(2/199/618/13)
РІШЕННЯ

іменем України

„12 березня 2013 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Пантелєєвій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 03.08.2009 р. в м. Дніпропетровськ з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем «Тойота», була вчинена дорожньо транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 (який виконав вимогу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і застрахував свою цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів в будь якій акредитованій страховій компанії України - поліс № ВС/2650188, який належить йому на праві власності). Вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2009 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб складає 56 044,57 грн. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач на дату дорожньо транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів, та 15.09.2009 р. ОСОБА_2, скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву (ст. 35 п. 35.1 вказаного вище Закону) з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем.

В звязку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 25 500,00 грн. в межах обовязкового ліміту відповідальності МТСБУ. 17.09.2009 року листом за вих. № 14768/3-2-05 та 11.06.2010 року листом за вих. № 11265/3-2-05 Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але нажаль сума відшкодування сплачена не була та відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати ОСОБА_2 у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1

Про стягнення зазначеної вище суми з відповідача у позові й заявлено відповідну вимогу; підставу позову становлять приписи ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У судове засідання сторони не зявилися, водночас представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд позов задовольнити повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, та не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу у порядку заочного розгляду та на підставі наявних у справі доказів.

Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково з огляду на такі встановлені обставини (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється).

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; згідно з підп. «а» п. 41.1 статті 41 зазначеного вище закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з ч. 3 ст. 62 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; відповідно до ч. 4 зазначеної вище статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено за судового розгляду, постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.2009 р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення; 03.08.2009 р. о 16.50 год. водій ОСОБА_1, керуючи а/м «Тойота Прадо» р/н НОМЕР_2, на вул. Калинова у м. Дніпропетровську, не обрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів до зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_3 та автомобіль НОМЕР_4, які зупинилися попереду. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Судом встановлено, що МТСБУ було виплачено страхове відшкодування на користь потерпілого, що підтверджується матеріалами судової справи, через що до нього на виконання ст. 27 Закону України «Про страхування» та ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виконуючи даний обовязок доказування, з боку позивача було доведено здійснення підстав та факту самої виплати страхового відшкодування, утім, відповідач у судове засідання не зявився, не скористався правом надання заперечень проти позову, з його боку не було надано жодних доказів та не було заявлено клопотань про їх витребування у випадку складнощів в їх отриманні, адже на виконання ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та через що суд вирішував справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 38 (п. 38.1) Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

За наведених вище підстав позов підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 25 500, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 255,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України: рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя