№ 6/0202/738/2013
У Х В А Л А

04 листопада 2013 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Марченко М.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську заяву
ОСОБА_1 про скасування заходів
забезпечення позову, -

В С Т А Н О В
И В:

До Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська звернувся
ОСОБА_1 із заявою про скасування
заходів забезпечення позову щодо
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування поданої заяви
зазначив, що він є власником
однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка
має загальну площу 56,1 кв. м., житлову
площу 18,6 кв. м. та була створена
внаслідок реконструкції в 2005-2010 р.р.
будівлі АДРЕСА_1. У вересні 2013 року ним
було прийнято рішення про продаж
зазначеної квартири, однак під час
укладання договору купівлі-продажу
квартири з'ясувалось, що Третьою
нотаріальною конторою на підставі
ухвали Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 20 лютого 2003
року на квартиру був накладений арешт.
Зазначає, що однокімнатна квартира на
шостому поверсі, власником якої він є,
була створена після реконструкції
будинку АДРЕСА_1 в 2005-2010 р.р. і не може
ототожнюватися з двокімнатною
квартирою АДРЕСА_1, на яку відповідно до
ухвали Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 20 лютого 2003
року був накладений арешт. У зв'язку із
зазначеним він не має можливості
розпорядитися своїми правами щодо
майна.

ОСОБА_1 в судове засідання з'явився,
підтримав викладені в заяві обставини
та просив її задовольнити. Інші особи в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце розгляду заяви
повідомлялись в установленому законом
порядку, причини неявки суду не
повідомили. Враховуючи положення ч. 5
ст. 154 ЦПК України неявка зазначених
осіб не є перешкодою для розгляду
заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що заява
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що ухвалою
Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 20
лютого 2003 року був накладений арешт на
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 26).

08 грудня 2005 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-будівельна компанія ХХІ
століття» та ОСОБА_1 було укладено
договір № 08/12/01 про участь у
реконструкції однокімнатної квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 10-15).

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 04
лютого 2010 року квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 51,6 кв. м., належить
ОСОБА_1 (а.с. 5). В підтвердження права
власності на зазначену квартиру
заявником ОСОБА_1 також надано витяг
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, виданий Комунальним
підприємством «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради 09.02.2010 року,
технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1
відповідно до яких власником
зазначеної квартири є ОСОБА_1 (а.с. 6-9).

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому ЦПК
України, звернутися до суду із захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Як вбачається із матеріалів справи
об'єктом арешту відповідно до ухвали
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 20 лютого 2003 року
була двокімнатна квартира АДРЕСА_1
розташована на третьому поверсі. В
даний час після реконструкції
зазначеного будинку квартира № НОМЕР_1
є однокімнатною та розташована на
шостому поверсі.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 51,6 кв. м., право якого
щодо користування та розпорядженням
належним йому майном в даний час
порушено.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що заява ОСОБА_1 про
скасування заходів забезпечення
позову у цивільній справі
№ 2-2279/03 за позовом ОСОБА_2 до ПП
«Карадаг» про розірвання договору,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

На підставі вищевказаного та керуючись
ст.ст. 3, 154, 208-210 ЦПК України, -

У Х В
А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів
забезпечення позову - задовольнити.

Заходи забезпечення позову, вжиті
ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 20
лютого 2003 року, щодо накладення арешту
на квартиру АДРЕСА_1 скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Г.В. Бєсєда