Провадження № 2/161/4886/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

10 грудня 2013 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі:

головуючого - судді
Кихтюка Р.М.,

при секретарі -
Козак О.А.,

з участю позивача -
ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

відповідач -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення боргу згідно
договору позики.

Свій позов мотивує тим, що 15.04.2010
року позичила відповідачу кошти в сумі
12569 доларів США під 5% в місяць з умовою
їх повернення до жовтня 2010 року, про що
остання написала відповідну розписку і
зобов'язалася повернути борг
відповідно до умов договору.

Вказує, що на даний час борг повернутий
лише частково. На неодноразові
звернення з приводу повернення суми
боргу відповідач не реагує.

А тому, просить стягнути з відповідача
на її користь заборгованість за
договором позики в сумі 90872 грн. та
судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
з підстав, викладених у заяві, просили
позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позов визнала, не заперечувала щодо
його задоволення, при цьому зазначила,
що не має зараз можливості через
скрутне матеріальне становище
повернути борг.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази у справі, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Судом встановлено, що 15.04.2010 року ОСОБА_3
отримала у борг у ОСОБА_1 кошти в сумі
12569 доларів США, які зобов'язалася
повернути до жовтня 2010 року. Даний факт
підтверджується відповідною письмовою
розпискою ( а.с. 7).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу
України, на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

В судовому засіданні встановлено, що до
дня звернення позивача в суд,
відповідач не повернула позивачу всю
суму боргу, чим порушила вимоги ст. 1049
Цивільного кодексу України та
зобов'язання по вищевказаному
договору.

Таким чином, оцінивши зібрані і
дослідженні в судовому засіданні
докази в їх сукупності суд прийшов до
висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення та з
відповідача слід стягнути на користь
позивача встановлену в судовому
засіданні суму заборгованості в
розмірі 90872,00 грн.

Крім цього, ч. 1 ст. 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, а тому з відповідача на
користь позивача слід стягнути 908,72 грн.
сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 209, 213-215,
218 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
кошти за договором позики в розмірі 90872
(дев'яносто тисяч вісімсот сімдесят
дві) грн. 00 коп. та 908 (дев'ятсот вісім)
грн. 72 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Р.М.Кихтюк