22-ц/795/154/2014 Головуючий у I інстанції -Жук
М. І. Доповідач - Ішутко В. М.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіІШУТКО В.
М.суддів:ЗІНЧЕНКО С.П., ХАРЕЧКО Л.К.при
секретарі:Шкарупі Ю.В.за
участю:Представника позивача Матяш
Н.В., Котенка М.Л., представників
відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Грандвіс» на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 25 листопада 2013 року у
справі за позовною заявою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Грандвіс» до ОСОБА_5,
Дочірнього підприємства «УкрСівербуд»
Закритого акціонерного товариства
«ДСК», Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Еталон» про стягнення виплаченого
страхового відшкодування, третя особа
ОСОБА_8,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 25 листопада 2013 року
відмовлено повністю в задоволенню
позову ПАТ «Страхова компанія
«Грандвіс» до ОСОБА_5, ДП «Укрсівербуд»
ЗАТ «ДСК», ПАТ «Страхова компанія
«Еталон» про солідарне стягнення
виплаченого страхового відшкодування
в розмірі 2988 грн. 58 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ПАТ «Страхова компанія
«Грандвіс» звернулось з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
по суті позовних вимог.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції при розгляді справи, без
належних доказів ухвалив рішення на
самих припущеннях, що базуються на
промовах відповідачів та обставинах,
які не пам'ятають зацікавлені особи у
справі, тому висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Зазначає, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права,
оскільки не було дотримано засад
правосуддя, змагальності сторін,
рішення ухвалене на користь
відповідачів, які жодним чином не
довели свою позицію, а висловлювали
тільки припущення стосовно даної
події, яка відбулася. Суд оцінював
тільки докази, які надавав позивач, на
підтвердження заперечень відповідачів
доказів не має, оскільки вони
показаннями свідків не підтверджені
належним чином, так як вони повністю не
пам'ятають ці події або не звернули
уваги на те, як їхав транспортний засіб.

На думку апелянта, суд не застосував
положення ст. 1172 ЦК України, якою
передбачено, що юридична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових обов'язків. Та не
застосував ч. 2 ст. 1187 ЦК України якою
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та
заперечення сторін, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що в
судом було встановлено, що відповідач
13.01.2010 року не скоював ДТП.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам та матеріалам
справи.

Скасовуючи попереднє рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області, Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в своїй ухвалі від
17.07.2013 року зазначив, що не тільки
позивач повинен довести вину
відповідача, а й відповідач повинен
довести відсутність своєї вини в тому,
що сталося 13.01.2010 року.

Виконуючи вказівки ВССУ, судом першої
інстанції було встановлено, що близько
11 години 13.01.2010 року біля будинку №22 по
вулиці Горького в місті Чернігів
транспортний засіб ОСОБА_8 автомобіль
ЗАЗ ДЕО, держномер НОМЕР_1 (який був на
стоянці) отримав механічні пошкодження
у вигляді потертості декоративної
решітки, фари лівої та капота.

Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які перебували
в автомобілі 13.01.2010 року під час
керування відповідачем автомобілем,
пояснили, що керований ОСОБА_5
автомобіль ПАЗ 4234, держномер НОМЕР_2,
близько 11 години 13.01.2010 року біля
будинку №22 по вул. Горького в м.
Чернігів не вчиняв дорожньо -
транспортну пригоду.

При цьому, суд першої інстанції дав
критичну оцінку поясненням свідка
ОСОБА_11., який знайомий з третьою особою
на стороні позивача - ОСОБА_8, а тому є
заінтересованим.

Протокол про адміністративне
правопорушення відносно відповідача
був складений більше ніж через три
місяці після ДТП. Відповідач лише 19.04.2010
року дізнався від працівників ДАІ про
те, що він нібито 13 січня 2010 року став
учасником ДТП по вул. Горького в м.
Чернігові і пошкодив транспортний
засіб ЗАЗ ДЕО. В той час, як в допитаний
в судовому засіданні свідок пояснював,
що на автомобілі великими буквами було
написано "УКРСІВЕРБУД", що виключає
факт неможливості виявлення
автомобіля працівниками ДАІ.

В самому протоколі не вказані наслідки
у вигляді пошкодження транспортних
засобів. Жодного свідка під час
складання протоколу про
адміністративне правопорушення
допитано не було, оскільки про це не
зазначено в ньому, в матеріалах
адміністративної справи відсутні будь
які пояснення свідків та протокол
огляду транспортного засобу
автомобіля ПАЗ 4234. До того ж, постановою
Деснянського районного суду
м.Чернігова від 20.05.2010 року по
адміністративній справі №3-2486/2010 не
встановлено, чи мали місце дії
відповідача щодо пошкодження
застрахованого автомобіля ЗАЗ ДЕО,
тобто, чи скоював відповідач
правопорушення, яке передбачене ст. 124
КпАП України, та чи взагалі 13.01.2010 року
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю відповідача.
Відповідач жодного разу не надавав
пояснення про те, що 13.01.2010 року з його
участю сталася дорожньо-транспортна
пригода, навпаки, він зазначав, що
працює близько 40 років і жодного разу
не скоював ДТП.

Відповідно до положень ст. 1172 ЦК
України, юридична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
обов'язків, проте, в суді першої
інстанції було доведено, що працівник
ДП «Укрсівербуд» ЗАТ «ДСК» ОСОБА_5
13.01.2010 року не скоював ДТП.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, у
апеляційного суду відсутні підстави
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, ухваленого на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Грандвіс» - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 25 листопада 2013 року -
залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: