ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_4 в інтесесах малолітньої ОСОБА_5
третя особа: КП "Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва" про
вселення, усунення перешкод у
користуванні власністю, встановлення
конкретного порядку користування
жилим приміщенням та укладання
окремого договору найму жилого
приміщення,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_4 в інтесесах малолітньої
ОСОБА_5 третя особа: КП "Дирекція
замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва" про вселення, усунення
перешкод у користуванні власністю,
встановлення конкретного порядку
користування жилим приміщенням та
укладання окремого договору найму
жилого приміщення.

Свої позовні вимоги
обґрунтовують тим, що ОСОБА_2 перебував
в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4.
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 09.11.2012 р. шлюб між сторонами
розірвано. Від шлюбу сторони мають двох
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 18.07.2013 р. за
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнано право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1. Спірна квартира складається з
трьох ізольованих кімнат жилою площею
41,80 кв.м. Починаючи з червня 2009 року
позивачі змушені були переїхати жити
за місцем проживання батьків ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_2. За останній час та
особливо останнім часом неодноразово
намагалися отримати ключі від спірної
квартири, але відповідачка відмовляла.
На даний час доступу до квартири
сторони не мають. Враховуючи
вищевикладене, звернулися до суду з
зазначеним позовом, в якому просять суд
вселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 в квартиру
АДРЕСА_1, встановити конкретний порядок
користування жилим приміщенням,
виділивши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кімнату,
площею 17,20 кв.м., ОСОБА_4 та малолітній
ОСОБА_5 кімнату площею 12,30 кв.м. та
кімнату площею 12,30 кв.м. Місця
загального користування залишити в
спільному користуванні та зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
користуванні жилим приміщенням. Крім
того, просив суд зобов'язати КП «КП
"Дирекція замовника з управління
житловим господарством Дарницького
району міста Києва" укласти договір
найму жилого приміщення.

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до суду
з заявою про відмову від позову.

Ухвалою Дарницького районного
суду м. Києва від 18.12.2013 р. провадження у
справі за позовом ОСОБА_3 про вселення,
усунення перешкод у користуванні
власністю, встановлення конкретного
порядку користування жилим
приміщенням та укладання окремого
договору найму жилого приміщення
закрито.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 відмовився від позову в частині
вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_4 в інтесесах
малолітньої ОСОБА_5 третя особа: КП
""Дирекція замовника з управління
житловим господарством Дарницького
району міста Києва" про вселення.

Ухвалою Дарницького районного
суду м. Києва від 18.12.2013 р. провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 в частині
позовних вимог про вселення до ОСОБА_4,
ОСОБА_4 в інтесесах малолітньої ОСОБА_5
третя особа: КП "Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва"
закрито.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та
просив суд встановити конкретний
порядок користування жилим
приміщенням, виділивши ОСОБА_2 кімнату,
площею 17,20 кв.м., ОСОБА_4 та малолітній
ОСОБА_5 кімнату площею 12,30 кв.м. та
кімнату площею 12,30 кв.м. Місця
загального користування залишити в
спільному користуванні та зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
користуванні жилим приміщенням. Крім
того, просив суд зобов'язати КП
"Дирекція замовника з управління
житловим господарством Дарницького
району міста Києва" укласти договір
найму жилого приміщення.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги та просив суд
задовольнити позов.

Відповідач проти позову
заперечувала та просила суд відмовити
в задоволенні позову.

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився, просив
розглянути справу без їх участі.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, та враховуючи, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
перебували в зареєстрованому шлюбі з
21.10. 1994 року, про що зроблено актовий
запис № 1472 Відділом реєстрації актів
громадянського стану Дніпровської
районної державної адміністрації м.
Києва. Від шлюбу сторони мають двох
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 09.11.2012 р. шлюб між сторонами
розірвано (а.с.29-31).

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 18.07.2013 р. за ОСОБА_4 та ОСОБА_2
визнано право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 (а.с.32).

Відповідно до довідки форма №3 від
11.09.2013р. в спірній квартирі
зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5 (а.с.14).

Судом встановлено, що 16.07.2013р. ОСОБА_2
зверталася з заявою до начальника
Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві
с заявою щодо усунення перешкод в
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Листом від 16.09.2013 р. № 47/Х - 835 за
підписом начальника Дарницького РУ
ГУМВС України в м. Києві Деркач О.М.
ОСОБА_2 повідомлено, що з відповідачкою
було проведено профілактична бесіда та
рекомендовано звернутися до суду
(а.с.15).

Як вбачається із матеріалів справи
згідно вищезгаданих документів, а
також пояснень сторін, позивачу
створювалися перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1, через протиправну
поведінку відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 317
Цивільного кодексу України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 319 Цивільного кодексу України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321
Цивільного кодексу України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Першого
протоколу Європейської Конвенції «Про
захист прав людини і основоположних
свобод» кожна фізична або юридична
особа право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
свого майна інакше як в інтересах
суспільства на умовах, передбачених
законом або загальними принципами
міжнародного права.

За приписами ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
встановлено принцип мирного володіння
майном, який в контексті прецендентної
практики Європейського суду з прав
людини закріплює засади поваги до
права власності та забороняє
безпідставне позбавлення або
обмеження володіння особою своїм
майном, інакше як в інтересах
суспільства та на умовах, передбачених
нормами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 15
Цивільного кодексу України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Крім того, за змістом частини 1
статті 16 Цивільного кодексу України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого майнового права.

Судом встановлено, що позивач є
співвласником квартири АДРЕСА_1. Разом
з тим, судом також встановлено, що через
протиправну поведінку відповідача, яка
чинить перешкоди позивачеві у
користуванні зазначеним житловим
приміщенням, позивач позбавлений права
користуватися спірним житлом на
власний розсуд, отже суд приходить до
висновку про задоволення позову в цій
частині.

З матеріалів справи вбачається, що у
позасудовому порядку сторони не дійшли
згоди щодо встановлення порядку
користування спірною квартирою.

В судовому засіданні позивач зазначив,
що відповідачка ОСОБА_4фактично
визначила порядок користування
квартирою, позбавивши позивача
користування жилою площею, що також не
заперечувалося самою відповідачкою.

Сторони мають право на користування
квартирою відповідно до своїх часток,
однак відповідач перешкоджає позивачу
в користуванні своєю часткою квартири,
неодноразово між сторонами виникають
конфлікти, сварки, що також не було
спростовано позивачем.

Відповідно до ст.47 Конституції України,
ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен
громадянин має право на житло та ніхто
не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь - які дії,
які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Згідно ст. 155 Житлового кодексу УРСР
жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК України
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995р. "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності"
зазначено, що у випадку неможливості
виділити сторонам у натурі ізольовані
жилі та інші приміщення з самостійними
виходами, може бути встановлений
порядок користування приміщеннями
квартири.

Спірна квартира не може бути поділена
між співвласниками у натурі, однак для
усунення спорів та конфліктів між
співвласниками можна встановити
порядок користування спільною
власністю, виділивши позивачу у
користування вказану кімнату площею 17,2
кв.м., а відповідачці та малолітній
ОСОБА_5 кімнату площею 12,3 кв.м. та
кімнату площею 12,3 кв.м.

При цьому право власності
сторін не порушується, так як
вищезазначені кімнати не виділяється
сторонам у власність і даним рішенням
не проводиться поділ спірної квартири
між співвласниками у натурі.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.
60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Тобто, сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, суд дійшов
висновку про те, що оскільки виділ
квартири кожному власнику в натурі
неможливий, а встановлення порядку
користування квартирою не порушує
права власності кожного з власників
так як вищезазначені кімнати не
виділяються позивачу у власність і
даним рішенням не проводиться поділ
спірної квартири між співвласниками у
натурі, та є єдиним вирішенням виниклої
між сторонами конфліктної ситуації,
позовні вимоги щодо визначення порядку
користування жилим приміщенням є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню, оскільки такий порядок
користування в квартирі не призведе до
істотного погіршення житлових умов
сторін та не порушить їхні житлові
права.

Щодо позовних вимог позивача
зобов'язати КП «КП "Дирекція замовника
з управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва"
укласти договір найму жилого
приміщення, то така позовна вимога
задоволенню не підлягає, оскільки
спору між позивачами та третьою особою
не має і чинним законодавством не
передбачено звернення з позовними
вимогами до третьої особи.

З урахуванням викладеного, на
підставі ст.ст. 317, 319, 321, 328, 358 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 103, 104 Житлового
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 13, 57, 60, 209,
212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_4 в інтесесах малолітньої ОСОБА_5,
третя особа: КП "Управління житлового
господарства Дарницького району м.
Києва" про вселення, усунення перешкод
у користуванні власністю, встановлення
конкретного порядку користування
жилим приміщенням та укладання
окремого договору найму жилого
приміщення- задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
усунути перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши в
користування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
кімнату площею 17,2 кв.м., ОСОБА_4 та
малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 кімнату
площею 12,3 кв.м. та кімнату площею 12,3
кв.м., залишивши у спільному
користуванні місця загального
користування.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі його апеляційного
оскарження - після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі, якщо рішення було
ухвалено без участі особи, яка його
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

СУДДЯ
О.Р.ЛУЖЕЦЬКА