АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 06 грудня 2012 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним та визнання права
власності на квартиру.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся у суд
з позовом до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі-продажу квартири
недійсним та визнання права власності
на квартиру.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
укладаючи договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, відповідач навмисно
ввів його в оману й грошових коштів за
договором йому не передавав, а тому
просив визнати договір купівлі-продажу
від 21 вересня 2007 року недійсним й
визнати за ним право власності на
вказану квартиру.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 грудня 2012 року, з
урахуванням ухвали того ж суду від 14
грудня 2012 року позовні вимоги
задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у позові.

Колегія суддів, заслухавши
представника банку, який підтримав
апеляційну скаргу, позивача та його
представника, ОСОБА_2, які заперечували
проти задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 21 вересня 2007
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. /а.с.5/

Задовольняючи позовні вимоги, районний
суд визнав доведеним, що спірний
договір купівлі-продажу було укладено
задля того, щоб в майбутньому
ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 будинок в смт.
Козин, й коштів за придбану квартири не
передавав, проте не передав у
подальшому й будинок, чим ввів позивача
в оману.

Між тим, з такими висновками суду
першої інстанції погодитися не
можливо.

Так, відповідно до п.3, 4 укладеного між
сторонами договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 за погодженням
сторін продаж квартири вчинено за 661 045
грн., що за курсом НБУ на день укладання
цього договору становить 130 900 доларів
США, які повністю сплачені продавцю до
підписання цього договору. Продавець
своїм підписом під цим договором
підтверджує факт повного розрахунку за
продану квартиру, одержання від
покупця грошей у сумі 661 045 грн., що за
курсом НБУ на день укладання цього
договору становить 130 900 доларів США, та
відсутність по відношенню до неї
будь-яких претензій фінансового
характеру.

Положеннями ч.1 ст.627 ЦК України
встановлено, що відповідно до статті 6
цього кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

До справи не долучено належних та
допустимих доказів, в розумінні вимог
ст..57-59 ЦПК України, того, що укладаючи
договір купівлі-продажу квартири,
ОСОБА_2 не передавав позивачу грошових
коштів.

Більше того, пояснення сторін з цього
приводу спростовуються змістом п.3,4
оспорюваного договору.

Окрім того, районний суд не вчинивши
дій по перевірці наявності обтяжень на
спірне майно, припустився неповного
з'ясування обставин справи.

Так, з долученого до апеляційної
скарги кредитного договору убачається,
що 21 вересня 2007р. між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк зобов'язався надати
відповідачу кредит, у сумі 130 900 дол. США
на придбання квартири АДРЕСА_1 зі
строком до 21 вересня 2027р., а позичальник
зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитом в строки та в порядку,
встановленому кредитним договором
/а.с.61-65/.

Окрім цього, в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, 21
вересня 2007 року між банком та ОСОБА_2
було укладено договір іпотеки, згідно
з яким боржник передав в іпотеку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, яка
належить йому на праві власності
відповідно до договору купівлі-продажу
від 21 вересня 2007р. /а.с.58-60/

Умовами договору іпотеки накладено
заборону на відчуження спірної
квартири.

З долученої до справи копії рішення
Дніпровського суду м. Києва від 06
квітня 2011 року убачається, що по справі
за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки ухвалено рішення, у
відповідності до якого в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 21 вересня 2007 року в сумі
407 304грн.18коп. звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1
шляхом продажу банком вказаного
предмету іпотеки /а.с.64-65/.

Отже, матеріалами справи безспірно
доведено, що на придбання спірної
кварАДРЕСА_1ОСОБА_2 отримав кредит, в
сумі 130 900 дол. США й згідно умов
договору купівлі-продажу саме за 130 900
дол. США її придбав, сплативши грошові
кошти в повному обсязі продавцю, про що
останній підтвердив у п.п.3,4 договору.
/а.с.5/.

Окрім цього, районний суд, визнавши
право власності на спірну квартиру за
ОСОБА_1, не вирішивши питання про
залучення до участі у справі ПАТ КБ
«Приватбанк», припустився порушень
прав та законних інтересів публічного
товариства, як іпотекодержателя
нерухомого майна.

Враховуючи викладені обставини, а
також матеріали справи, у їх
сукупності, рішення районного суду, як
постановлене з неповним з'ясуванням
обставин справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права,
підлягає скасуванню, а по справі слід
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 грудня 2012 року скасувати
й ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним та визнання права
власності на квартиру відмовити.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2/2604/2012

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/14745/2013

Головуючий у суді першої інстанції:Чех
Н.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.