Справа № 204/3803/13-ц
Провадження № 2/204/1661/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2013 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Ніколаєнко
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Житлове
господарство Красногвардійського
району» Дніпропетровської міської
ради про зобов'язання зробити залік
коштів в рахунок оплати житлових
послуг та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2013 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що він, відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 25 грудня 2006 року, являюсь власником
квартири АДРЕСА_1. Власниками
зазначеної квартири є також його
дружина - ОСОБА_3, їх діти: ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, а також внук ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Будинок, в якому вони
проживають, знаходиться на балансі і
обслуговуванні відповідача. Їх
квартира складається із двох житлових
кімнат, кухні коридору та вбиральні.
Квартира знаходиться на останньому,
четвертому поверсі
чотирьохповерхового будинку. У
зв'язку з тривалим строком
експлуатації та відсутністю ремонтів
покрівля будинку прийшла в
непридатність і з 2004 року стала
протікати. З цього приводу на протязі
шести років вони постійно звертались,
як з письмовими заявами, так і в усній
формі до Виконавчого комітету міської
ради, Виконавчого комітету
Красногвардійського району, в
житлово-комунальне господарство та в
ЖЕК. На їх численні звернення вони
отримували відповіді про те, що ремонт
покрівлі буде виконаний в 2005 році.
Незважаючи на ці обіцянки, ніхто ремонт
покрівлі так і не зробив, хоча в 2006 році
вони одержали із КП «ЖРЕП»
Красногвардійського району лист про
те, що покрівля їх нашою квартирою
відремонтована, хоча жодних робіт по
ремонту не проводилось. Внаслідок
постійного протікання покрівлі, в усіх
приміщеннях нашої квартири стала
обсипатися штукатурка, фарба та
шпалери. Вода текла по електропроводці,
від чого тріскались та перегорали
лампочки в люстрах. Зневірившись в
обіцянки комунальних служб та
втомившись від ремонтів і фактичної
неможливості нормально жити, вони
вимушені були в 2010 році за свої власні
кошти придбати необхідний будівельний
матеріал і зробити ремонт покрівлі.
Загальна сума затрачених ним на
придбання будматеріалів та сплачених
за ремонт покрівлі коштів складає 4016
грн. У зв'язку з понесеними ним
витратами, він звернувся до начальника
КП «ЖРЕП» Красногвардійського району з
заявою щодо заліку сплачених ним
коштів у рахунок оплати житлових
послуг. Заява була подана ним зразу ж
після ремонту покрівлі, а саме 13 липня
2010 року. Однак до теперішнього часу
відповідь на його прохання він так і не
одержав. В усній формі йому роз'яснили,
що залік можливо зробити лише за
рішенням суду. З 2010 року він припинив
сплачувати житлові послуги, надіючись,
що таким чином вирішу цю проблему. Але
відповідач залік коштів за ремонт
покрівлі так і не зробив. Просив:
зобов'язати відповідача КП «Житлове
господарство Красногвардійського
району» провести залік внесе них ним на
проведення ремонту покрівлі коштів у
рахунок оплати житлових послуг у
розмірі 4016 грн.; стягнути з відповідача
на його користь завдану йому моральну
шкоду у розмірі 2000 грн. та понесені ним
витрати по наданню юридичної допомоги
у розмірі 300 грн.

У судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити у повному обсязі, при
цьому посилаючись на підстави
викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги визнала
частково, лише в частині щодо
проведення заліку коштів в рахунок
оплати житлових послуг.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають
у державі.

Як встановлено в судовому засіданні,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї:
ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтва про право
власності на житло від 25 грудня 2006 року,
виданого Управлінням житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради (а.с. 7).

Зазначена квартира знаходиться на
балансі та обслуговуванні у
Комунального підприємства «Житлове
господарство Красногвардійського
району» Дніпропетровської міської
ради, що не заперечувалось
представником КП «Житлове
господарство Красногвардійського
району» Дніпропетровської міської
ради у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
неодноразово звертався з письмовими
заявами на адресу КП «Житлове
господарство Красногвардійського
району» Дніпропетровської міської
ради з вимогою відремонтувати покрівлю
(а.с. 11-16), оскільки його квартира
знаходиться на останньому поверсі
будинку № 42 та покрівля почала
протікати, у зв'язку з чим в усіх
приміщеннях квартири відповідача
стала обсипатися штукатурка, фарба та
шпалери, на стінах та стелі у квартирі
з'явився грибок, під час дощу вода
постійно капала зі стелі, що
підтверджується фотокартками,
наявними в матеріалах справи ( а.с.19-22).

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 придбав
матеріали, необхідні для виконання
поточного ремонту покрівлі на суму 2016
грн. 00 коп. та виконав ремонтні роботи,
що підтверджуються накладною (а.с. 10),
актом ЖЕК № 4 про виконання робіт (а.с. 9).

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Цивільного кодексу України, нормами
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги».

Статтею 601 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
позовних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач має право на зменшення
розміру плати за надані послуги у
випадку їх ненадання чи надання не в
повному обсязі.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині зобов'язання зробити
залік коштів в рахунок оплати житлових
послуг підлягають частковому
задоволенню, а саме у розмірі 2 016, 00 грн.,
оскільки лише дана сума підтверджена
письмовими доказами, наявними
матеріалами справи та була понесена
позивачем на ремонт покрівлі будинку,
що знаходиться на балансі та
обслуговуванні відповідача.

Що стосується відшкодування моральної
шкоди, суд вважає за необхідне стягнути
з відповідача на користь позивача 500, 00
грн., виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала: 2) якщо шкоди
завдано особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
тримання, незаконного наклдення
адміністративного стягненнн у вигляді
арешту або виправних робіт.

Крім того, для відшкодування
моральної шкоди за правилами ст. 1166 та
1167 ЦК України необхідно довести такі
факти: неправомірність поведінки
особи, наявність шкоди, наявність
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та шкодою, що є обов'язковою
умовою відповідальності та
виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди, наявність
вини завдавача шкоди. Таким чином лише
наявність всіх вищезазначених умов є
підставою для прийняття судом рішення
про відшкодування завданої шкоди. Суд
приймає до уваги ті обставини, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
враховує те, що позивач на протязі
шести років не мав змоги належним чином
користуватися своєю квартирою,
зазнавав неподобства, душевні
страждання.

Вимога щодо стягнення витрат на
правову допомогу задоволенню не
підлягає на підставі ст. 89 ЦПК України,
оскільки не підтверджена належними
доказами.

Таким чином, з огляду на вище викладене
та пояснення надані сторонами у
судовому засіданні, суд вважає за
необхідне позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково, зобов'язати КП
«Житлове господарство
Красногвардійського району»
Дніпропетровської міської ради
провести залік коштів у розмірі 2016 грн.
00 коп., витрачених ОСОБА_1 на придбання
матеріалів для проведення поточного
ремонту покрівлі житлового будинку
АДРЕСА_1 в рахунок оплати житлових
послуг по квартирі АДРЕСА_1; стягнути з
КП «Житлове господарство
Красногвардійського району»
Дніпропетровської міської ради на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди суму у розмірі 500 грн. 00
коп.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.
20, 21 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" із змінами
та доповненнями, внесеними Законом
України від 15 січня 2009 року № 882- VІ, ст.
601 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 131, 174, 213, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Житлове господарство
Красногвардійського району»
Дніпропетровської міської ради про
зобов'язання зробити залік коштів в
рахунок оплати житлових послуг та
стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Зобов'язати Комунального підприємства
«Житлове господарство
Красногвардійського району»
Дніпропетровської міської ради
провести залік коштів у розмірі 2016 грн.
00 коп., витрачених ОСОБА_8 на придбання
матеріалів для проведення поточного
ремонту покрівлі житлового будинку
АДРЕСА_1 в рахунок оплати житлових
послуг по квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з Комунального підприємства
«Житлове господарство
Красногвардійського району»
Дніпропетровської міської ради на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди суму у розмірі 500 грн. 00
коп.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік