній ділянці
площею 5,2га за адресою; АДРЕСА_1,б/н, та
належить ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12,
ОСОБА_11

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 23.01.2013р.у
задоволенні позову ТОВ «СіДВіН»
відмовлено та одночасно постановлено
ухвалу про скасування заходів
забезпечення позову, вжиті ухвалою від
25.04.2013р.

ТОВ «СіДВіН» оскаржило в апеляційному
порядку вказані рішення і ухвалу суду.
При цьому покликалося, що при ухваленні
рішення судом порушено норми
матеріального і процесуального права,
тому його слід скасувати і ухвалити
нове, яким позов задовольнити.

Незаконність ухвали апелянт мотивував
неналежним з'ясуванням судом обставин
справи, порушенням норм матеріального
і процесуального права та просив
ухвалу суду скасувати.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з'явилися, про час і
місце слухання справи повідомлені
належним чином.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення та ухвали в
межах доводів апеляційних скарг і
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарги задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що
03.09.2009р. між ТОВ «Херсонавтотранс» та
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було підписано договір
купівлі-продажу нерухомого майна у
простій письмовій формі, за яким ТОВ
«Херсонавтотранс» продало, а ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 придбали у власність будівлі та
споруди бази відпочинку «Дружба», яка
розташована в АДРЕСА_1,б/н, а саме:
їдальня - літ. «Б», кафе - літ. «С»,
будівлі охорони - літ. «Т», туалетів -
літ. «Ф, Х», будиночків відпочинку - літ.
««В, Г, Д, Е, Ж, З, И, Й, К, Л, М, Н, Р»,
пожежного водонакачувача - №9, огорожі
№№ 4-8, фундаменту спального корпусу
літ «У», які розміщені на земельній
ділянці площею 5,2га /а.с. 21-22/.

11.12.2009 року рішенням Голопристанського
районного суду Херсонської області по
справі №2-1899/09 зазначений вище договір
визнано дійсним та визнано за
відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6 право
власності на перелічені вище об'єкти
нерухомості /а.с. 25-27/.

14.10.2010 року рішенням апеляційного суду
Херсонської області зазначене вище
рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області скасоване, у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 про визнання договору дійсним
та визнання права власності
відмовлено.

Вирішуючи спір, суд виходив з положень
ч.1 ст. 657; ч.3 ст.640; ч.1 ст.210 ЦК України (в
редакції, що діяла на момент вчинення
оспорюваного правочину), згідно яким
договір купівлі-продажу нерухомого
майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню і
державній реєстрації, та є дійсним з
моменту державної реєстрації.

При цьому суд керувався п.8 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009р. «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», в якому
передбачено, що не є вчиненим правочин
у разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації, не може бути визнано
недійсним правочин, який не вчинено.

Оскільки оспорюваний договір укладено
в простій письмовій формі, відповідно,
він не є вчиненим, то з огляду на
вищенаведене, договір, за думкою суду,
не може бути визнаний недійсним, тому
позов задоволенню не підлягає.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи, підтверджується
дослідженими судом доказами,
ґрунтується на вимогах закону.

Рішення суду ухвалено судом з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги щодо
незаконності рішення до уваги не
приймаються, оскільки зводяться до
викладення змісту судових рішень щодо
спірного майна, які були відтворені в
позовній заяві та які досліджені судом.

Зокрема, безпідставними є посилання
апелянта на рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06.02.2013р. по справі №6-38258св12
(яким рішення Голопристанського
районного суду Херсонської області від
18.04.2012р. та рішення апеляційного суду
Херсонської області від 15.08.2012р.
скасовано і у задоволенні позовних
вимог ДП «Сідвін» відмовлено, в якому
зазначено, що за умовами письмової
угоди від 03.09.2009р., яка не потребує
нотаріального посвідчення і яка в
установленому законом порядку не
спростована, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 придбали
будівельні матеріали, використані
продавцем до завершенню будівництва
бази відпочинку /а.с. 46-52/), оскільки в
даній справі ТОВ «СіДВіН» просить
визнати недійсними договір
купівлі-продажу нерухомості, а не
договір купівлі-продажу будівельних
матеріалів, а рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06.02.2013р. не є підставою
визнання договору недійсним в
розумінні положень ст.ст. 203, 215 ЦК
України. .

Не підлягає також задоволенню
апеляційна скарга на ухвалу
Голопристанського районного суду
Херсонської області від 23.08.2013р. про
скасування заходів забезпечення
позову, оскільки вона відповідає
положенням ч.6 ст. 154 ЦПК України, якою
передбачено, що якщо у задоволенні
позову було відмовлено, провадження у
справі закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

Так як ухвала суду постановлена з
додержанням норм процесуального права,
то її слід залишити без змін.

Посилань на незаконність ухвали поза
межами доводів щодо незаконності
рішення суду апеляційна скарга не
містить, тому її доводи до уваги не
приймаються.

Керуючись ст.ст. 303,308,315; п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю «СіДВіН»
відхилити.

Рішення та ухвалу Голопристанського
районного суду Херсонської області від
23 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно

Суддя І.В.Цуканова