Справа № 162/2147/13-ц
Провадження № 2/162/316/2013
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

при секретарі Оласюк Л.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дітей,

встановив:

ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення
про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у
твердій грошовій сумі на утримання
сина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 по 500
гривень щомісячно на кожну дитину до
досягнення ними повноліття.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що
має з відповідачем двох дітей, які
проживають з нею. Самостійно
забезпечити належні умови їх життя
вона не може. Донька ОСОБА_5 на даний час
хворіє, по цій причині вона була
вимушена піти у відпустку по догляду за
дитиною до чотирьох років. На її
лікування потрібні значні кошти.
Доходів позивач не має. Зазначала, що
відповідач є підприємцем, має мінливий,
нерегулярний дохід, у зв'язку з цим
просить стягувати аліменти на кожну
дитину у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала в межах заявлених вимог.
Зазначила, що на даний час фінансово її
підтримують батьки. У січні-лютому 2014
року планує вийти на роботу вчителем у
школу села В'язівне Любешівського
району на 0,5 окладу. Додала, що
відповідач, окрім торгової діяльності,
неофіційно замається
купівлею-продажем уживаних
автомобілів, від чого утримує дохід.

Відповідач проти позову заперечив.
Вказав, що по можливості завжди
допомагав з утриманням дітей. Останній
місяць такої допомоги не надає у
зв'язку з фактичним припиненням
торгової підприємницької діяльності:
ліцензію на продаж алкоголю, яка
видавалась на ОСОБА_1, анульовано;
відповідно до рішення виконкому
Любешівської селищної ради від 27
листопада 2013 року з 01 січня 2014 року
дозвіл на розміщення об'єкта торгівлі
втратив чинність. У зв'язку з цим його
доходи впали. Не заперечив, що окрім
офіційної торгівлі, займається
продажем уживаних автомобілів, проте
цей вид діяльності великих доходів не
приносить. Виписка з постановлення ЛКК
Любешівської центральної лікарні є
неналежним доказом несення витрат на
лікування доньки ОСОБА_5, відповідних
чеків про придбання ліків позивачем не
подано. Вважає справедливим стягувати
з нього аліменти в розмірі по 350 гривень
щомісячно на кожну дитину.

Дослідженням поданих сторонами
доказів, аналіз законодавства
приводить суд до висновку про
необхідність часткового задоволення
позову.

Відповідно до статті 60, частини 1 статті
212 Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК) кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
наявності підстав звільнення від
доказування. Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15 травня 2006 року за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного
кодексу України (далі - СК) за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК встановлено, що при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

У відповідності до положень частини 1
статті 184 СК, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Згідно з частиною 1 статті 191 СК
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

На підставі частини 1 статті 61 ЦПК судом
визнано доведеними наступні обставини:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі,
від якого мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та Доньку ОСОБА_5, яка
народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 року; діти
проживають з позивачем; на даний час
позивач фактично не отримує доходів; з
часу розірвання шлюбу у липні 2012 року
до листопада 2013 року відповідач
надавав на утримання дітей по одній
тисячі гривень на кожну дитину, у
листопаді 2013 року - 700 гривень.

Суд констатує, що ні позивачем, ні
відповідачем не наведено доказів на
підтвердження доходів, матеріального
становища ОСОБА_2

Відповідачем з цього приводу подано
лише рішення виконкому Любешівської
селищної ради від 27 листопада 2013 року
про втрату чинності з 01 січня 2014 року
рішення, на підставі якого ОСОБА_2 було
надано дозвіл на розміщення об'єкта
торгівлі по АДРЕСА_1. Вказаним
документом відповідач обґрунтовує
фактичне припинення своєї торгової
діяльності, що потягне за собою падіння
його доходів.

В суді встановлено, що відповідач інших
дітей, утриманців не має, стан його
здоров'я задовільний.

Позивачем ОСОБА_1 також не подано
доказів несення витрат на лікування
доньки ОСОБА_5. Слід зауважити, що це не
позбавляє її права звернутися до суду з
відповідним позовом на підставі статті
185 СК.

Враховуючи дослідженні у судовому
засіданні обставини в їх сукупності,
суд вважає підставними вимоги позивача
про стягнення аліментів у твердій
грошовій сумі.

Керуючись принципами справедливості,
розумності та пропорційності, суд
приходить до висновку про необхідність
стягнення аліментів з відповідача по 425
гривень щомісячно на кожну дитину.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 367
ЦПК суд допускає негайне виконання
рішень у справах про стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

Відповідно до статті 88 ЦПК судові
витрати у формі судового збору слід
покласти на відповідача.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 212,
213-215, 367 ЦПК, на підставі статей 180, 181, 182,
184, 191 СК, пункту 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року, суд, --

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Починаючи з 05 листопада 2013 року,
стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя
АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) в користь
ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_3,
РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання
дітей до досягнення ними повноліття, а
саме:

-- сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 425
(чотириста двадцять п'ять) гривень
щомісячно;

-- доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі
425 (чотириста двадцять п'ять) гривень
щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь
держави 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 копійок судового збору.

Рішення про стягнення місячного
розміру аліментів допустити до
негайного виконання.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення оскаржуваного судового
рішення.

Головуючий: суддя
В.Д. Глинянчук