Справа №784/4392/13 20.11.2013 20.11.2013 20.11.2013
Провадження № 22ц/784/3464/13 Головуюча
у першій інстанції Бойко Л.Л. Категорія
46 Доповідач в апеляційній
інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Коломієць В.В., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Богуславській О.М.,

за участю відповідачки ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 16 вересня 2013
року по справі за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_3

про виключення запису про батька з
актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИЛА:

19 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

06 вересня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про
виключення запису про батька з
актового запису про народження дитини.

Позивач зазначав, що приблизно в травні
2006 року він познайомився з
відповідачкою, з якою мав близькі
стосунки. Через деякий час, вказані
стосунки були розірвані до 2009 року.
Влітку 2009 року він дізнався, що
відповідачка має сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є він. З
цього часу вони почали проживати
однією родиною, а 06 липня 2010 року
зареєстрували шлюб, про що відділом
РАЦС Баштанського районного
управління юстиції Миколаївської
області було зроблено відповідний
актовий запис № 43. Повіривши
відповідачці, що він дійсно є батьком
дитини, він подав заяву про визнання
батьківства відносно дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі цієї заяви 05
квітня 2011 року до актового запису про
реєстрацію народження дитини були
внесені зміни, відповідно до яких він
був записаний, як батько дитини та
змінено прізвище дитини. В подальшому
стосунки в родині погіршилися, а в
липні 2013 року він дізнався, що не є
батьком дитини, оскільки відповідачка
в той період мала стосунки з іншим
чоловіком, який і є біологічним батьком
дитини.

Посилаючись на вищезазначене, позивач
просив позов задовольнити.

Ухвалою Баштанського районного суду
Миколаївської області від 16 вересня 2013
року позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
дитини залишена без розгляду на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Баштанського районного суду
Миколаївської області від 16 вересня 2013
року з задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення його
позову в повному обсязі. На думку
апелянта, рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального права та
судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення по справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
відповідачки, дослідивши надані докази
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, зі змісту позовної заяви ОСОБА_4
вбачається, що сторони підтримували
близькі стосунки з 2006 року, які
продовжувались деякий час. Після
розірвання стосунків вони зустрілися
влітку 2009 року та відповідач дізнався
про наявність у нього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є він.

06 липня 2010 року сторони уклали шлюб (а.с.
2).

05 квітня 2011 року на підставі заяви
ОСОБА_4 про визнання батьківства було
внесено зміни до актового запису про
народження дитини, з зазначенням даних
позивача як батька дитини, та
відповідних змін прізвища та по
батькові дитини (а.с. 33).

Згідно зі ст. 122 Сімейного кодексу
України дитина, яка зачата і (або)
народжена у шлюбі, походить від
подружжя.

Відповідно до ст. 133 зазначеного
Кодексу, якщо дитина народилася у
подружжя, дружина записується матір'ю,
а чоловік - батьком дитини.

Статтею 136 Сімейного кодексу України
передбачено, що особа, яка записана
батьком дитини відповідно до ст. 122
цього кодексу, має право оспорити своє
батьківство, пред'явивши позов про
виключення запису про нього як батька з
актового запису про народження дитини.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" роз'яснено, що
предметом доказування в справах про
оспорювання батьківства є відсутність
кровного споріднення між особою,
записаною батьком, і дитиною.

Тобто, тільки у разі доведення
відсутності кровного споріднення між
особою, яка записана батьком, та
дитиною суд постановляє рішення про
виключення відомостей про особу як
батька дитини з актового запису про її
народження.

Тому, визнання матір'ю дитини того
факту, що ОСОБА_4 не є батьком дитини, не
свідчить про відсутність генетичного
(кровного) зв'язку позивача з ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
недоведеність позивачем своїх
позовних вимог.

Посилання відповідачки в судовому
засіданні апеляційної інстанції на те,
що позивач не є кровним батьком її
дитини та йому про це було відомо під
час його реєстрації, мають правове
значення, так як особа, записана
батьком дитини, не має право оспорювати
батьківство у разі, якщо в момент
реєстрації себе батьком дитини вона
знала, що не є її батьком (ч. 5 ст. 136 СК
України).

Суд першої інстанції при розгляді
справи повинен був з'ясувати підстави
позову, і при наявності зазначеної
обставини, ухвалити рішення про
відмову в задоволенні позову саме з цих
підстав. Проте, колегія суддів вважає,
що зазначене не може бути підставою для
скасування рішення суду, так як
вказані обставини не були предметом
розгляду в суді першої інстанції та,
крім того, не змінюють правових
наслідків встановлених судом.

Доводи апеляційної скарги, що рішення
суду ухвалено з порушенням норм
матеріального права та судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
по справі не заслуговують на увагу та
спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 16 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді