Справа №
11.11.2013 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Боровікової А.І., при секретарі Мікові
П.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до територіальної
громади м. Запоріжжя в особі
Запорізької міської ради про визнання
права власності на житловий будинок,
господарські будівлі та споруди, -
У квітні 2013 р. позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
вказавши, що 07.05.1970 р. він уклав шлюб зі
ОСОБА_2. Під час шлюбу у період з 1970 до
1974 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1, за спільні
кошти було зведено житловий будинок (на
плані - житловий будинок літ. В ) та ряд
господарських будівель та споруд. У 1992
році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було прийнято
рішення щодо оформлення права
власності на зазначений житловий
будинок.

10.12.1992 р. виконавчий комітет
Комунарської районної Ради народних
депутатів, розглянувши заяву ОСОБА_2
про оформлення права особистої
власності на житловий будинок вирішив:
1) оформити право особистої власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2; 2)
Запорізькому міському відділу
комунального господарства видати
ОСОБА_2 свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок АДРЕСА_1;
3) встановити розмір земельної ділянки
за житловим будинком АДРЕСА_1 площею 636
кв. м; 4) Міжміському бюро технічної
інвентаризації провести реєстрацію
документів згідно вказаного рішення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. За життя
ОСОБА_2 правовстановлюючий документ
(свідоцтво про право власності) на
спірний житловий будинок не отримала.
Також позивач зазначи що його дружина
ОСОБА_2 у встановленому на 1992 рік
порядку набула право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
що встановлено рішенням апеляційного
суду Запорізької області від 20.02.2013 р. у
цивільній справі № 22ц/778/468/13.

Таким чином, житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 1992 року
став належати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_2
відкрилася спадщина на ? частину
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
За життя ОСОБА_2 заповіт складено не
було, у зв'язку з чим спадкування має
здійснюватися за законом. Позивач
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом
першої черги після померлої дружини
ОСОБА_2 ОСОБА_1 протягом встановленого
ч. 1 ст. 1270 ЦК України ( 2003 р. )
шестимісячного строку звернувся до
шостої Запорізької державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після померлої
дружини ОСОБА_2 Після цього ОСОБА_1 з
метою оформлення спадщини. Проте у
видачі Свідоцтва про право на спадщину
постановою нотаріуса від 03.03.2011р. було
відмовлено з тих підстав, що
спадкоємцем на надано
правовстановлювальний документ на
житловий будинок, що є спадковим
майном.

З урахуванням того, що після смерті
ОСОБА_2 житловий будинок, а також
господарські будівлі та споруди,
розташовані на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1, стали належати ОСОБА_1
одноособово, позивач просить суд
визнати за ним право власності на
житловий будинок літ. В, погріб з шийкою
пг, прибудову в, прибудову в1, літню
кухню Г, сарай Г1, сарай Д, вбиральню Е,
душ Ж, гараж З, оглядову яму о.я,
сарай К, сарай Л, ґанок до в, козирок до
в, козирок до Г, ґанок до К, замощення І,
паркан № 1, паркан № 10, ворота № 2,
водопровід та водомір № 3, зливну яму №
4, паркан № 5, паркан № 6, зливну яму № 7,
компостну яму № 8, компостну яму № 9, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на
земельній ділянці площею 636 кв. м.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги уточнив, просив суд визнати за
ним право право особистої приватної
власності на ? частину житлового
будинку літ. В, погріб з шийкою пг,
прибудову в, прибудову в1, літню кухню Г,
сарай Г1, сарай Д, вбиральню Е, душ Ж,
гараж З, оглядову яму о.я, сарай К, сарай
Л, ґанок до в, козирок до в, козирок до Г,
ґанок до К, замощення І, паркан № 1,
паркан № 10, ворота № 2, водопровід та
водомір № 3, зливну яму № 4, паркан № 5,
паркан № 6, зливну яму № 7, компостну яму
№ 8, компостну яму № 9, які розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, на земельній
ділянці площею 636 кв. м., розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, на земельній
ділянці площею 636 кв. м, як на подружню
частку та визнати право особистої
приватної власності на ? частину
зазначеного житлового будинку в
порядку спадкування за законом після
смерті дружини ОСОБА_2, уточнений позов
підтримав у повному обсязі, просив суд
його задовольнити.

Представник відповідача - Запорізької
міської ради до судового засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку, про причини неявки суд
не повідомив. Керуючись ст. 169 ЦПК
України, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
представника відповідача та, за згодою
позивача, ухвалити заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, яка є
дружиною ОСОБА_1, що підтверджується
Свідоцтвом про смерть останньої,
виданим Запорізьким міським відділом
РАЦС ГУЮ у Запорізькій області 19.08.2010 р.,
актовий запис № ……. Свідоцтвом про
одруження, виданим Будинком урочистої
реєстрації шлюбу м. Запоріжжя 07.05.1970 р.,
актовий запис № ………………..

Під час перебування в шлюбі у період з
1970 до 1974 року позивачем та його
дружиною ОСОБА_2 на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_1, за спільні
кошти було зведено житловий будинок (
на плані - житловий будинок літ. В ).
Також на зазначеній земельній ділянці
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у різний час було
зведено ще ряд господарських будівель
та споруд, що підтверджується
технічним паспортом ОП ЗМБТІ на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
складеним станом на 28.03.2013 р.

10.12.1992 р. виконавчий комітет
Комунарської районної Ради народних
депутатів, розглянувши заяву ОСОБА_2
про оформлення права особистої
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
встановив, що житловий будинок
збудований на земельній ділянці площею
636 кв. м, а також наявний висновок
архітектури та містобудування м.
Запоріжжя від 27.10.1992 р. № 864 про
можливість оформлення житлового
будинку АДРЕСА_1. При цьому виконавчий
комітет Комунарської районної Ради
народних депутатів вирішив: 1) оформити
право особистої власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2; 2) Запорізькому
міському відділу комунального
господарства видати ОСОБА_2 свідоцтво
про право особистої власності на
житловий будинок АДРЕСА_1; 3) встановити
розмір земельної ділянки за житловим
будинком АДРЕСА_1 площею 636 кв. м; 4)
Міжміському бюро технічної
інвентаризації провести реєстрацію
документів згідно вказаного рішення.
Зазначене підтверджується актом
прийому житлового будинку в
експлуатацію, рішенням виконавчого
комітету Комунарської районної Ради
народних депутатів № 348/3 від 10.12.1992 р.

За життя ОСОБА_2 правовстановлюючий
документ ( свідоцтво про право
власності ) на житловий будинок літ. В,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
отримано не було. Відповідно, право
власності на вказаний житловий будинок
у бюро технічної інвентаризації за
ОСОБА_2 також не було зареєстровано.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р.
«Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок»: Суди мають враховувати, що
право власності на жилий будинок,
збудований громадянином на відведеній
йому в установленому порядку земельній
ділянці і прийнятий в експлуатацію,
виникає з часу його реєстрації у
виконкомі місцевої Ради».

Таким чином, ОСОБА_2 у встановленому на
1992 рік порядку набула право власності
на житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, вказане право виникло у ОСОБА_2
з часу реєстрації рішення виконавчого
комітету Комунарської районної Ради
народних депутатів № 348/3 від 10.12.1992 р. у
виконкомі місцевої Ради.

Крім того, 20.02.2013 р. апеляційний суд
Запорізької області, розглянувши
цивільну справу № 22ц/778/468/13 за позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади м.
Запоріжжя в особі Запорізької міської
ради про визнання права власності на
будівельні матеріали, з яких збудовано
( споруджено ) житловий будинок,
господарські будівлі та споруди, про
визнання права володіння і
користування житловим будинком,
господарськими будівлями та спорудами,
ухвалив рішення, а саме вирішив: Позов
ОСОБА_1 задовольнити. Визнати за
ОСОБА_1 право власності на будівельні
матеріали та обладнання, які були
використані в процесі будівництва
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та визнати за ОСОБА_1 право
володіння і користування зазначеним
житловим будинком та спорудами,
розташованими на земельній ділянці по
АДРЕСА_1

Вказаним рішенням апеляційного
суду Запорізької області від 20.02.2013 р.
також встановлений факт набуття
ОСОБА_2 у 1992 р. права власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, а
саме: «… ОСОБА_2 у встановленому на той
час порядку набула право власності на
жилий будинок [за адресою: АДРЕСА_1]».

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За змістом ч. 1 ст. 22 КпШС України:
«Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном».

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини ( навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо ) самостійного заробітку ( доходу
)».

Таким чином, житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 1992 року
став належати подружжю ОСОБА_2 на праві
спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_2
відкрилася спадщина на ? частину
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_2 заповіт складено не
було.

Відповідно ст. 1222 ЦК України,
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
із часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 1221 ч. 1 ЦК України,
місцем відкриття спадщини є останнє
місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив та батьки.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом
першої черги після померлої дружини
ОСОБА_2

Після смерті дружини ОСОБА_2 позивач
протягом встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК
України шестимісячного строку
звернувся до шостої Запорізької
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса
Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори від 03.03.2011р.
позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва
про право на спадщину за законом після
померлої ОСОБА_2 з підстав ненадання
спадкоємцем право встановлювального
документу на житловий будинок за
вищезазначеною адресою та витягу з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Дослідивши вищезазначені докази, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, а саме: за позивачем
ОСОБА_1 належить визнати право
власності на ? частину житлового
будинку літ. В, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці
площею 636 кв. м, як належну на праві
власності на майно, набуте під час
шлюбу. Також за позивачем ОСОБА_1
належить визнати право власності на ?
частину житлового будинку літ. В,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на
земельній ділянці площею 636 кв. м, в
порядку спадкування за законом після
смерті дружини ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належала останній на
час її смерті.

При цьому позовні вимоги в частині
визнання за позивачем права особистої
приватної власності на господарські
будівлі та споруди, оскільки позивач
має можливість оформити за собою право
власності на зазначені господарські
будівлі та споруди у позасудовому
порядку шляхом звернення до
відповідних органів місцевого
самоврядування.

Керуючись ст. 60 СК України, ст.ст. 1221, 1222,
1261, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку літ. В,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на
земельній ділянці 636 м.кв. як за
чоловіком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку літ. В,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на
земельній ділянці площею 636 кв. м, в
порядку спадкування за законом після
смерті дружини ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
заочного рішення.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
А.І. Боровікова