Провадження 2/201/2766/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року Жовтневий
районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Трещова
В.В.,

при секретарі -
Горбатенко Д.К.

розглянувши за участю представника
позивача у відкритому судовому
засіданні у м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль», ОСОБА_4 про
звернення стягнення на заставлене
майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилалась на те, що 08.10.2008 року
ОСОБА_2 звернувся до позивача ОСОБА_1 з
проханням позичити йому грошові кошти
в сумі 250 000 гривень для особистих
потреб. Позивач погодилась позичити
відповідачу грошові кошти уклавши
договір позики та договір застави.
Відповідно до договору позики від
08.10.2008 року позивач передала у
власність відповідача грошові кошти в
розмірі 250 000 гривень. При укладанні
договору позики між позивачем та
відповідачем було укладено договір
застави від 09.10.2008 року, згідно якого в
забезпечення виконання зобов'язань за
договором позики, укладеного між
позивачем та відповідачем 08.10.2008 року,
заставодавець ОСОБА_2 надав
заставодержателю ОСОБА_1 у заставу
належні йому на праві власності рухоме
майно: автомобіль марки BMW, рік випуску
2008 року, модель Е60/523і, номер кузова
НОМЕР_9, реєстраційний номер НОМЕР_1. На
підставі договору позики від 08.10.2008
року, з урахуванням змін внесених
додатковою угодою від 04.10.2009 року,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику - грошові кошти у
строк до 08 жовтня 2011 року, відповідач
грошей не повернув, тому позивач
просила стягнути з відповідача
заборгованість за договором позики
шляхом реалізації заставленого майна,
яке належить ОСОБА_2, а також стягнути
судові витрати.

Представник позивача 6.11.2013 року в
судовому засіданні позов підтримав у
повному обсязі з підстав у ньому
викладених. В судове засідання 04.12.2013
року не з'явився, надав суду заяву в
якій позов підтримав, просив
розглянути справу без участі позивача
та його представника.

Представник відповідача 6.11.2013 року в
судовому засіданні позов визнав у
повному обсязі з підстав у ньому
викладених. В судове засідання 04.12.2013
року не з'явився, про причини неявки суд
не повідомив.

Судом за власною ініціативою було
залучено до участі у даній справі в
якості третіх осіб - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль», ОСОБА_4.

Представник третьої особи ТОВ
«Райффайзен Лізинг Аваль» 6.11.2013 року в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на
його безпідставність та
необгрунтованність. Пояснив, що на його
думку цим позовом позивач та
відповідач мають на меті ухилитися від
майнової відповідальності перед
третіми особами.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, про причини неявки суд не
повідомила.

Суд, вислухавши представників,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Судом встановлено, що рішенням
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 22.02.2011 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26.05.2011 року та ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05.09.2011 року позов ТОВ
«Райффайзен Лізинг Аваль» задоволено
частково, вирішено стягнути
заборгованість з ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в солідарному
порядку, а саме 2 375 411,62 гривень та 186 877,00
гривень пені, що підтверджується
письмовими доказами наявними в
матеріалах справи (а.с. 52-55).

Станом на теперішній час рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 22.02.2011 року є
чинним, проте всупереч ст. 14 ЦПК України
та ст. 124 Конституції України
відповідачами не виконано.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29.10.2010 року, яка
не змінена та не скасована судами вищих
інстанцій, було накладено арешт на
майно відповідачів на суму позовних
вимог, а саме: на автомобіль «Volkswagen
Touareg», державний номер НОМЕР_2,
автомобіль «BMW E60/523i» номер кузова
НОМЕР_9, реєстраційний номер НОМЕР_1,
автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер
НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2, гаражний
бокс АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, що
належить ОСОБА_4, автомобіль НОМЕР_6,
автомобіль «ГАЗ-24» державний номер
Номер_17, автомобіль «КАМАЗ», державний
номер НОМЕР_4, автомобіль «ГАЗ-24»,
державний номер НОМЕР_10, автомобіль
«Toyota Prado», держаний номер НОМЕР_5, що
належить ОСОБА_5, автомобіль «Toyota Yaris»,
державний номер НОМЕР_6, що належить
ОСОБА_8, автомобіль «Mitsubishi Pajero»,
державний номер НОМЕР_7 та автомобіль
«BMW 60523i», державний номер НОМЕР_8, що
належить ОСОБА_9

Згідно витягу з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна за ухвалою від
29.10.2010 року про забезпечення позову та
за постановою про відкриття
виконавчого провадження від 14.12.2010 року
зареєстровано публічне обтяження
рухомого майна із забороною
відчужувати автомобіль «BMW E60/523i» номер
кузова НОМЕР_9, реєстраційний номер
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2

Згідно до ч. 3,6 ст. 154 ЦПК України, п. 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», заходи забезпечення позову
мають тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29.10.2010 року
заборонено відчуження автомобіля «BMW
E60/523i» номер кузова НОМЕР_9,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_2, а його відчуження може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
22.02.2011 року.

Отже, задоволення позову шляхом
реалізації заставленого майна -
автомобіля «BMW E60/523i» номер кузова
НОМЕР_9, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_2, порушуватиме права та
законні інтереси ТОВ «Райффайзен
Лізинг Аваль» та суперечитиме ухвалі
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29.10.2010 року та
рішенню Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 22.02.2011 року.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обов'язок із
доказування покладається також на
осіб, яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, або
державні чи суспільні інтереси (ст.ст.
27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними
нормами встановлено як право на участь
у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і
обов'язок із доказування обставини при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Оцінюючи надані та добуті докази, суд
приходить до наступного.

Матеріали даної справи містять не
засвідчені ксерокопії договорів
позики (а.с.5), додаткової угоди (а.с.6),
договору застави (а.с.7-9). Оцінюючи дані
докази суд приходить до висновку про
недопустимість цих доказів, оскільки
дані копії жодним чином не засвідчені,
матеріали справи не містять ні
оригіналів, ні належним чином
засвідчених копій цих договорів.

6.11.2013 року в судовому засіданні суд
зобов'язав представників позивача та
відповідача надати суду для

ознайомлення оригінали договорів
позики, застави з відповідними змінами
та додатками (а.с.115).

Всупереч ухвалі суду позивач,
відповідач та їх представники не
надали суду для дослідження оригінали
договорів. В судове засідання 04.12.2013
року не з'явилися.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що всупереч вимог ст.ст.57-60 ЦПК
України, позивач, відповідач та їх
представники не виконали свої
обов'язки щодо надання доказів
укладення вказаних договорів, та
доказів інших обставин, на які вони
посилалися в обґрунтування своїх вимог
та заперечень.

Факт укладення між позивачем та
відповідачем у справі договору позики
не знайшов свого об'єктивного
підтвердження належними та достатніми
доказами у справі. При цьому суд
враховує, що позиції представників
позивача та відповідача у справі
повністю співпадають, що свідчить про
штучний характер спору за даним
позовом з метою ухилення від майнової
відповідальності за іншими спорами
перед третіми особами.

Таким чином, оскільки факт порушення
відповідачем прав свобод чи інтересів
позивача не знайшов свого
підтвердження, жодних правових підстав
для задоволення позову судом не
встановлено, а позивачем не надано,
тому суд приходить до висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України судові витрати покладаються на
сторону проти якої постановлено
рішення, тобто у даному випадку не
відшкодовуються позивачу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 21-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову - відмовити у
повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська

Суддя
В.В. Трещов