АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
-------------------------------------------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Кулікової С.В., Желепи О.В.

при секретарі
Іванові Ф.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 14 жовтня 2013р. по цивільній справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторінг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

встановила:

у червні 2013р. позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з відповідачів
у солідарному порядку заборгованості
за кредитним договором у сумі 20 574,32
доларів США, що еквівалентно 164 450грн.
54коп. та 566 606грн. 98коп. пені.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 20 травня 2008р.
ОСОБА_2 уклала з ЗАТ «ОТП Банк»
кредитний договір, відповідно до якого
отримала 26 787,86 доларів США зі сплатою
12,99% річних. Однак, позичальник порушує
умови договору про щомісячну сплату
частини кредиту та відсотків за
користування ним, у зв'язку із чим
виникла заборгованість.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 20
травня 2008р.

між банком та ОСОБА_1 був укладений
договір поруки, відповідно до якого
поручитель відповідає солідарно з
боржником за виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Позивач посилався на те, що уклав
з ПАТ «ОТП Банк» 20 липня 2011р. договір
купівлі-продажу кредитного портфелю,
тому набув право вимоги до
відповідачів.

Рішенням суду від 14 жовтня 2013р.
позов задоволено частково. Стягнуто з
відповідачів солідарно на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором у сумі 20 574,32 доларів США, що
еквівалентно 164 450,54грн., пеню у сумі 100
000грн. та судові витрати.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Апелянт посилається на
необґрунтованість рішення суду,
неповне встановлення обставин справи,
не врахування тієї обставини, що
позивач не має ліцензію Нацбанку
України для здійснення валютних
операцій, тому не має правових підстав
висувати вимоги про стягнення
заборгованості у доларах США.

Також апелянт вважає, що позивач
не має правових підстав нараховувати
проценти за користування кредитними
коштами, так як не є кредитною
установою, а сума пені, яку

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/15411/2013 Головуючий у суді
першої інстанції: Лазаренко
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.стягнув суд, є
завищеною і нарахована не відповідно
до умов кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлена
про день та час розгляду апеляційної
скарги

- 2 -

за місцем своєї реєстрації, відповідно
до повідомлення листоноші за вказаною
адресою не проживає, у порушення вимог
ст. 77 ЦПК України про зміну свого місця
проживання суд не повідомила, тому
вважається, що відповідач належним
чином повідомлена про день та час
розгляду апеляційної скарги, причини
неявки не повідомила, тому відповідно
до ст. 305 ЦПК України колегія суддів
провела судовий розгляд у її
відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, який підтримав апеляційну
скаргу, представника позивача, яка
просила залишити рішення суду без змін,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Апелянт ОСОБА_1 не надав суду
документ, який уповноважує його
оскаржувати рішення суду в частині
задоволення позовних вимог, заявлених
до ОСОБА_2, тому колегія суддів не
перевіряє законність судового рішення,
ухваленого стосовно позовних вимог,
заявлених до ОСОБА_2, а предметом
апеляційної перевірки є судове
рішення, ухвалене стосовно позовних
вимог, заявлених до ОСОБА_1

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач не виконує взятих
на себе зобов'язань по поверненню
кредитних коштів, а позивач, відповідно
до укладеної угоди, має правові
підстави для пред'явлення вимоги про
стягнення заборгованості на власну
користь.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він відповідає обставинам
справи та ґрунтується на нормах
матеріального права.

Судом встановлено, що 20 травня
2008р. між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
позичальник отримала 26 787,60 доларів США
строком до 20 травня 2015р. зі сплатою 12,99%
річних.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позико-давцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1.5.1. кредитного договору
сторони погодили, що повернення
відповідної частини кредиту
здійснюється позичальником щомісячно
у розмірі та строки, визначені у
графіку платежів, шляхом внесення
готівки в касу банку або безготівковим
перерахуванням на поточний рахунок.

З наданих суду документів вбачається,
що з 23 січня 2012р. ОСОБА_2 припинила
вносити щомісячні платежі, тому у банку
виникло право вимагати дострокового
повернення кредитних коштів.

У забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 20
травня 2008р. між банком та ОСОБА_1 був
укладений договір поруки, відповідно
до якого поручитель взяв на себе
зобов'язання солідарно відповідати
перед банком за своєчасне та повне
погашення зобов'язань позичальником за
кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед

- 3 -

кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Частина 2 даної норми визначає,
що поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно п. 1.2. договору поруки, який був
укладений ОСОБА_1, він несе солідарну
відповідальність за боргами ОСОБА_2 по
кредитному договору.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку про солідарну
відповідальність позичальника та
поручителя за кредитним договором,
який був укладений з ОСОБА_2

Відповідно до наданого
позивачем розрахунку заборгованості
станом на 3 червня 2013р. заборгованість
за тілом кредиту становить 17
431,95доларів США, заборгованість за
відсотками становить 3142,37доларів США.

Апелянтом заборгованість за
кредитним договором не оспорюється.

20 липня 2011р. між ПАТ «ОТП Банк» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю, відповідно до якого банк
відступив своє право вимоги за
кредитним договором, укладеним з
ОСОБА_2

Пунктом 3.3. «а» договору сторони
визначили, що покупець набуває усі
права вимоги за кредитними договорами,
що є дійсними на дату набрання
чинності, включаючи, але не обмежуючись
правами вимоги до боржників щодо
сплати суми основного боргу, правами
вимоги до боржників щодо сплати
процентів, нарахованих на суму
основного боргу, а також правами вимоги
до боржників щодо сплати штрафних
санкцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України
передбачено, що до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язання в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Таким чином, суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку про те, що позивач набув право
вимоги до ОСОБА_1, як поручителя за
виконання кредитного договору ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що
позивач не надав доказів у
підтвердження набуття чинності
зазначеним договором купівлі-продажу
кредитного портфелю та сплати
позивачем банку коштів за договором, що
ставить під сумнів право позивача на
пред'явлення даного позову, колегія
суддів вважає безпідставним, оскільки
сторони договору не заявили про його
недійсність, а відповідно до ст. 204 ЦК
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Посилання апелянта на те, що
відсутність у позивача ліцензії НБУ на
здійснення валютних операцій
позбавляє його права заявити вимоги
про стягнення заборгованості за
кредитним договором у доларах США, на
думку колегії суддів, не може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову, оскільки судом встановлено, що
поручитель не виконав свої
зобов'язання за договором поруки, не
погасив наявну заборгованість за
кредитним договором, який був
укладений ОСОБА_2 і забезпечений його
порукою, і його обов'язок не є
припиненим.

Також суд першої інстанції
правильно врахував наявність між
позивачем та ПАТ «ОТП Банк» договору
комісії від 20 липня 2011р., відповідно до
якого банк взяв на себе обов'язок
обслуговування кредитного портфелю, у
тому числі і отримання кредитних
коштів, сплачених в іноземній валюті.

Твердження апелянта про те, що
позивач не має право нараховувати
проценти за

- 4 -

користування кредитними коштами,
колегія суддів вважає безпідставним,
оскільки відповідно до положень ст. 514
ЦК України та умов договору
купівлі-продажу кредитного портфелю до
позивача перейшло право вимоги за
кредитним договором у повному обсязі у
тому числі і на отримання процентів за
користування кредитними коштами, які
були визначені сторонами кредитного
договору.

Доводи апелянта про
неправомірне нарахування позивачем
пені на всю суму заборгованості є
правильними, однак апелянтом не
наведено власного розрахунку пені.

З наданого позивачем
апеляційному суду розрахунку суми пені
на суму заборгованості, яка існувала на
час нарахування пені, вбачається, що
розмір пені за невиконання зобов'язань
за кредитним договором становить 108
056грн. 17коп.

Даний розрахунок не був
спростований представником апелянта у
судовому засіданні.

Однак, суд першої інстанції,
вирішуючи позовні вимоги про стягнення
з ОСОБА_1 пені, виходив з положення ч. 3
ст. 551 ЦК України і визначив, що
стягненню підлягає пеня у сумі 100 000грн..

Доводи апелянта про те, що даний
розмір пені є значно завищеним у
порівнянні із сумою заборгованості,
колегія суддів вважає безпідставним.

Судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи, оцінені
надані сторонами докази, правильно
застосовані норми матеріального права,
не допущено порушень норм
процесуального права, тому колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 14 жовтня 2013р. в частині
задоволених позовних вимог до ОСОБА_1
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: