АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
Головуючий в 1-й ін.. - Соколов О.М.
Доповідач - Слободянюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого - судді Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного
Г.В.,

при секретарі - Телятник І.М..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на
заочне рішення Печерського районного
суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року за
позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комерсант-Україна» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
та відшкодування моральної шкоди,
об'єднану з цивільною справою за
позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комерсант-Україна» за участю третьої
особи ОСОБА_2 про стягнення коштів за
час затримки видачі трудової книжки та
її дубліката, поновлення на роботі,
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
Печерського районного суду м. Києва із
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) «Комерсант
Україна», третя особа: ОСОБА_2, в якому
просила зобов'язати відповідача видати
позивачу дублікат трудової книжки без
записів про звільнення, які визнано
незаконними (невірними), на підставі
письмової заяви позивачки від 12 травня
2012 року; стягнути з відповідача на
користь позивача відшкодування за час
незаконної затримки видачі трудової
книжки та її дубліката з 28 вересня 2006
року по день рішення суду за цим
позовом, виходячи з розрахунку судді
Цокол Л.І., в рішенні від 26 січня 2010 року
«липень та серпень 2006 року 2981 грн. 26 коп.
і 3536 грн. 76 коп.: 2=3259 грн. 01 коп.» за
період з 28 вересня 2006 року по 28 травня
2012 року період вимушеного прогулу
складає 68 місяців - 3259 грн. 01 коп. х 68 =
221618 грн. 80 коп.; стягнути з відповідача
на користь позивача відшкодування
моральної шкоди за порушення
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок у частині порядку
надсилання трудової книжки саме
працівнику (а не його представнику) та
лише за письмової згоди працівника, а
також невиконання вимог закону щодо
направлення працівнику попередження
про необхідність отримати трудову
книжку -50000 грн. 00 коп.; стягнути з
відповідача на користь позивачки
відшкодування моральної шкоди за
невикористання відпустки-щорічну
строком у 36 днів та з догляду за дитиною
(громадянином України ОСОБА_6) до 19
березня 2012 року - 100000 грн. 00 коп.,
постановити рішення і допустити його
до негайного виконання про поновлення
на роботу з нових (інших) підстав,
раніше не врахованими судами, а саме
стосовно численних порушень інших норм
закону (викладених вище в цих позовних
вимогах) та незаконного надсилання
неналежної особі трудової книжки з
неправдивими записами.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 06 липня 2012 року у цивільній
справі № 2-1641/12 вищевказаний позов
ОСОБА_3 було задоволено частково,
зобов'язано ТОВ «Комерсант Україна»
видати ОСОБА_3 дублікат трудової книжки
без записів про звільнення та стягнуто
з товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерсант-Україна»
1000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Зазначене рішення Печерського
районного суду м. Києва, ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня
2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ м. Києва від 22
травня 2013 року вищенаведені рішення
Печерського районного суду м. Києва від
06 липня 2012 року та ухвалу Апеляційного
суду м. Києва від 12 грудня 2012 року в
частині вирішення позову ОСОБА_3 про
стягнення коштів за час затримки
видачі трудової книжки та її дубліката
за період з 28 вересня 2006 року по день
вирішення спору, коштів на
відшкодування моральної шкоди,
поновлення на роботі - скасовано,
справу в цій частині передано на новий
розгляду до суду першої інстанції. В
іншій частині рішення Печерського
районного суду м. Києва від 06 липня 2012
року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 12 грудня 2012 року - залишені
без змін.

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
Печерського районного суду м. Києва із
позовом до ТОВ «Комерсант-Україна» про
поновленні на роботі, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди, в якому просила:
визнати строковий трудовий договір від
07 листопада 2005 року удаваним та
нікчемним; поновити позивачку на
роботі на підставі заяви про прийняття
на роботу від 02 листопада 2005 року;
допустити до негайного виконання
стягнення всієї суми середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
виходячи з розрахунку судді
Печерського районного суду м. Києва
Цокол Л.І. в рішенні від 26 січня 2010 року
«липень та серпень 2006 року 2981 грн. 26 коп.
і 3536 грн. 76 коп.:2=3259 грн. 01 коп.» за період
з 23 грудня 2006 року по 23 грудня 2012 року
період вимушеного прогулу складає 6
років-3259 грн. 01 коп. х 12 х 6 = 234648 грн. 72
коп.; визнати факт невиконання
відповідачем рішення апеляційного
суду м. Києва від 28 липня 2010 року, в
частині стягнення середнього
заробітку та відшкодування моральної
шкоди за незаконне звільнення;
стягнути з відповідача компенсацію
завданої позивачці моральної шкоди
через затримку виконання рішення
апеляційного суду м. Києва від 28 липня
2010 року в розмірі 10000 грн. 00 коп.; визнати
порушення відповідачем норм
законодавства щодо повідомлення про
необхідність отримання трудової
книжки; стягнути з відповідача
компенсацію за затримку видачі
позивачці дубліката трудової книжки з
12 квітня 2012 року по 12 грудня 2012 року за
цим самим розрахунком в сумі 202058 грн. 62
коп.; визнати, що будь якої зарплати за
грудень 2005 року позивачка від
відповідача не отримувала; визнати що в
грудні 2005 року позивач на відповідача
не працювала; стягнути з відповідача
компенсацію завданої позивачці
моральної шкоди через незаконне
звільнення, підроблення документів та
невидачу трудової книжки в розмірі 100000
грн. 00 коп.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 23 вересня 2013 року вищевказані
справи об'єднані в одне провадження з
присвоєнням № 2-4207/12.

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 07 жовтня 2013
року відмовлено в задоволені позовів,
об'єднаних в одне провадження.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій
з посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування оскаржуваного рішення,
ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

Апелянт зазначає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам справи.

В судове засідання сторони не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про що свідчать зворотні
повідомлення про вручення поштового
відправлення (Т.3, а.с.50 -52 ).

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарги
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи (том
І, а.с. 6-13, том ІІ, а.с. 50-51, 134-137) ОСОБА_3
перебувала у трудових стосунках із
товариством з обмеженою
відповідальністю «Комерсант-Україна».

Вказані обставини також встановленні
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 06 липня 2012 року, ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня
2012 року залишених в силі Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ м. Києва від 22 травня 2013 року, в
частині зобов'язання товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комерсант-Україна» (далі Товариство)
видати ОСОБА_3 дублікату трудової
книжки.

Посилаючись на несвоєчасне повернення
трудової книжки після звільнення
ОСОБА_3 просила стягнути з Товариства
кошти за час затримки видачі трудової
книжки та її дубліката за період з 28
вересня 2006 року по день вирішення
спору.

Згідно ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі
затримки видачі трудової книжки з вини
власника або уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, а саме з рішення Печерського
районного суду м. Києва від 10 травня 2012
року (том ІІ, зворотна сторона а.с. 103)
рішенням Апеляційного суду м. Києва від
28 липня 2010 року, окрім іншого за період
з 28 вересня 2006 року по 23 грудня 2006 року
стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерсант-Україна»
на користь ОСОБА_3 середній заробіток
за час вимушеного прогулу.

Що стосується періоду з 23 грудня 2006
року по день вирішення спору, то слід
зазначити наступне, відповідно до
рішення Апеляційного суду м. Києва від
28 липня 2010 року (том ІІ, а.с. 40-43)
встановлено, що час після вимушеного
прогулу - після 23 грудня 2006 року не може
вважатися вимушеним прогулом в зв'язку
із закінченням строку трудового
договору та дозволу на
працевлаштування. Крім того у
вказаному судовому рішенні
встановлено те, що товариством з
обмеженою відповідальністю
«Комерсант-Україна» вживалися заходи
до видачі ОСОБА_3 трудової книжки.

Таким чином, вимога ОСОБА_3 про
стягнення з Товариства коштів за час
затримки видачі трудової книжки та її
дубліката за період з 28 вересня 2006 року
по день вирішення спору є
необґрунтованою та не підлягає
задоволенню.

Судова колегія також погоджується з
висновком суду першої інстанції що не
підлягає задоволенню й вимога ОСОБА_3
про стягнення з Товариства коштів на
відшкодування моральної шкоди,
оскільки позивач не обґрунтувала
заподіяння їй моральної шкоди
невидачею дубліката трудової книжки,
про що звернуто увагу й в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ м. Києва від 22 травня 2013 року (том
ІІ, а.с.192-194).

Вимоги ОСОБА_2 про поновлення на роботі,
є не обґрунтованими, в зв'язку із
закінченням строку трудового договору
та дозволу на працевлаштування
останньої, як про це вже зазначалося
вище. Також слід зазначити, що
відповідно до відповіді Київського
міського центру зайнятості (том І, а.с.
80), в зв'язку із знищенням дозволів на
працевлаштування іноземців надати
відомості про дату отримання дозволу
на працевлаштування ОСОБА_3 не
вбачається можливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З вищенаведених підстав не підлягають
задоволенню вимоги ОСОБА_3 викладені у
позові до Товариства про поновленні на
роботі, стягнення середнього заробітку
та відшкодування моральної шкоди, а
саме вимог про поновлення на роботі
позивача на підставі заяви про
прийняття на роботу від 02 листопада 2005
року; про допуск до негайного виконання
стягнення всієї суми середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
згідно розрахунку судді Печерського
районного суду м. Києва Цокол Л.І. в
рішенні від 26 січня 2010 року «липень та
серпень 2006 року 2981 грн. 26 коп. і 3536 грн. 76
коп.:2=3259 грн. 01 коп.» за період з 23 грудня
2006 року по 23 грудня 2012 року період
вимушеного прогулу складає 6 років-3259
грн. 01 коп. х 12 х 6 = 234648 грн. 72 коп.; про
стягнення з відповідача компенсації за
затримку видачі позивачці дубліката
трудової книжки з 12 квітня 2012 року по 12
грудня 2012 року в сумі 202058 грн. 62 коп.; про
стягнення з відповідача компенсації
завданої позивачці моральної шкоди
через незаконне звільнення,
підроблення документів та невидачу
трудової книжки в розмірі 100000 грн. 00
коп.

Вимоги ОСОБА_3 щодо визнання факту
невиконання відповідачем рішення
апеляційного суду м. Києва від 28 липня
2010 року, в частині стягнення середнього
заробітку та відшкодування моральної
шкоди за незаконне звільнення;
стягнення з відповідача компенсації
завданої позивачці моральної шкоди
через затримку виконання рішення
апеляційного суду м. Києва від 28 липня
2010 року в розмірі 10000 грн. 00 коп. не
підлягають задоволенню оскільки
вирішення таких питань
регламентується розділом VІ ЦПК
України та Законом України «Про
виконавче провадження», а тому не
можуть бути задоволенні в позовному
порядку.

Що стосується вимог ОСОБА_3 про
визнання порушення відповідачем норм
законодавства щодо повідомлення про
необхідність отримання трудової
книжки; визнання, що будь якої зарплати
за грудень 2005 року позивачка від
відповідача не отримувала; визнання, що
в грудні 2005 року позивач на відповідача
не працювала, то суд вважає, що вказані
вимоги задоволенню також не
підлягають, за необґрунтованістю та
недоведеністю.

Не підлягає задоволенню й вимога
ОСОБА_3 про визнання строкового
трудового договору від 07 листопада 2005
року удаваним та нікчемним, оскільки
вказаний договір припинив свою дію.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України
Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на
підтвердження доводів викладених у
вищевказаних позовах, ОСОБА_3 не надано.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку
відмовивши у позові ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерсант-Україна»
про поновленні на роботі, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди та про стягнення
коштів за час затримки видачі трудової
книжки та її дубліката, поновлення на
роботі, відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення. Доводи скарги висновок суду
не спростовують та на його
правильність не впливають.

Керуючись ст..ст.303,307, 308, 313 ПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 07 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: