Провадження № 2/161/5428/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

17 грудня 2013 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючого - судді
Кихтюка Р.М.,

при секретарі -
Козак О.А.,

з участю позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики.

Свій позов мотивує тим, що 30.04.2013
року між ним та ОСОБА_2 було укладено
договір безпроцентної позики №30/04/13,
відповідно до якого він надав
відповідачу кошти в сумі 11945 грн. з
умовою їх повернення до 08.05.2013 року.

Вказує, що на даний час борг не
повернутий. На неодноразові звернення
з приводу повернення суми боргу
відповідач не реагує.

А тому, просить стягнути з відповідача
на його користь заборгованість за
договором позики в сумі 11945,00 грн., 187,52
грн. - 3% річних, 56,64 грн. інфляційних
нарахувань, 11945,00 грн. штрафу та судові
витрати по справі.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві, просив їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3
ст. 76 ЦПК України. Заяви про розгляд
справи за його відсутності не подав. А
тому суд зі згоди представника
позивача ухвалив проводити заочний
розгляд справи у відсутності
відповідача в порядку ст. 224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Судом встановлено, що 30.04.2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір
безпроцентної позики №30/04/13,
відповідно до якого відповідач отримав
кошти в сумі 11945,00 грн. з умовою їх
повернення не пізніше 08.05.2014 року (а.с. 4).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу
України, на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

В судовому засіданні встановлено, що до
дня звернення позивача в суд
відповідач не повернув позивачу борг,
чим порушив вимоги ст. 1049 Цивільного
кодексу України та зобов'язання по
вищевказаному договору.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 УК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Крім того, п.п. 5.1 та 5.2 договору позики
передбачено, що за невиконання чи
неналежне виконання умов даного
договору сторони несуть
відповідальність, передбачену чинним
законодавством України, у випадку
неповернення позичальником суми
позики у строк передбачений п. 4.1 даного
договору позичальник сплачує
позикодавцю штраф у розмірі 100% від суми
позики, зазначеної в п. 2.1 договору (а.с
4).

Таким чином, оцінивши зібрані і
дослідженні в судовому засіданні
докази в їх сукупності, враховуючи, що
відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконав, суд прийшов до
висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення та з
відповідача слід стягнути на користь
позивача встановлену в судовому
засіданні суму заборгованості в
розмірі 11945,00 грн., 187,52 грн. - 3% річних, 56,64
грн. інфляційних нарахувань, 11945,00 грн.
штрафу, а всього разом 24134,16 грн.

Крім цього, ч. 1 ст. 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, а тому з відповідача на
користь позивача слід стягнути 241,34 грн.
сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 209, 213-215,
218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046-1050
ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_1 кошти
за договором позики № 30/04/13 від 30.04.2013
року в сумі 24134 (двадцять чотири тисячі
сто тридцять чотири) грн. 16 коп. та 241
(двісті сорок одну) грн. 34 коп. судових
витрат.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Р.М.Кихтюк