Справа № 2-6377/11
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2013 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Чорнойван
О.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом до відповідача та просить суд
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду у розмірі 5442 грн.,
моральну шкоду у розмірі 1000 грн.,
спричинених залиттям його квартири, а
також витрати пов'язані з проведенням
будівельно-технічного експертного
дослідження в розмірі 1184 грн. та судові
витрати по справі. У підтвердження
своїх позовних вимог позивач
посилається на те, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. 27 серпня 2011 року з
вини відповідача, яка проживає
поверхом вище, було залито його
квартиру - туалет, ванну, частково
коридор, кухню, спальню. В результаті
залиття квартири йому завдано
матеріальної шкоди: на промоклих
шпалерах в коридорі та на кухні
з'явилися потьокові розводи; набухли і
перестали закриватися двері в туалеті
та в ванній кімнаті; між двірними
наличниками з'явилися тріщини; біла
фарба пожовтіла; виникла тріщина на
кухні між кахлем і стіною, суміжною з
ванною кімнатою; на підвісних стелях та
на кахлі в туалеті і ванній кімнаті
з'явилися рижі плями. З'явилось велика
пляма на стелі в спальній кімнаті,
покоробило шпалери на суміжній з
коридором стіні в спальні.Вартість
зіпсованих речей та вартість
відновлюваних ремонтних робіт складає
5442 грн. Крім матеріальної шкоди, його
родині завдано моральну шкоду,
пов'язану з наслідками затоплення
квартири та з досудовими клопотами, які
внаслідок його інвалідності, лягли на
плечі його батька відразу ж після двох
послідовних операцій на сонній артерії
та на серці. Ходіння по інстанціях і
консультаціях супроводжувались
фізичними і моральними стражданнями,
які він оцінює у 1000 грн.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
в повній мірі та просили суд їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечувала та суду пояснила,
що згідно акту КЖЕП № 19 від 31.08.2011 року
не було встановлено причини залиття
квартири позивача 27 серпня 2011 року.
Вважає, що вказівка «по халатності
мешканців квартири № 40»
необґрунтована та нічим не
підтверджується, так як не вказано
джерело затоплення. Крім того,
посилалась на те, що квартира позивача
була затоплена за рік до цього сусідом
вище, який відшкодував йому шкоду,
проте, позивач ремонту не робив.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 27
серпня 2011 року відбулося затоплення
квартири, належної позивачу на праві
власності згідно договору дарування
від 14 серпня 2009 року, зареєстрованого
державним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу Лебеденко Н.С.
Відповідно до акту про залиття,
складеного КЖЕП №19 31.08.2011 року,
квартира залита по халатності
мешканців квартири № 40, тобто квартири,
де мешкає відповідач та є її власником.
В результаті залиття пошкоджено: на
кухні стеля частково, у ванній кімнаті
підвісна стеля, в туалеті на шпалерах
руді плями, в коридорі шпалери на
стінах.

Як було встановлено в ході розгляду
справи, квартира позивачу належить
тільки з 2009 року. Протее, у наданому
позивачем висновку
будівельно-технічного дослідження №
241/01-12 від 31.01.2012 року розраховується
матеріальні шкода за залиття квартири
ще 14.07.2006 року. На той момент власником
квартири був ОСОБА_4, який до суду за
фактом його залиття у 2006 році не
звертався. Одночасно, у судовому
засіданні від 03.04.2012 року був допитаний
в якості свідка ОСОБА_5, власник
квартири АДРЕСА_2, який пояснив, що у
травні 2010 року з його вини відбулось
затоплення квартир, які знаходились
під ним, а саме квартири позивача та
відповідача. Ним було відшкодовано
позивачу матеріальні збитки в розмірі
700 грн., що було визнано останнім у
судовому засіданні та не підлягає
доказуванню відповідно до вимог ст. 61
ЦПК України. Доказів ліквідації
наслідків затоплення, яке мало місце у
травні 2010 року позивачем суду не
надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Як слідує з висновку № 305-13 судової
будівельно-технічної експертизи від
09.08.2013 року, у разі здійснення
неодноразових залиттів квартири
АДРЕСА_1, спричинені пошкодження та
вартість нанесеної матеріальної шкоди
внаслідок залиттів, розмежувати на
дати 14.07.2006, травень 2010 року та 27 серпня
2011 року не є можливим. Враховуючи
достатньо зношений стан шпалерного
оздоблення, в тому числі в місцях, що не
були під впливом води, відсутність
документальних підтверджень, в тому
числі непрямих, щодо виконання
ремонтних робіт,
ремонтно-відновлювальні роботи в
квартирі №37 в період з 14.07.2006 року до
27.08.2011 року, окрім можливого
облицювання стін та підлог кахлями в
приміщеннях ванної кімнати та
вбиральні, на думку експерта не
виконувались. У зв'язку з неможливістю
розмежувати пошкодження між
вищевказаними залиттями, визначити
об'єми та ступінь пошкоджень, що могли
виникнути від залиття згідно акту від
31.08.2011 року встановити неможливо.
Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення вимог щодо
стягнення матеріальної шкоди з
позивача на користь позивача через
недоведеність позивачем розміру шкоди,
спричиненої останньому саме діями
відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Суд, враховуючи ступінь важкості
вимушених змін у життєвих і виробничих
стосунках позивача, викликаних
пошкодженням його майна, вважає, що з
відповідача. належить стягнути на
користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Суд не приймає до уваги заперечення
проти позову відповідача щодо
відсутності її вини у залитті квартири
позивача, оскільки відповідач
представників КЖЕП, на обслуговуванні
якого знаходиться будинок, для
усунення аварії внутрішніх
комунікацій не викликала, доступу в
квартиру представників КЖЕПу, ні для
усунення аварії, ані для встановлення
причин залиття, не забезпечила, що є
порушенням вимог ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» , якою
передбачено , що споживач зобов'язаний
допускати у приміщення, будинки і
споруди представників
виконавця/виробника в порядку,
визначеному законом і договором, для
ліквідації аварій, усунення неполадок
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, його встановлення і заміни,
проведення технічних і профілактичних
оглядів.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача підлягають
стягненню судові витрати по справі, що
складаються з судового збору в розмірі
229,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000
(одну тисячу) гривень 00 копійок
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі у десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Суддя