КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МАКІЇВКИ
Справа
№ 0526/2598/2012 Провадження № 2/268/99/13
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2013 року м. Макіївка

Кіровський районний суд міста
Макіївка Донецької області у складі

головуючий суддя
Запорожець Т.А.

при
секретарі Чернишовій
Н.Е.

за
участю представника

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївка цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя
особа ОСМД «Благо-1», про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи
ОСМД «Благо-1», орган опіки та
піклування Макіївської міської ради,
про вселення,

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2010 року ОСОБА_4
звернувся до суду з уточненим під час
судового розгляду справи позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання їх таким, що
втратили право користування жилим
приміщенням, мотивуючи свої вимоги
відсутністю відповідачів за місцем
реєстрації понад встановлені законом
строки без поважних причин.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 23 лютого 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволені частково,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, а також малолітніх
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням.

Не погодившись із судовим
рішенням, відповідач ОСОБА_2 подала
заяву про його перегляд, в зв'язку з чим
рішення суду від 23 лютого 2012 року було
скасовано, а цивільна справа
призначена до повторного розгляду
судом.

06 липня 2012 року ОСОБА_2 подала
зустрічний позов про вселення до
житлового приміщення та усунення
перешкод в користуванні житлом.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені
позовні вимоги, в обґрунтування яких
послалася на факти і обставини,
викладені у заяві, та зазначила, що
ОСОБА_4 починаючи з моменту народження
та по теперішній час проживає в
квартирі АДРЕСА_2, наймачем якої є
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_8 помер.
За життя наймача в якості членів його
родини в квартирі були прописані
відповідачі - його рідний син ОСОБА_5, та
онучка, рідна сестра позивача - ОСОБА_2
Відповідач по справі ОСОБА_5 в спірній
квартирі не мешкає приблизно з 1995 року,
оскільки має інше житло. ОСОБА_2 не
мешкає в квартирі починаючи з 2001 року,
оскільки після укладення шлюбу змінила
місце свого проживання. Відзначила, що
ОСОБА_2 добровільно залишила спірне
житло, переїхала проживати по місту
проживання чоловіка, жодної перешкоди
щодо повернення та проживання в
квартирі їй не чинилось. Малолітні діти
ОСОБА_2 - ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_10,
ніколи не мешкали в спірній квартирі,
хоча значаться в якості мешканців у
особовому рахунку. Відзначає, що в
зв'язку з тим, що відповідачі по справі
протягом тривалого часу не мешкають за
адресою своєї прописки, не несуть
витрат з її утримання, вони у
відповідності до норм діючого
житлового законодавства є такими, що
втратили право користування даним
житловим приміщенням. Підкреслила, що
ОСОБА_4 за власні кошти здійснив у
квартирі капітальний ремонт, сплатив
заборгованість по комунальних
платежах, несе витрати з її утримання.

Виходячи з наведеного, представник
позивача просить суд на підставі
положень статті 71 ЖК України визнати
ОСОБА_5, ОСОБА_2 та її малолітніх дітей -
ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, покласти на ОСМД «Благо-1»
зобов'язання зняти вказаних осіб з
реєстрації у спірній квартирі. Проти
задоволення зустрічного позову
заперечувала, посилаючись на його
безпідставність.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3 заперечувала проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_4,
посилаючись на факти та обставини,
наведені в зустрічній позовній заяві,
відзначили, що ОСОБА_2 в 2001 році
покинула спірне житло, отримавши від
ОСОБА_4 обіцянку про те, що воно так і
залишиться їх спільним та позивач не
чинитиме їй перешкод у проживанні за
адресою її реєстрації. Пояснили, що
протягом часу з 2001 року по 2005 рік ОСОБА_2
періодично протягом декількох днів
проживала в спірній квартирі,
відвідуючи матір, а після одруження
ОСОБА_4, піддавшись його запевненням
щодо можливості її безперешкодного
повернення до житла взагалі не
відвідувала квартиру. В квітні 2009 року,
після розірвання шлюбу з чоловіком,
ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_4 із вимогою
впустити її до квартири, на що брат
відповів згодою, однак у вересні 2009
року ОСОБА_4 змінив своє рішення та
відмовив їй у проживанні. Наведені
обставини стали приводом для її
звернення до міліції із заявою про
застосування заходів щодо її вселення
до житла, однак їй було рекомендовано
звернутись до суду.

Відповідач по справі ОСОБА_5 належним
чином сповіщений про час та місце
судового розгляду справи, повторно в
судове засідання не з'явився, не
повідомив про причини неявки, не надав
клопотання про відкладення судового
розгляду справи. Вважаю можливим
вирішити справу в його відсутність.

