Провадження №2/369/4570/13
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11.12.2013 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Шпитьківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
про визнання права власності на
земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з даним
позовом , посилаючись на те, що 01 червня
2007 р. позивачі придбали у ОСОБА_3
земельну ділянку площею 0.1264 га,
кадастровий номер :06:005:0042, яка
розташована в АДРЕСА_1 надану для
будівництва та обслуговування жилого
будинку.

Земельна ділянка належала продавцю на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№225032, виданого Шпитьківською
сільською радою 14 червня 2006 р.,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №3.

05 березня 2013 р. та 26 червня 2013 р.
позивачі зверталися до Реєстраційної
служби Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області з
заявами про державну реєстрацію їх
прав власності на придбану земельну
ділянку та їх обтяжень, проте їм було
відмовлено у державній реєстрації їх
прав власності на земельну ділянку,
оскільки у них відсутній державний акт
на право власності на земельну ділянку.

Однак після укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки
позивачі не встигли своєчасно подати
документи до відповідних органів для
державної реєстрації їх права
власності на придбану земельну ділянку
і отримання державного акту.

На даний час державні акти на право
власності на земельні ділянки не
видаються, тому позивачі не можуть
оформити право власності на земельну
ділянку.

Тому просили визнати за ними право
власності на земельну ділянку площею
0.1264 га, кадастровий номер :06:005:0042,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення земельної ділянки:
будівництво та обслуговування жилого
будинку. Зобов'язати Реєстраційну
службу Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області у
передбаченому законом порядку
зареєструвати право власності на цю
земельну ділянку .

В судовому засіданні представник
позивачів позов підтримав.

Відповідачі в судове засідання не
з»явилися, про день слухання справи
повідомлялися належним чином, причини
неявки суду не повідомили, своїх
заперечень проти позову не надали. Зі
згоди предстаника позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, в позові
відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що 01 червня 2007 р.
позивачі придбали у ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0.1264 га, кадастровий
номер :06:005:0042, яка розташована в
АДРЕСА_1 надану для будівництва та
обслуговування жилого будинку.

Договір купівлі-продажу земельної
ділянки зареєстровано в Шпитьківській
сільській раді 16 липня 2008 р. Земельна
ділянка належала Продавцю на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №225032,
виданого Шпитьківською сільською
радою 14.06.2006 , зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №3.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Рішеннями Державного реєстратора
Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
№1332819, №1332647 від 02 квітня 2013 та № 3710439,
№3710491 від 05 липня 2013 позивачам було
відмовлено у державній реєстрації їх
прав власності на земельну ділянку,
оскільки у них відсутній державний акт
на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі державних
актів на право власності на земельну
ділянку.

Згідно із п. 26 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 р. № 703 для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до ч. 9 п. 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є державний акт на
право власності на земельну ділянку
або на право постійного користування
земельною ділянкою.

Відповідно до п. 9 розділу VII
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» до 01 січня 2013 р.
державна реєстрація земельних ділянок,
які передаються у власність із земель
державної чи комунальної власності,
здійснюється з видачею державних актів
на право власності на земельні ділянки.
Реєстрація державних актів на право
власності здійснюється у книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі.

Згідно ст.. 328 ч. 1 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема їз
правочинів

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного
кодексу України іноземці можуть
набувати права власності на земельні
ділянки несільськогосподарського
призначення в межах населених пунктів,
а також на земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
за межами населених пунктів, на яких
розташовані об'єкти нерухомого майна,
що належать їм на праві приватної
власності. Згідно із п. а ч. 3 ст. 81
Земельного кодексу України іноземці
можуть набувати права власності на
земельні ділянки відповідно до частини
другої цієї статті у разі придбання за
договором купівлі-продажу.

Тобто стаття 81 ЗК України містить
підстави набуття права власності на
земельні ділянки , в тому числі і для
іноземних громадян, що і підтвердив в
судовому засіданні представник
позивачів, стверджуючи, що позивачі
набули права власності на земельну
ділянку згідно договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
01.06.2007, якій до даного часу є дійсним..

Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного
кодексу України порушені права
власників земельних ділянок
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 Цивільного
кодексу України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Ст.16 Цивільного кодексу України
передбачено, що кожна особа має право
звернутись до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів є
визнання права.

В даному випадку позивачі вже набули
право власності на земельну ділянку
згідно договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 01.06.2007, право
власності їх на земельну ділянку ніким
не оспорюється , а тому підстав для
визнання права власності повторно за
позивачами немає.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, представник позивачів не довів
тих обставин, на які посилався як на
підставу позовних вимог, не надав
докази в обґрунтування позовних вимог,
що є його обов»язком відповідно до
засад змагальності процесу за ст.. 10
ЦПК України . При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу ,
роз»яснював представнику позивача
його права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивачів, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 328, 392, ЦК України, ст.ст. 81, 125, 126 ЗК
України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Шпитьківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
про визнання права власності на
земельну ділянку, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом 10
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: