АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Васалатій К.А.
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді: Борисової
О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: МургаМ.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне
рішення Оболонського районного суду м.
Києва 07 листопада 2012 року в справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнітран Оператор»
до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2012 року позивач
завернувся з позовом до відповідача
про відшкодування шкоди в розмірі
17376,91 грн.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 07 листопада
2012 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Юніфтранс Оператор» 17376, 91 грн.
заподіяної шкоди, 2000 грн. за надання
юридичної допомоги та судовий збір в
сумі 214, 60 грн.

Ухвалою Оболонського районного
суду м. Києва від 04 жовтня 2013 року
заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 07 листопада 2012 року залишено
без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу та посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить заочне
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову ТОВ «Юнітранс
Оператор»у задоволені позову.

На обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт вказує, що
при ухваленні заочного рішення суд
керувався вимогами ч.3 ст.134 КЗпП
України, проте, в матеріалах справи
відсутні докази про наявність у діях
ОСОБА_2 ознак діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку.

Посилається на те, що позивачем
не надано суду доказів на
підтвердження факту наявності у
позивача збитків.

Зазначає, що на момент формування
податкової накладної для ПАТ
«Дніпровський Крохмалепатоковий
Комбінат» ОСОБА_2 вже не перебувала в
трудових відносинах з позивачем,
оскільки строк, в який податкова
накладна, яка містить суму ПДВ більшу
ніж 10 000 грн. мала бути зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
складав 20 календарних днів від дати
документу.

Апелянт також зазначає, що договором
який укладений між позивачем та ПАТ
«Дніпровський крохмалепатоковий
комбінат» не передбачено компенсації
оспорюваний сум. Відбулась лише усна
домовленість предмет та результат якої
не був обов'язковим та вимушеним в
правовому сенсі, а отже
відповідальність за неї не може бути
покладена на відповідача.

Крім того, позивачем не було надано
жодного документу який би підтвердив
як сам факт надання послуг, не надав
суду жодного документу що підтвердив
би розрахунки за надані послуги.

В судовому засіданні відповідач
та її представник підтримали доводи
апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов, суд виходив
з того, що внаслідок порушення
відповідачем своїх трудових
обов'язків позивачу була спричинена
матеріальна шкода та з посиланням на
норми ст.ст.130, 134 КЗпП України дійшов
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивача 17376,91 грн.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст.309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 18 квітня 2011 pоку
наказом № 10/К ОСОБА_2 була прийнята на
посаду головного бухгалтера ТOB
«Юнітранс Логічні Системи», яке за
рішенням загальних зборів учасників
товариства від 11 травня 2011 pоку було
перейменоване у ТОВ «Юнітранс
Оператор», а 12 березня 2012 pоку
відповідач згідно з наказом № 52/К
була звільнена за власним бажанням.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
обґрунтовував свої позовні вимоги тим,
що, під час перебування відповідача на
посаді головного бухгалтера остання
не забезпечила внесення до Єдиного
реєстру податкових накладних
податкову накладну від 28 лютого 2012
року № 94, сума ПДВ в якій становила
13901,53 грн., що була видана ПАТ
«Дніпровський крохмалепатоковий
комбінат» у зв'язку з придбання ним
послуг у позивача.

Неналежне виконання відповідачем
обов'язків на посаді головного
бухгалтера призвело до ненадходження
до бюджету коштів в розмірі 13901,53 грн.
та мало місце застосування до ПАТ
«Дніпровський крохмалепатоковий
комбінат» фінансових санкцій в сумі
3475, 38 грн.

Позивач компенсував ПАТ «Дніпровський
крохмалепатоковий комбінат» понесені
останнім витрати шляхом зниження
вартості послуг з організації
транспортного експедирування за
договором від № ОСБ 000634 від 01 липня 2011
року укладеного між позивачем та ПАТ
«Дніпровський крохмалепатоковий
комбінат», внаслідок чого поніс
матеріальні втрати в розмірі 17376, 91 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими доводамивиходячи знаступного.

Частиною ч.1 ст.130 КЗпП України
визначено, що працівники несуть
матеріальну шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП України при
покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством.

Відповідно до п.3 ст.8 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні
відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

З матеріалів справи вбачається, що на
дату виписки податкової накладної
відповідач ще виконувала обов'язки
головного бухгалтера.

Разом з тим, строк, в який податкова
накладна, яка містить суму ПДВ більшу
ніж 10 000 грн. мала бути зареєстрована в
Державному реєстрі податкових
накладних, складав 20 календарних днів
від дати документу.

Тобто, податкова накладна від 28 лютого
2012 року мала бути зареєстрована до 20
березня 2012 року.

Вказані обставини не оспорював в
судовому засіданні представник
позивача.

Разом з тим, на момент формування
податкової накладної для ПАТ
«Дніпровський крохмалепатоковий
комбінат» ОСОБА_2 вже не перебувала в
трудових відносинах з позивачем.

Колегія суддів дійшла висновку про те,
що позивач після звільнення головного
бухгалтера 12 березня 2012 року був
зобов'язаний провести реєстрацію
податкової накладної протягом
наступних 8 днів, чим не скористався та
не попередив шкоду, яку він вважає
спричиненою, в розмірі 17 376,91 грн., з якої
сума 3475,38 грн. є штрафними санкціями
податкових органів відносно ПАТ
«Дніпровський крохмалепатоковий
комбінат».

Таким чином, колегія суддів не
знаходить підстав для стягнення з
відповідача шкоди, оскільки товариство
мало реальну можливість провести
бухгалтерську операцію, яка полягає у
реєстрації податкової накладної.

Крім того, відповідно до п.9 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 14
від 29 грудня 1992 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» судам слід мати на увазі,
що до позовних заяв про матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної діями працівника, які
мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку (п.3 ст.134 КЗпП),
повинні додаватись докази, які
підтверджують, що вчинення працівником
таких діянь встановлено у порядку
кримінального судочинства.

Позивачем відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України не надано доказів на
підтвердження наявності у діях
відповідача ознак діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку та доказів наявності підстав
притягнення відповідача до
кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку про скасування рішення
суду першої інстанції з ухваленням
нового про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Оболонського районного
суду м. Києва 07 листопада 2012 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнітран Оператор»
до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: