Справа № 361/7383/13-ц
Провадження № 2/361/2664/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 грудня 2013 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючої судді -
Пухної О.М.

при секретарі -
Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк»,
третя особа: ОСОБА_2 про визнання
кредитного договору та договору
застави недійсними, -

встановив:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Ідея Банк» звернулося до
суду з позов до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 16 вересня 2013 року
прийнято до спільного розгляду та
об'єднано в одне провадження зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк»
про визнання кредитного договору та
договору застави недійсними з
первісним позовом.

В ході розгляду справи до участі в
якості третьої особи був залучений
ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх зустрічних вимог
ОСОБА_1 посилалася на те, що 17 жовтня 2008
року між ПАТ «Плюс Банк».,
правонаступником якого є ПАТ «Ідея
Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний
договір № 873.70011, за яким останній був
наданий кредит в розмірі 16711 доларів
США, терміном до 17 жовтня 2015 року на
придбання транспортного засобу DACIA LOGAN
2008 року випуску та на оплату інших
витрат, зі сплатою 15,00% річних,
відповідно до графіку погашення
кредитного договору, передбаченого
додатком №1. 17 жовтня 2008 року між
сторонами був укладений і договір
застави транспортного засобу. Позивач
ОСОБА_1 зазначала, що зазначений
кредитний договір укладено з
порушенням норм чинного законодавства,
оскільки договір був підписаний нею
під впливом обману з боку банку.
Узгоджені у договорі розміри
відсоткової ставки за кредитом, ціни
договору та розмір фактичного
здороження кредиту в кінці періоду
кредитування не відповідають фактично
встановленим у договорі розмірам, і у
зв'язку з вищенаведеним позивач
просила суд визнати недійсним
кредитний договір №873.70011 від 17 жовтня
2008 року з моменту його укладення,
визнати недійсним договір застави
транспортного засобу від 17 жовтня 2008
року з моменту його укладення, та
стягнути судові витрати з відповідача
на свою користь.

Ухвалою суду від 16 грудня 2013 року
первині позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості залишено без
розгляду у зв'язку з неявкою
представника банку в судове засідання

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_3. свої позовні
вимоги підтримали та просили їх
задовольнити.

Третя особо ОСОБА_2 також підтримав
позов.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає що зустрічні позовні вимоги
підлягають відхиленню у повному
обсязі.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2008 року
між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1
укладений кредитний договір № 873.70011, за
яким останній був наданий кредит в
розмірі 16711 доларів США, терміном до 17
жовтня 2015 року на придбання
транспортного засобу DACIA LOGAN 2008 року
випуску та на оплату інших витрат, зі
сплатою 15,00% річних, відповідно до
графіку погашення кредитного договору,
передбаченого додатком №1. 17 жовтня 2008
року між сторонами був укладений і
договір застави транспортного засобу.
Також того ж дня між сторонами було
укладено додаток № 2 до кредитного
договору, яким була розкрита додаткова
інформація позичальнику про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту.

Зазначені угоди підписані сторонами
без застережень.

Відповідно до вимог ст.. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За правилами ст.. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 215 ЦК України передбачає, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність
встановленазаконом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання
такого правочину недійсним судом не
вимагається.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. (ст. 626 ЦК
України).

Відповідно до вимог ст.. 230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша ст..229 ЦК України), такий
правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Згідно з положеннями ст.. 229 ЦК України
якщо особа, яка вчинила правочин,
помилялася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтвердили факт
ознайомлення та підписання договору
між сторонами, додатку №1 до кредитного
договору, де чітко викладений графік
погашення платежів, додатку №2 до
кредитного договору. При їх підписанні
жодних зауважень чи заперечень з боку
позивача не подавалося.

Будь - якої прихованої інформації при
укладенні вказаних договорів не
встановлено.

Також позивач та її представ послалися
на те, що в даному випадку фактично ними
заперечується сума позову та йде мова
про неправильність розрахунків,
вчинених банком, а не сама наявність
кредитного договору.

Відповідно до статей 10, 60 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна особа повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, суд не знаходить
підстав для задоволення позовних вимог
про визнання кредитного договору та
договору застави транспортного засобу,
укладених між сторонами, недійсними з
підстав, визначних ст.. 230 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 212 - 215 ЦПК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Ідея Банк», третя особа ОСОБА_2 про
визнання кредитного договору та
договору застави недійсними відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. М. Пухна