Справа № 101/2544/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року Алуштинський
міський суд Автономної Республіки
Крим, в складі:

головуючого - судді Хотянової В.В.

при секретарі - Дороніної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті АР Крим
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про
припинення права спільної часткової
власності на домоволодіння, виділення
частки з спільної часткової власності
та визнання права власності на частку
домоволодіння,

встановив:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_4 про припинення
права спільної часткової власності на
домоволодіння, виділення частки з
спільної часткової власності та
визнання права власності на частку
домоволодіння.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є власником 54 / 100 часток
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування від 25.02.1986 року реєстр № 453,
посвідченого нотаріусом Алуштинської
держнотконтори ОСОБА_5 Співвласниками
46 /100 частки зазначеного домоволодіння
у рівних частках є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
підставі договору довічного утримання
від 26.01.2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Алуштинського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
реєстраційний номер 154.

Позивач просить припинити спільну
часткову власність між ним та
відповідачами , виділити та визнати за
ним право приватної власності на 54 / 100
часток вказаного будинку, а саме на
прибудову літер" А2", прибудову літер "
А1", господарчий блок літер "С2",
господарчий блок літер "О1", сарай літер
"П1", сарай літер "Т", гараж літер "Ф1",
туалет літер "Ц", навіс літер "Р1", навіс
літер " С1", тамбур літер "С", навіс літер
"Х" за адресою АДРЕСА_1, як самостійний
об*єкт нерухомості . Вказує, що між ним
та відповідачами є спір щодо порядку
користування будинку, та не була
досягнута згода щодо поділу будинку у
внесудовому порядку.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали, посилаючись нав вимоги ст.
364 ЦК України "Виділ частки із майна, що
є у спільній частковій власності"
просили виділити належні позивачу 54 /
100 часток домоволодіння та визнати за
позивачем право власності на вказані у
позові будівлі.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти
позову заперечувала. Вказувала, що
частка будинку належить відповідачам
на підставі договору довічного
утримання від 26.01.2008 року, посвідченого
приватним нотаріусом Алуштинського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
реєстраційний номер 154. Позивач
посилається на ст.367 Цивільного кодексу
України, що регулює правовідносини, що
пов'язані із поділом майна, а не з
виділом частки, про що просить позивач,
позивач не вказав правових норм
матеріального права, якими він
обґрунтовує свій позов, та що позивач
просить визнати право власності на
самочинні будівлі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з*явилась, просить справу
розглянути без її участі (а.с. 161), проти
позову заперечує, про що зазначила у
письмових запереченнях на позов (а.с.
155-156).

Відповідно до ухвали Алуштинського
міського суду від 09.12.2013 року до участі
у справі в якості третьої особи
залучено ОСОБА_4, який є відчуджувачем
46 /100 часток зазначеного домоволодіння
відповідачам за договором довічного
утримання від 26 січня 2008 року (а.с. 235).

Третя особа до суду не з*явилась, про
час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином, направив
до суду письмові пояснення , позов неп
визнає (а.с. 242).

За клопотанням позивача по справі
призначалась та проводилась судова
будівельно-технічна експертиза.

Вислухавши пояснення сторін,
представника позивача, представника
відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи, суд вважає, що позов
не обґрунтований та задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач є власником 54 / 100 часток
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування від 25.02.1986 року реєстр № 453,
посвідченого нотаріусом Алуштинської
держнотконтори ОСОБА_5(а.с. 8-9).

Співвласниками 46 /100 частки
зазначеного домоволодіння у рівних
частках є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі
договору довічного утримання від 26.01.2008
року, посвідченого приватним
нотаріусом Алуштинського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
реєстраційний номер 154 (а.с.157-159).

Відповідно до висновків судової
будівельно-технічної експертизи № 86
від 19 листопада 2013 року домоволодіння
АДРЕСА_1 складається з житлового
будинку літер "А" з прибудовами літер
"а1", "А1", "А2", тамбуром літер "а2", верандою
літер "а", підвалом з приямком та входом
літер "п/а", навісом літер "а3", балконом
літер "к/А2", та крильцем,
вбиральної-душа літер "В", навісу літер
"Д", сараю літер "Б", сараю літер "Г",
літньої кухні літер "К", сараю літер "Л",
навісу літер "И", господарчого блоку
літер "О", сараю літер "П", навісу літер
"Р", господарчого блоку літер "С",
тамбуру літер "с", навісу літер "с1",
сходів літер "к/С", сараю літер "Т",
вбиральної літер "У", гаражу літер "Ф",
вбиральної-душу літер "Ц", навісу літер
"Х", курнику літер "М", споруд та
вимощення (а.с. 190-191).

В зазначеній експертизі також
зазначено, які будови є самовільно
побудованими, що вбачається також з
технічного паспорту СМ БРТІ та
повідомлення Сімферопольського
міжміського БРТІ від 04.03.2013 року (а.с. 10,
11-14): прибудова літер "А1", , двоповерхова
прибудова літер "А2", балкон літер "к/А2",
сарай літер "П", навіс літер "Р",
господарський блок літер "С", тамбур
літер "с", навіс літер "с1", господарський
блок літер "О", сарай літер "Т",
вбиральня літер "У", гараж літер "Ф",
вбиральня - душ літер "Ц", навіс літер "Х".

Відповідно до п.3.2 (6) "Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації об*єктів нерухомого
майна " сарай літер "П" побудований у 1985
році, навіс літер "Р", навіс літер "с1",
вбиральня літер "У", вбиральня - душ
літер "Ц", навіс літер "Х" не є
самочинним будівництвом.

При цьому, будівлі, що просить
виділити собі позивач, та зазначає їх
як: прибудова літер "А2", прибудова літер
"А1", сарай літер "Т", тамбур літер "с",
навіс літер "Х" за адресою АДРЕСА_1 є
самочинними будівлями. Таким чином,
позивач просить виділити йому
самовільні будівлі, які не можуть бути
виділені. Питання відносно розділу
об*єктів нерухомого майна може
розглядатися лише після визнання
права власності на них відповідно до
закону, про що зазначено в п.2.3 (3)
Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об*єктів
нерухомого майна" .

Експерт у своїх висновках надає
варіант виділу співвласнику ОСОБА_1 , як
співвласнику 54/100 часток домоволодіння
(а.с. 222), але позовні вимоги позивач та
його представник не уточнили про
виділ приміщень з будинку літер "А" та
господарських споруд, що є його
власністю та є об'єктом права спільної
часткової власності та будівель що до
нього входять, наполягав на виділенні
йому будівель та приміщень, що
зазначені тільки в позові, що також
вбачається із пояснень сторін та
журналу судового засідання, де суд
уточнював позовні вимоги (а.с. 243-248).

Відповідно зі статтею 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як в межах заявлених вимог та
на підставі доданих доказів. Частиною 2
статті 11 ЦПК України передбачено, що
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами на
власний розсуд.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК
України суд лише сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи для
чого роз'яснює особам, які беруть
участь у справі, їх права та обов'язки,
попереджає про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дії і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно зі
статтею 10 ЦПК покладений на сторони у
справі. Крим того, відповідно зі
статтею 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні.

Відповідно до ст.ст. 358, 364 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. Співвласник має право на
виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Оскільки позивачем була заявлена
позовна вимога про виділ йому будівель,
частина яких є самочинними, право на
які не зареєстроване, та про визнання
на них права власності, така вимога є
необґрунтованою та не підлягає
задоволенню. Крім того позивач не надав
жодного доказу, підтверджуючого ту
обставину, що з технічної точки зору
можливо виділити в натурі ті споруди та
будівлі, які він зазначає в позові.

У п.7 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 4 жовтня 1991 року N 7 "Про
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок" зазначено,
що в спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
та з урахуванням вартості нерухомого
майна, що виділяється сторонам та
розміру судового збору, сплаченого
сторонами при пред'явлені позову суд
стягує з позивача на користь держави
недоплачений судовий збір у розмірі 56
грн. 08 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 364 ЦК України, п.7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 4 жовтня 1991
року N 7 "Про застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок ст.ст. 10, 11, 60, ,61, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про
припинення права спільної часткової
власності на домоволодіння, виділення
частки з спільної часткової власності
та визнання права власності на частку
домоволодіння - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 56 грн 08 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Алуштинський
міський суд шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

В.В.Хотянова