У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Куцина М. М.,

суддів Павліченка С.В., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Чейпеш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 і Кредит» в особі Філії «Західне РУ» АТ «ОСОБА_2 та кредит» про визнання договору поруки та договору іпотеки припиненими, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом .

На обґрунтування своїх вимог зазначив те, що 26 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» був укладений договір про відкриття кредитної лінії за №13.702/183.

З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань за вищевказаним договором, того ж дня між ВАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки за №13.702/183П. Даним договором поручитель зобовязувався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобовязань за кредитним договором №13.702/183 від 26 вересня 2007 року, укладеним між кредитором та боржником, відповідно до якого боржникові наданий кредит у розмірі 90.000,00 доларів США зі сплатою 15,5% річних. Також 26.09.2007 року між ВАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір, за яким ОСОБА_1 є іпотекодавцем майновим поручителем.

У випадку непогашення Боржником заборгованості за кредитним договором протягом 1-го календарного дня з моменту настання строку сплати процентів, основного боргу або комісійної винагороди, передбачених Кредитним договором, у кредитора виникає право вимоги сплати боргу в повному обсязі до Поручителя. Разом з тим ні в кредитному договорі, ні в договорі поруки строк не встановлено, а лише посилання на момент («... з моменту настання строку сплати...»).

Оскільки, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 січня 2011 року встановлено, що останнє погашення суми боргу ОСОБА_3 за договором про відкриття кредитної лінії здійснювалося ще в 2008 році, то позивач вважає, що Кредитор мав право звернутися до нього як Поручителя про стягнення заборгованості ще в 2008 році, чи протягом 6 місяців з моменту порушення ОСОБА_3 своїх зобовязань перед Кредитором.

Позивач вважає, що оскільки Кредитор протягом року, а саме з 12.09.2008 року по 12.09.2009 рік (період настання заборгованості), не звертався до Поручителя з позовом про стягнення заборгованості, то договір поруки припиняється, а разом і з ним припиняться дія Іпотечного договору.

Посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ст.ст. 252, 559 ЦК України просив суд визнати договір поруки за №13.702/183П від 26 вересня 2007 року та Іпотечний договір від 27.09.2007 року припиненими та такими, що не підлягають виконанню.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 травня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням місцевого суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що таке є незаконним, необґрунтованим, таким, що прийнято внаслідок неправильного застосування норм матеріального та грубого порушення норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, що зявилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що позичальник, відповідно до укладеного кредитного договору від 26 вересня 2007 року, зобовязався повернути кредитні кошти кредитору повністю та сплатити відсотки за їх користування в строк до 25 вересня 2022 року , а тому дострокове повернення кредитних коштів не може слугувати підставою припинення договору поруки, отже, відсутні правові підстави для припинення договору іпотеки від 26 вересня 2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем , які передбачені положеннями ст. ст. 553-559 ЦК України.

Також, місцевий суд правильно вважає, що спірний договір поруки та іпотеки є різними видами забезпечення виконання зобовязання позичальником , оскільки договір поруки регулюється правилами ст. 546 та ст.553-559 ЦК України, а договір іпотеки Законом України „ Про іпотеку. Також, відсутні правові підстави, передбачені ст. 17 Закону України „ Про іпотеку, тобто визнання спірного іпотечного договору від 27 вересня 2007 року припиненим та таким, що не підлягає виконанню. Оскільки така підстава, як припинення іпотеки у звязку із припиненням договору поруки ЗУ „ Про іпотеку", не передбачена.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 вересня 2007 року між Банком та позичальником ОСОБА_3 був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 13,702/183, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредитні ресурси в сумі 90 тис. доларів США, а позичальник зобовязався повністю повернути кредитні ресурси та сплатити відсотки за їх користування в строк до 25 вересня 2022 року.

26 вересня 2007 року між ВАТ „ Банк" ОСОБА_2 та Кредит ( кредитор) та ОСОБА_1 ( поручитель) був укладений договір поруки №103.702/183п. згідно з яким поручитель зобовязався перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 зобовязань за договром про відкриття кредитної лінії №103.702/183 від 26 вересня 2007 року.

27 вересня 2007 року між кредитором та позивачем ОСОБА_1 ( поручителем) був укладений іпотечний договір, згідно з яким він передав банку в іпотеку земельну ділянку площею 0.32га та розташоване на ній домоволодіння за №1 по вул. Гагаріна в с. Анталовці Ужгородського району.

Крім цього, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 січня 2011 року частково задоволений позов ПАТ „ Банк „ ОСОБА_2 та Кредит до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та стягнуто солідарно на користь кредитора заборгованість в сумі 2 351.752.74 гривень. Дане рішення набуло законної сили.

Оскільки, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 січня 2011 року встановлено, що останнє погашення суми боргу ОСОБА_3 за договором про відкриття кредитної лінії здійснювалося ще в 2008 році, то позивач вважає, що Кредитор мав право звернутися до нього як Поручителя про стягнення заборгованості ще в 2008 році, чи протягом 6 місяців з моменту порушення ОСОБА_3 своїх зобовязань перед Кредитором.

Позивач вважає, що оскільки Кредитор протягом року, а саме з 12.09.2008 року по 12.09.2009 рік (період настання заборгованості), не звертався до Поручителя з позовом про стягнення заборгованості, то договір поруки припиняється, а разом із ним припиняться дія Іпотечного договору.

Із змісту кредитного договору вбачається, що строк предявлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі, тобто 25 вересня 2022 року.

Таким чином строк виконання позичальником зобовязання не сплив.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, який вважав, що договір поруки та іпотеки є різними видами забезпечення виконання зобовязання позичальника перед кредитором .

Довір поруки регулюється правилами ст. ст.553-559 ЦК України.

До спірного договору іпотеки застосовуються положення Закону України „Про іпотеку, у ст. 17 цього закону зазначені вичерпні підстави припинення договору іпотеки.

Отже, така підстава, як припинення спірного договору іпотеки у звязку із припиненням спірного договору поруки Законом України „ Про іпотеку, не передбачена.

Отже, вимога кредитора до позичальника і поручителя про дострокове повернення кредитних коштів у квітні 2010 року не може слугувати підставою для припинення договору поруки, відповідно до положень ст .ст. 553-559 ЦК України .

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя

Доводи апелянта про те, якщо Кредитор протягом року з 12.09.2009 рік у період настання заборгованості , не звертався до Поручителя з позовом про стягнення заборгованості, то договір поруки припиняється, а разом з ним припиняться дія Іпотечного договору, судова колегія вважає, зазначені доводи не ґрунтуються на законові , а тому підлягають відхиленню.

З врахуванням зібраних по справі доказів, судова колегія приходить до висновку, що місцевий суд правильно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову з підстав ч.4 ст.559 ЦК України , тобто дійшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання спірних договорів припиненими та такими, що не підлягають виконанню.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.17 Закону України "Про іпотеку" та ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: