РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2013 Деснянський районний суд
м.Києва в складі :

головуючого судді
Мальченко О.В.

при секретарі
Яремус-Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу ,

в с т
а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
боргу за договором позики , який був
укладений 07.09.2009 р. у розмірі 1 803
743 , 06 грн. , посилаючись на
невиконання відповідачем умов
зазначеного договору .

В судовому засіданні позивач та його
представники позовні вимоги
підтримали з обставин , що викладені у
позовній заяві , зазначили про те ,що
розмір заборгованості складається з
суми позики , нарахованих відсотків
за користування позикою, штрафних
санкцій та інфляційних втрат .

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав , зазначив про те , суму
позики відповідач повернув позивачу
до закінчення визначеного в
розписці терміну , що підтверджено
розпискою від 09.04.2010 р. Повернення
позики відбувалось у присутності
свідків . З будь-якими вимогами в
досудовому порядку позивач до
відповідача не звертався .

Вислухавши пояснення сторін ,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню , виходячи з
наступного .

Статтями 1046, 1047 ЦК України
передбачено , що позикодавець передає
другій стороні (позичальнику) у
власність грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що 07.09.2009 р.
між позивачем та відповідачем було
укладено договір позики за умовами
якого позивач надав відповідачу
грошові кошти у розмірі 1 200 000
грн. ( еквівалент 150 000 доларів США
) строком до 07.09.2010 р. ( а.с. 11 , 12 ) .

Згідно п. 3 зазначеного договору,
сторони домовились , що позичальник
зобов»язується виплачувати до 07
числа кожного місяця позикодавцеві
в готівковій формі по 100 000 грн .
із здійсненням останньої виплати до
07.09.2010 р.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов»язання припиняється
виконанням , проведеним належним
чином .

Відповідно до ст. 545 ЦК України
прийнявши виконання зобов»язання ,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі .

На підтвердження виконання
зобов»язання за договором позики
представником відповідача було
надано розписку ( а.с. 47 ) , в якій
зазначено про те , що позивач
даною розпискою підтверджує , що
09.04.2010 р. отримав від ОСОБА_2 в
рахунок погашення боргу за
договором позики від 07.09.2009 р.
грошові кошти у розмірі 1 200 000 грн.
, що є еквівалентом 150 000 дол. США ,
умови договору позики виконані
ОСОБА_2 у повному обсязі та претензій
матеріального характеру до
останнього позивач не має .

Згідно висновку експертів за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи від
31.10.2013 р. № 13-32 підпис від
імені ОСОБА_1 у розписці від 09.04.2010
р. виконано рукописним способом
кульковою ручкою без попередньої
технічної підготовки та
використання технічних засобів .

Встановити чи виконаний підпис від
імені позивача у розписці від
09.04.2010 р. самим позивачем , чи іншою
особою не виявилося можливим ( а.с.
109-113 ).

В судовому засіданні позивач та його
представник зазначили про те , що
підпис , який міститься під текстом
вищезазначеної розписки не
належить позивачу , є підробленим .
Представник позивача просила визнати
вищезазначену розписку нікчемним ,
неналежним і недопустимим доказом
у справі .

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_3 пояснив , що
09.04.2010 р. ОСОБА_2 попросив
супроводжувати його до станції метро
« Житомирська» , де він мав повернути
борг у розмірі 150 000 дол. США . Він
, свідок , ОСОБА_2 та їх знайомий
ОСОБА_4 сіли разом в машину чорного
кольору та прибули до зазначеної
станції метро . ОСОБА_4 сидів на
задньому сидінні та поряд з ним
знаходився пакет з грошима .
Прибувши на місце зустрічі , він,
свідок , вийшов з машини та на його
місце ( поряд з водієм) сів ОСОБА_1
. Через вікно машини йому було
видно , як ОСОБА_1 отримав пакет ,
порахував гроші , після чого йому
дали аркуш на якому він на торпеді
розписався . Потім ОСОБА_1 вийшов з
машини , вони втрьох повернулися .

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_4 пояснив , що
09.04.2010 р. він , ОСОБА_2 та ОСОБА_3
під»їхали на машині чорного кольору
до станції метро « Житомирська» .
Він , свідок , сидів в машині на
задньому сидінні , ОСОБА_3 біля
водія , за кермом був ОСОБА_2. ОСОБА_3
вийшов з машини , на його місце сів
ОСОБА_1 , йому вручили пакет з
грошима , він перевірив суму та
підписав розписку , претензій ніяких
не мав . Куди далі слідував ОСОБА_1
йому невідомо .

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази , які містять
інформацію щодо предмета
доказування .

Відповідно до ст. 59 ЦПК України
суд не бере до уваги докази , які
одержані з

порушенням порядку , встановленого
законом .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини , на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень . Доказуванню підлягають
обставини , які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб , які
беруть участь у справі , виникає спір .

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням , що грунтується на
всебічному , повному , об»єктивному
та безпосередньому дослідженні
наявних у справі доказів .

Суд оцінює належність , допустимість
, достовірність кожного доказу окремо
, а також достатність і взаємний
зв»язок доказів у їх сукупності .

Проаналізувавши встановлені по
справі обставини в їх сукупності ,
оцінивши надані сторонами докази у
їх взаємному зв»язку , суд вважає
посилання позивача про невиконання
відповідачем зобов»язання за
договором позики недоведеним .
Надана відповідачем розписка від
09. 04.2010 р. містить інформацію щодо
предмета доказування та матеріалами
справи не доведено того , що зазначена
розписка одержана з порушенням
порядку , встановленого законом .

Оскільки суд дійшов висновку
про відмову у задоволенні вимог
позивача , понесені останнім витрати
по сплаті судового збору
відшкодуванню не підлягають .

На підставі викладеного ,
керуючись ст. ст. 10,11,60 ,88, 212-215 ЦПК
України , суд

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики від 07.09. 2009
р.- відмовити .

Рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Деснянський районний суд
м.Києва протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення .

Суддя :

.