Справа № 171/927/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"16" грудня 2013 р.
м. Апостолове

Апостолівський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

- головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Ровній Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

09.04.2013 року позивач звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди. Свої вимоги обґрунтовувала тим,
що 30.11.2011 року Апостолівським районним
судом Дніпропетровської області
стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
постановлено вирок, відповідно до
якого відповідачів визнано винними у
скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 296
КК України. Стосовно іншого учаснику
злочину, ОСОБА_4, було винесено тим же
судом, постанову про застосування ЗУ
«Про амністію» та припинено
кримінальну справу. Тим не менше ОСОБА_4
свою провину в судовому засіданні та
розмір матеріальної шкоди визнав
повністю. Згідно згаданого вироку суду
та постанови суду від 30.11.2011 року по
справі № 1- 354/11 судом було встановлено,
що в результаті злочинних дій
відповідачів було завдано матеріальну
шкоду на суму 5000 грн. Зазначена сума
збитків не оспорювалась, та була
підтверджена відповідними розписками
відповідачів. Згідно вказаної розписки
відповідачі зобов'язались в
добровільному порядку сплатити
позивачу зазначені збитки, тому в ході
слухання кримінальної справи позивач
не зверталась з цивільним позовом.
Зобов'язання відповідачами виконані не
були. Крім того позивачу було завдано
моральну шкоду через те, що відповідачі
фактично знущались з неї, тому вона на
тривалий час втратила душевний спокій,
відчувала гострий душевний та фізичний
біль, втратила спокійний сон, через те,
що боялась, що пережитий нею жах знов
повториться. Крім того, оскільки
відповідачі, до цього часу навіть не
вибачились та частково не компенсували
позивачу матеріальну шкоду, вона
постійно відчуває їх зневагу до себе.
Завдану моральну шкоду позивач оцінює
в суму 5 000 грн. Тому на підставі
вищевказаного, позивач просить позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_2 надано
заперечення проти позову згідно яких
позов не визнав, просив відмовити
оскільки не надано доказів на
підтвердження ціни позову - вартості
пошкоджених речей.

Відповідачем ОСОБА_3 надано
заперечення на позовну заяву, у якому
просив у задоволенні позову позивача
відносно нього відмовити в повному
обсязі, обгрунтовуючи свої вимоги тим,
що у вироку суду чітко встановленно, що
його при заподіяння шкоди не було. Тим
самим в мотивувальній частині вироку,
не зазначено, що він особисто приймав
участь в пошкодженні або руйнуванні
особистих речей ОСОБА_1, оскільки, він
зовсім не заходив та не перебував в її
помешканнях, та не міг бути причетним
до будь якого відношення щодо
пошкодження майна. Також, згідно
мотивувальної частини вироку суду
стверджує й потерпілий ОСОБА_5 в своїх
свідченнях, щодо того що : «В дом
вбежали двое парней, которые стали
избивать его в область лица после чего
он упал, после чего разбили стекла
серванта и стоячий в нем чайный
сервиз». Таким чином вступившим в
законну дію вироком суду, чітко
встановлено, що він особисто не
спричиняв будь якої матеріальної шкоди
заявленої в позовній заяві. Що
стосується написанням ним розписки про
повернення ОСОБА_1 грошові кошти в
суммі 2 300 гривен, то вона була написана
під психологічним впливом як самої
ОСОБА_1 так і інших невідомих йому осіб,
які погрожували, позбавити його волі.
Оскільки, він особисто до помешкання
ОСОБА_1 не заходив, будь які дії, щодо
пошкодження її майна не має, вважаю, що
її претензії до нього особисто
безпідставні.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги заявлені нею, підтримала в
повному обсязі, просила позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, про день, місце та час
слухання справи повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, так як знаходиться в СІЗО-№
3, про день, місце та час слухання справи
повідомлений належним чином, надав
суду заяву, у якій з позовними вимогами
не згоден, тому що позивачем не надано
документів щодо ціни позову, а саме,
зіпсоване майно.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечував, оскільки вважає повністю
спокутував свою вину, відбувши
покарання.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає повному задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
порушеного права.

З вироку Апостолівського районного
суду від 30.11.2011 року відносно ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 296 КК України, який
набрав законної сили, встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у
вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст.
296 КК України, вчиненого по відношенню
до потерпілої ОСОБА_1. В результаті чого
останній було спричинено шкоду на 5000
грн.

Стосовно іншого учаснику злочину,
ОСОБА_4, було винесено постанову
Апостолівського районного суду від
30.11.2011 року, відповідно до якої ОСОБА_4
на підставі ЗУ «Про амністію»
кримінальну справу за ч. 2 ст. 296 КК
України відносно нього припинено.
Відповідно до зазначеної постанови
ОСОБА_4 свою провину в судовому
засіданні та розмір матеріальної шкоди
визнав повністю. Спричинена
матеріальна шкода ОСОБА_1 визначена у
розмірі 5000 грн.

Судом встановлено, що сума збитків не
оспорювалась, та була підтверджена
відповідними розписками відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 від 30.11.2011 року.
Згідно вказаних розписок відповідачі
зобов'язались в добровільному порядку
відшкодувати позивачу зазначені
збитки в строк до 30.11.2012, тому в ході
слухання кримінальної справи позивач
не зверталась з цивільним позовом.

Зобов'язання відповідачами виконані не
були.

Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вироком суду підтверджено розмір
матеріальних збитків, що завдані
потерпілій злочинними діями
відповідачів, а тому, ця обставина не
підлягає доказуванню на підставі ст.. 61
ч. 4 ЦПК України.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
чи юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

Тому, на підставі ст.. 1166 ЦК України з
відповідачів слід стягнути завдану
майнову шкоду.

В судовому засіданні встановлено, що
злочинними діями відповідачів
позивачці завдано моральну шкоду,
оскільки вона пережила душевні
страждання у зв'язку з вчиненими
відповідачами протиправними діями
проти неї самої, пошкодження її майна,
протиправними діями проти її синів
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яким підсудні
безпричинно завдали тілесних
ушкоджень.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Тому, на підставі ст.. 1166 ЦК України з
відповідачів слід стягнути завдану
позивачці моральну шкоду.

Твердження відповідача ОСОБА_3 поро те,
що він сам безпосередньо у двір не
заходив, майно не псував та ушкоджень
тілесних не завдавав суд не приймає до
уваги, оскільки вироком
Апостолівського районного суду від
30.11.11 року, який згідно ст.. 61 ч. 4 ЦПК
України має для суду преюдиційне
значення, підтверджено, що удари руками
та ногами потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_5
наносили відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4., яких і визнано винними у
вчиненні хуліганства та спричиненні
тілесних ушкоджень. Згідно вироку суду
майно потерпілої ОСОБА_1 було
пошкоджено ОСОБА_10 та ОСОБА_2, однак, всі
ці дії вчинені у період вчинення
злочину, який вчинено ними групою осіб,
а отже дії відповідачів були об'єднані
спільним умислом.

Згідно ст.. 1190 ЦК України, особи,
спільними діями або бездіяльністю яких
було завдано шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

А тому, майнова та моральна шкода
спричинена потерпілій ОСОБА_1,
спільними діями ОСОБА_2, ОСОБА_10 та
ОСОБА_3 під час вчинення злочину
передбаченого ст.. 296 ч. 2 КК України
16.12.2010 року, підлягає стягненню з них в
солідарному порядку.

На підставі викладеного позовні вимоги
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України, з відповідачів необхідно
стягнути на користь держави судовий
збір в розмірі 229 грн. 40 коп. У рівних
частинах - по 76,47 грн. з кожного.

На підставі ст. ст. 10,11, 60, 209, 213, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11, в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 5000
грн. 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11, в рахунок
відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь ГУ ДКСУ в Дніпропетровській
області судовий збір в сумі 229 грн. 40
коп. у рівних частинах - по 76,47 грн. з
кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:Н. В. Марченко