РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2013 р. Центральний районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гусак М.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3, до Миколаївської міської ради,
третя особа - Третя Миколаївська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності , -

встановив:

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду із позовом до Миколаївської
міської ради, в якому просила визнати
за нею права власності на 17100 часток
житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5 та на 17100 часток цього
домоволодіння після смерті ОСОБА_6 ,
померлих ІНФОРМАЦІЯ_4 року, як за
спадкоємицею пятої черги після смерті
дядька та тітки.

Представник позивача та третьої особи
ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні
вимоги позову підтримав, просив їх
задовольнити.

Представник відповідача Миколаївської
міської ради свого представника у
судове засідання не направив, надав
суду заяву про розгляд справи без його
участі, просив прийняти рішення
відповідно до вимог діючого
законодавства.

Ухвалою суду справу розглянуто за
відсутності представника відповідача,
оскільки у справі достатньо даних про
права та взаємини сторін.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши доводи позову,
дослідивши письмові докази, судом
встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.10.1951 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8
зареєстрували шлюб (а.с.34), у них
народилися діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.30а,33);

18.10.1961 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_11, актовий запис № 2572, у зв'язку з
чим змінила своє прізвище на
"ОСОБА_6"(а.с.29).

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 18 червня 2012 року позов
ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Миколаївської
міської ради, третя особа - Перша
Миколаївська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на житовий будинок АДРЕСА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_10 задовольно
частково. Визнано за ОСОБА_3 право
власності на 23/40 частини цього
житлового будинку в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_12 та після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_10.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на
17/200 частини цього житлового будинку в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_10. В іншій частині
позовних вимог -відмовити.

Як вбачається з змісту вказаного
рішення суду, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_10,
як співвласникам 51/100 частини вказаного
житлового будинку, належало по 17/100 його
частин.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_10 помер, після
його смерті відкрилася спадщина у
вигляді 17/100 частин житлового будинку
АДРЕСА_2, яку відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК
України, прийняли його дружина ОСОБА_13,
дочка ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3, мати якого
ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, та
який має права на спадщину за правом
представлення, оскільки проживали та
були зареєстровані разом із
спадкодавцем в квартирі АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважаються такими, що
втратили зв'язки із родичами з 1960 року
та з 1966 року відповідно, а 23 квітня 2007
року рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва, яке набрало законної
сили, вказаних осіб було оголошено
померлими , 17 травня 2008 року внесено
відповідні записи про смерть щодо
ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1,
актовий запис № 9 ) та ОСОБА_6 (свідоцтво
про смерть НОМЕР_2, актовий запис № 10 ) з
зазначенням дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_4
року.

Відповідно до пункту 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику у справах про
спадкування"від 30.05.2008 року, свідоцтво
про право на спадщину видається
державним нотаріусом за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права власності на спадщину судовому
розглядові не підлягають. Однак, як
вбачається із матеріалів справи,
позивачка 05 листопада 2013 року
звернулася до Третьої Миколаївської
держнотконтори з заявами про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6
та отримала Постанови державного
нотаріуса про відмову у вчинені
нотаріальної дії з наступних підстав:
пропуском шестимісячного строку на
прийняття спадщини і відсутність
реєстрації разом з померлими на день
смерті.

Проте, позивачка звернулася до суду з
вимогами про визнання за нею права
власності на спадкове майно,
посилаючись на ст. 392 ЦК України, яка
передбачає право власника майна
предявити позов про визнання йго права
власності , якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати документа, який засвідчує
його право власності. Але жодних
доказів того, що воно набула право
власності на спадкове майно чи
фактично прийняла спадщину , вона суду
не надала і на такі не посилалася, а
твердження представника позивач про
те, що її право власності не визнається
Третьою держнотконторою взагалі є
хибним.

Ані позовних вимог, ані будь-яких
посилань в позовній заяві на
поважність причин пропуску строку на
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
та ОСОБА_6 позивачка не заявляла.

За такого, позовні вимоги не
підлягають задоволенню в звязку з
неправильно обраним способом захисту
порушеного або оспорюваного права.

У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК
України судові витрати сплачені при
подачі позову.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3, до Миколаївської міської
ради, третя особа - Третя Миколаївська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів після винесення рішення.

Суддя

О.А. Гуденко