Третя особа по справі - об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Благо-1», належним чином
сповіщене про час та місце судового
розгляду справи, не забезпечило явки в
судове засідання свого представника,
не повідомило про причини неявки, в
зв'язку з чим, з урахуванням положень
ст. 169 Цивільного процесуального
кодексу України, суд вважає можливим
розглянути справу у їх відсутність.

Представник третьої особи -
Макіївської міської ради також не
використав наданого законом права на
участь в судовому засіданні, надавши
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Вислухавши пояснення позивачки та її
представника, відповідача, вивчивши
матеріали справи і дослідивши надані
докази, суд у межах заявлених позовних
вимог (стаття 11 ЦПК України) установив
наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами щодо права користування
жилим приміщенням, регулюються нормами
Глави 2 «Користування жилими
приміщеннями в будинках державного і
громадського житлового фонду»
Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до статті 71 ЖК УРСР при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

За правилами статті 72 ЖК УРСР визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Наймачеві або членові його сім'ї,
який був відсутнім понад встановлений
законом строк без поважних причин, суд
вправі з цих мотивів відмовити в позові
про захист порушеного права (вселення,
обмін, поділ жилого приміщення тощо).

У частині 2 пункту 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 1 листопада
1996 року № 9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» роз'яснено, що при розгляді
спорів про право користування жилим
приміщенням необхідно брати до уваги,
що стаття 33 Конституції гарантує
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання. Це означає, що
наявність прописки сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там не проживала.

Даними особового рахунку № НОМЕР_1,
наведеного ОСМБ «Благо-1»,
підтверджено, що будинок АДРЕСА_2,
відноситься до державного житлового
фонду та перебуває на балансі ОСМБ
«Благо-1». Наймачем спірної квартири №
52, яка складається з двох суміжних
кімнат, жилою площею 26,65 кв.м. є ОСОБА_8
(т. 1, а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_8 помер. Окрім
ОСОБА_8 в спірній квартирі так само були
прописані члени його сім'ї: ОСОБА_12, як
син - починаючи з 25.05.1982 року по 08.06.2010
року (вибув в зв'язку з випискою),
ОСОБА_13, як невістка - починаючи з 27.08.1985
року по 13.07.2005 року ( вибула в зв'язку із
смертю), ОСОБА_5, як син - починаючи з
11.01.1991 року, ОСОБА_2, як онучка -
починаючи з 18.05.1984 року, ОСОБА_4, як онук
- починаючи з 04.06.1986 року, ОСОБА_6, як
правнук - починаючи з 28.01.2002 року,
ОСОБА_7, як правнук - починаючи з 28.03.2005
року, ОСОБА_15, як правнук - починаючи з
28.11.2007 року, а також ОСОБА_10

Наявність реєстрації місця проживання
за вказаною адресою відповідачів по
справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 підтверджено
також відповідними довідками
адресного бюро Макіївського МУ ГУМВС
України в Донецькій області № 1225 та №
1224 відповідно від 02 грудня 2010 року (т. 1,
а.с. 4,7).

З довідки № 1-35-03-1697 від 28.10.2011 року,
наведеної КП «БТІ м. Макіївки»,
вбачається, що КП «БТІ м. Макіївки»
Донецької області не має відомостей
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_2 (т.2, а.с. 77).

Відповідач по справі ОСОБА_5 в спірній
квартирі фактично не мешкає починаючи
з 1995 року, що об'єктивно підтверджено
поясненнями позивача ОСОБА_16, його
представника ОСОБА_1, поясненнями
відповідачки ОСОБА_2 та іншими
об'єктивними доказами по справі, в
зв'язку з чим суд при вирішенні справи
вважає їх встановленими.

В зв'язку із укладенням 27 липня 2001 року
шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_17,
відповідачка виїхала зі спірної
квартири на постійне проживання в інше
місце; починаючи з моменту одруження в
подальшому за адресою своєї реєстрації
вона фактично не мешкала. Від шлюбу
ОСОБА_2 має малолітніх дітей - ОСОБА_6, 2002
року народження та ОСОБА_7, 2005 року
народження, а також сина ОСОБА_10, 2012
року народження. Малолітні ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з моменту народження
та по теперішній час постійно мешкають
разом із матір'ю, за адресою реєстрації
місця проживання ОСОБА_2 ніколи не
проживали.

Данні обставини також підтверджені і
не оспорюються сторонами в судовому
засіданні, в зв'язку з чим суд при
вирішенні справи вважає їх
встановленими.

29 листопада 2010 року позивач ОСОБА_16
звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2
про визнання їх таким, що втратили
право користування жилим приміщенням,
що спонукало ОСОБА_2 звернутися з
заявою до ОСОБА_4, який продовжував
мешкати в спірній квартирі, про
вчинення перешкод у вселенні та
вселення в квартиру в органи міліції
та в суд.

Наведені вище обставини підтверджено
матеріалами зустрічної позовної заяви
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про вселення від 13
січня 2011 року, та постановою УВМ
Кіровського РВ ММУ ГУМВС України в
Донецькій області від 20 січня 2011 року,
якою було відмовлено в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_4
стосовно вчинення ним перешкод ОСОБА_2
у вселенні до спірної квартири (т. 2, а.с.
86).

Із пояснень сторін вбачається що, 13
липня 2005 року померла їх мати ОСОБА_13,
їх батько ОСОБА_12 після смерті дружини
залишив спірне приміщення, став
проживати з другою жінкою, після чого
виписався із квартири в червні 2010 року
з власного бажання.

18 листопада 2006 року позивач ОСОБА_4
зареєстрував шлюб з ОСОБА_11, став
проживати з нею сумісно в спірній
квартири, де народився і був
зареєстрований їх син ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_11 року.

Починаючи з кінця 2005 року позивач
ОСОБА_4 самостійно користується
спірним житлом, робить в ньому
капітальний ремонт із заміною дверних
запорів, розпоряджується спадщиною їх
матері, віддає частину належного їй
майна відповідачці ОСОБА_2 та їх батьку
ОСОБА_12

Наведені обставини відповідачем по
справі не спростовані, натомість їх
підтверджено іншими об'єктивними
доказами в справі.

Зокрема, повідомленнями про здійснення
грошових переказів на рахунок ОСМД
«Благо-1» підтверджено, що починаючи з
серпня 2007 року ОСОБА_4 сплачував
квартплату за житло, розташоване за
адресою: АДРЕСА_2, в тому числі
сплачував існуючу суму боргу (т.2, а.с.
89-97).

Згідно договору № 16/53 від 21 липня 2010
року про розстрочення заборгованості,
укладеному між ОСОБА_4 та КП
«Макіївтепломережа», ОСОБА_4 взяв на
себе зобов'язання щодо погашення суми
боргу за надані до квартири АДРЕСА_2,
послуги з теплопостачання. Матеріалами
справи підтверджено, що вказану суму
боргу ОСОБА_4 сплатив особисто шляхом
здійснення відповідних відрахувань із
заробітної плати (т.2, а.с. 88).

В матеріалах справи містяться письмові
пояснення свідка - ОСОБА_19 - заступника
голови ОСМД «Благо-1», зі змісту яких
вбачається, що вона мешкає по-сусідству
з ОСОБА_4, який проживає в квартирі
АДРЕСА_2 разом зі своєю сім'єю.
Зазначила, що ОСОБА_4 здійснив в
квартирі капітальний ремонт, сплачує
комунальні послуги починаючи з 2007 року.
ОСОБА_5 у вказаній квартирі не мешкає
близько 10-15 років, а ОСОБА_2 - починаючи з
2001 року, по теперішній час. У суду немає
підстав ставити під сумнів істинність
фактів, повідомлених ОСОБА_19, викладені
нею обставини підтверджуються іншими
об'єктивними доказами (т.2, а.с. 62).

Із пояснень допитаного в судовому
засіданні свідка ОСОБА_20 вбачається, що
вона проживає по сусідству із спірним
житлом протягом тривалого часу. Їй
відомо, що ОСОБА_2 не проживала разом зі
своїми батьками та братом починаючи з
моменту одруження - з 2001 року. Приблизно
в 2005 - 2006 році ОСОБА_4 почав робити в
квартирі ремонт, замінив двері та
дверні замки. Вказані дії робив
відкрито та за власні кошти, ніяких
зауважень від ОСОБА_2 на його дії вона
не чула, за вказаною адресою починаючи
з того часу її не бачила. Про існування
конфлікту між сторонами дізналась в 2011
році.

Свідок в справі ОСОБА_21 суду пояснила,
що вона є рідною тіткою ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 Їй відомо, що племінниця ОСОБА_2
в спірному житлі не мешкає починаючи з
2001 року, а починаючи з 2005-2006 років, після
смерті їх матері ОСОБА_13, повновладним
господарем житла став ОСОБА_4, оскільки
саме він зайнявся ремонтом оселі,
погасив існуючі комунальні борги. Саме
в цей час він змінив двері та дверні
замки, чого не від кого не приховував.
Скаржитись на дії ОСОБА_4 ОСОБА_2 почала
в 2011 році, коли ОСОБА_4 звернувся до суду
із даним позовом, а до цього часу вона
житлом не цікавилась, в ньому не
проживала.

Аналогічні відомості суду надала
свідок ОСОБА_22

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 заперечуючи проти заявлених
ОСОБА_4 позивних вимог категорично
стверджувала, що проживаючи разом із
чоловіком та малолітніми дітьми вона
не могла самостійно змінити місце
проживання та обрати постійним місцем
свого проживання місце реєстрації.
Після розірвання шлюбу з останнім вона
в 2009 році звернулась з приводу
проживання в квартирі до ОСОБА_4, який
відмовив їй у вселенні і вона, аби не
зіпсувати взаємовідносин з братом,
почала наймати житло. Після цього вона
періодично зверталась до ОСОБА_4 з
приводу її вселення, однак останній їй
відмовив, в разі чого вона в січня 2011
року була вимушена звернутись до
районного відділу міліції із
відповідною заявою.

У зв'язку із зайняттям усіх приміщень
спірного будинку членами сім'ї ОСОБА_4
та їх категоричною позицією щодо неї,
вона не могла там проживати об'єктивно,
тому причини її не проживання за місцем
реєстрації є поважними.

Суд критично оцінює дані пояснення
відповідача, не приймає їх до уваги,
оскільки вони спростовуються
оглянутими в судовому засіданні
матеріалами справи, з яких вбачається,
що про наміри позивача щодо
самостійного користування спірною
житловою площею ОСОБА_2 стало відомо з
листопада 2006 року, з часу складання
подружжя ОСОБА_4. Жодних дій з цього
часу, які б свідчили про наміри ОСОБА_2
щодо вселення в спірну квартиру, в
судовому засіданні не встановлено.
Відповідачем доказів на підтвердження
створення позивачем перешкод у
користуванні жилим приміщенням суду в
ході розгляду справи не надано.

Приписами ст.ст. 71, 72 Житлового
кодексу України встановлено, що при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом. Визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено,
і це не спростовано відповідачем, що
після одруження ОСОБА_2 перестала
проживати в спірній квартирі, не несла
витрат на її утримання, не цікавилась
її станом та не проявляла до житла
жодного інтересу, при цьому проживала в
м. Макіївка разом із родиною свого
чоловіка.

В розумінні ст.ст. 71, 72 ЖК України
перебування особи в шлюбі, так само як і
відсутність в неї речових прав на інше
житло, не є підставою для збереження
житлового приміщення за нею.

Враховуючи викладене, з наведених
сторонами доказів в справі вбачається,
що ОСОБА_2 тривалий час не мешкає в
спірному приміщенні. Натомість,
об'єктивних даних на підтвердження
створення останній з боку ОСОБА_4
перешкод у користуванні спірним
приміщенням суду в ході розгляду
справи не надано. Факт зміни дверних
замків та ненадання відповідачу ключів
від них не розцінюється судом як
перешкода ОСОБА_2 у вселенні, оскільки
остання проти заміни замків прямо не
заперечувала, відповідних
процесуальних дій щодо відновлення
свого права на проживання в квартирі не
вчиняла.

Проаналізувавши встановлені фактичні
обставини по справі в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, її
малолітні діти та ОСОБА_5 - члени сім'ї
наймача квартири АДРЕСА_2, без поважних
причин понад шість місяців були
відсутні у вказаному житловому
приміщенні. На підставі наведеного, з
урахуванням того, що ОСОБА_23 починаючи
з 1986 року по теперішній час безперервно
мешкає в спірній квартирі разом із
своєю сім'єю, особисто несе витрати з її
утримання, суд приходить до висновку
про обґрунтованість та необхідність
задоволення його позовних вимог до
ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Об'єдання співвласників
багатоквартирного будинку «Благо-1» не
є відповідачем по справі, в зв'язку з
чим суд відмовляє ОСОБА_4 в задоволенні
позовних вимог щодо покладення на ОСМД
«Благо-1» зобов'язання зняти певних
осіб з реєстрації у спірній квартирі.

Позивач не вимагає компенсації за
понесені судові витрати, пов'язані зі
зверненням до суду і розглядом судової
справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 11, 60, 81, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 71, 72 Житлового кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5, 1969 року
народження, ОСОБА_2, 1984 року народження,
малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_10 року народження, ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_8, такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_2

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про вселення
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: