Справа № 510/521/13-ц.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2013р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошкова І.Д.;

за участю: секретаря - Міхайліченко В.О.;

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач, ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. ОСОБА_2 був присутнім при проведенні попереднього судового засідання просив дати час для примирення, позовні вимоги не визнав.

Позивач, ОСОБА_1, у судове засідання не зявилася, надала заяву в який вказала, що підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Судом були досліджені наступні документи: копія паспорту громадянки України ОСОБА_1, серії КК № 907884; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, 30.08.2003р.н., серії 1-ЖД № 179465; свідоцтво про одруження, серії І-ЖД № 111656, з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1, уклали шлюб 01.03.2003р., про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 25; лист-відповідь Ренійського РС ГУДМС України в Одеській обл. за вх. № 2349 від 05.04.2013р.; заява № 5702 від 24.07.2013р. ОСОБА_1; квитанція про сплату судового збору.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачем, ОСОБА_2, який зареєстрований 01 березня 2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за № 25. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, 30 серпня 2003р.н., який на даний момент проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Шлюб виявився невдалим, оскільки за час спільного життя переконалися, що у них немає спільних інтересів, кожен з них жив своїм життям і не намагалися перейнятися проблемами іншого. Позивач вважає, що подальше сумісне проживання з відповідачем неможливе, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги.

Відповідач, ОСОБА_2, добровільно матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає, тому позивач просить стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття. Позивач посилається на те, що дитина знаходиться на її утриманні. Тому, позивачу важко самій забезпечувати дитину. При визначенні розміру аліментів позивач виходила із того, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання сина.

В своєму позові, позивач також вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем, просить залишити проживати разом із нею її малолітнього сина ОСОБА_4, також просить залишити їй прізвище «Караміля».

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст.111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки позивач зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляє, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Відповідно до 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Караміля». Однак, у відповідності до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище, у звязку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Але, як вбачається із свідоцтва про одруження серії І-ЖД № 111656, позивач своє прізвище після реєстрації шлюбу не змінювала.

Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків.

В позові позивач, посилається на те, що при визначенні розміру аліментів виходила із того, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак при цьому не надала жодного доказу в підтвердженні цього факту.

Згідно ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень сімейного законодавства України, визначаючи розмір аліментів, суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність непрацездатних членів сім`ї, інші істотні обставини. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачу на утримання їх сумісної дитини не надається, а домовленість про способи надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін, інтереси малолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги частково, присуджує аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 294, 367 ЦПК України, ст.ст. 110-113, 115, 180-182, 191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, 25 червня 1981р.н. та ОСОБА_2, 29 січня 1977р.н., зареєстрований 01 березня 2003року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за № 25, мають одну малолітню дитину розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити проживати разом із матірю ОСОБА_1, малолітнього сина - ОСОБА_3, 30 серпня 2003р.н.

Стягнути з ОСОБА_2, 29 січня 1977р.н., на користь ОСОБА_1, 25 червня 1981р.н., аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, 30 серпня 2003р.н., у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 березня 2013р. до 30 серпня 2021 р., тобто до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, 229 (двісті двадцять девять) грн. 40 коп. судового збору у дохід держави (отримувач: Управління Державної Казначейської Служби України у Ренійському районі Одеської області ЄДРПО отримувача 37564933 н/р 0402 Банк ГУДКСУ в Одеській області Код банку отримувача 828011 Код класифікації доходів бюджету 22030001 Територія: Ренійський район).

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Строк оскарження рішення в апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області - 10 днів з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.Д. Бошков