Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/1248/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів: Якухно
О.М., Коломієць О.С.

секретаря
Крижанівської М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку „Надія-102" (далі ОСББ
„Надія-102"), третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог: ОСОБА_2 про
скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 18 жовтня 2013 року

встановила:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСББ
„Надія-102" та просила скасувати накази:
№3 від 22 січня 2013 року, №31 від 26
листопада 2012 року, поновити її на
посаді паспортиста ОСББ „Надія-102,
стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та 10000 грн. у відшкодування
моральної шкоди. В обґрунтування вимог
зазначала, що наказом №22 від 20.07.2009 року
вона була переведена на посаду
паспортиста ОСББ „Надія-102". 03 грудня 2012
року на засіданні правління їй було
оголошено наказ про застосування
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани. Під розписку з копією наказу її
не ознайомлено. На неодноразові
звернення до керівника ОСОБА_2 у видачі
копії наказу відмовлено. 22 січня 2013
року без будь-яких попереджень її
звільнено з роботи за п.3 ст.40 КЗпП
України. На її письмову заяву від 25.01.2013
року копія наказу про звільнення та
копії наказів про оголошення догани їй
не вручені. Посилаючись на грубе
порушення відповідачем вимог ст.ст. 116,
149 КЗпП України, просила задовольнити
позов.

Рішенням Корольовського
районного суду м. Житомира від 18 жовтня
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.
Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Таким вимога закону рішення суду
першої інстанції не відповідає.

За п. 3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Як видно з матеріалів справи, наказом
№22 від 20.07.2009 року з 21.07.2009 року ОСОБА_1
була переведена на посаду паспортиста
ОСББ „Надія-102" з оплатою праці згідно
зі штатним розписом (а.с.8).

Згідно з витягом з протоколу №6
засідання правління ОСББ „Надія-102" від
06 липня 2012 року паспортисту ОСОБА_1 за
навмисне укривання у своєму робочому
сейфі трудових книжок трьох
працівників ОСББ винесено зауваження
(а.с.39-40).

Наказом №31 від 26 листопада 2012 року у
зв'язку з невиконанням посадової
інструкції та неодноразовим
порушенням ведення обліку
поквартирних карточок мешканців
будинку ОСББ „Надія-102", зокрема,
невнесення даних щодо зміни власників
ОСОБА_1 оголошено догану.

Наказом №3 від 22 січня 2013 року у зв'язку
з систематичним невиконанням
функціональних обов'язків паспортиста,
невиконанням розпорядження по
підготовці списків для подачі в
управління праці та соціального
захисту населення ОСОБА_1 звільнена з
роботи з 22.01.2013 року за п.3 ст.40 КЗпП
України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 22 постанови №9 від 06.11.92 р. з
відповідними змінами „Про практику
розгляду судами трудових спорів" у
справах про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно
з'ясовувати, в чому конкретно
проявилось порушення, що стало
приводом до звільнення, чи могло воно
бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8
ст.40 і п. 1 ст.41 КЗпП, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені статтями 147-1, 148, 149
КЗпП правила і порядок застосування
дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не
закінчився встановлений для цього
строк, чи не застосовувалось вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника.

З матеріалів справи видно, що посадові
обов'язки паспортиста ОСББ „Надія - 102"
визначені посадовою інструкцією (а.с.
100-102).

Згідно з цією посадовою інструкцією
ведення трудових книжок в посадові
обов'язки паспортиста не входить.

Як пояснила третя особа ОСОБА_2 в
судовому засіданні апеляційної
інстанції, ведення трудових книжок
входить до компетенції голови
правління ОСББ.

Згідно з актом від 18.06.2012 року,
підписаним паспортистом ОСОБА_1 та
головою правління ОСОБА_2, 18.06.2012 року
ОСОБА_1 у малому відділенні сейфу
виявила три трудові книжки, зокрема,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, які передала
голові правління ОСОБА_2 (а.с.38).

Оскільки ведення трудових книжок в
посадові обов'язки позивача не входить,
а факт навмисного укривання ОСОБА_1
трудових книжок відповідачем не
доведено та зважаючи на те, що відразу
після виявлення трудових книжок ОСОБА_1
передала їх голові правління, колегія
суддів вважає, що в діях позивачки
відсутні порушення трудової
дисципліни.

До того ж, громадське стягнення у
вигляді зауваження було застосовано до
позивачки під час перебування її у
відпустці, про що не заперечували в
судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача та
третя особа ОСОБА_2

Враховуючи наведене, застосування до
ОСОБА_1 громадського стягнення у
вигляді зауваження є незаконним.

За положеннями ч.1 ст.148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Як видно з акту перевірки
реєстраційних карток членів ОСББ
„Надія-102" від 10.10.2012 року членами
правління ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
головою ОСББ ОСОБА_2 було виявлено:
помилки у веденні карток - 59, внесені
виправлення -72, картки складені з
порушенням нумерації та алфавітного
порядку, у три картки не внесено змін у
зв'язку зі смертю власників, не внесені
зміни власників в картках мешканців
квартир №№ 65, 114, 118, 130, 149, 238, 259, 290, хоча
були підкріплені копії
правовстановлюючих документів нових
власників, не внесені зміни в особові
картки прописки членів сімей власників
щодо народження дітей - 8 карток, щодо
нових мешканців - 4. У всіх картках не
змінено балансоутримувача та не
зазначено про створення ОСББ.

Як пояснили в судовому засіданні
представник відповідача та третя особа
ОСОБА_2, саме на підставі цього акта
перевірки ОСОБА_1 оголошена догана.

Оскільки порушення ОСОБА_1 трудової
дисципліни виявлено 10.10.2012 року, а
дисциплінарне стягнення застосовано
відповідачем 26 листопада 2012 року, тобто
за спливом місячного терміну, висновок
суду першої інстанції про те, що
оголошуючи догану, відповідач діяв у
межах своїх повноважень та з
дотриманням строку застосування
дисциплінарного стягнення не можна
вважати законним та обґрунтованим.

Що стосується невиконання ОСОБА_1
розпорядження по підготовці списків
для подачі до управління праці та
соціального захисту населення, грубого
поводження, колегією суддів
встановлено наступне.

Пунктом 5 загальних положень посадової
інструкції паспортиста ОСББ „Надія-102"
передбачено, що паспортист
підпорядковується безпосередньо
голові правління.

Зі змісту доповідних головного
бухгалтера ОСОБА_8 на ім'я голови
правління ОСББ „Надія-102" від 18.01.2013
року та від 21.01.2013 року, письмової
вимоги голови правління про надання
пояснень за порушення трудової
дисципліни від 18.01.2013 року видно, що
розпорядження щодо складання списків
осіб, яким у 2013 році виповниться 18 років
паспортисту ОСОБА_1 поступило від
головного бухгалтера ОСОБА_8, тобто
неуповноваженої на те особи (а.с.47-49).

Розпорядження голови правління від 08
січня 2013 року „Про надання даних на
18-річних мешканців", на що посилалася
представник відповідача в судовому
засіданні, колегія суддів до уваги не
бере, оскільки належних доказів про те,
що дане розпорядження було доведено до
відому ОСОБА_1 відповідачем суду не
надано.

Крім того, з пояснень позивачки в
судовому засіданні апеляційної
інстанції та з доповідної головного
бухгалтера ОСОБА_8 від 21.01.2013 року видно,
що відповідні списки ОСОБА_1
підготувала та передала головному
бухгалтеру.

Будь-яких доказів про те, що в списках,
складених ОСОБА_1 містилася
недостовірна інформація, про що
зазначається в доповідній, відповідач
суду не надав.

За таких обставин та враховуючи, що
попередні стягнення у вигляді
зауваження та догани застосовані
незаконно, колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції щодо
законності наказу про звільнення
ОСОБА_1 з посади паспортиста за п.3 ст.40
КЗпП України не можна вважати законним
та обґрунтованим.

А тому, рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

Суд визнає накази про оголошення
догани та звільнення незаконними,
поновлює позивачку на роботі та стягує
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Визначаючи розмір середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
колегія суддів виходить з того, що
позивачка працювала три дні на тиждень
(вівторок, середа, п'ятниця) по дві
години на день, середній заробіток за
два останні місяці перед звільненням
позивачки становив 300 грн. на місяць. А
тому, розмір середнього заробітку, що
підлягає до стягнення за весь час
вимушеного прогулу становить 3456 грн.
((600:25=24 грн.(середньоденна з/пл); 24 х 144 =
3456 грн. (144 - робочі дні у розрахунковому
періоді).

З огляду на те, що скасування наказів
ОСББ не входить до компетенції суду,
колегія суддів у задоволенні вимог про
їх скасування відмовляє.

Внаслідок незаконного звільнення
позивача та застосування до неї
дисциплінарного стягнення, що призвели
до моральних страждань, колегія суддів
вважає, що ОСОБА_1 заподіяна моральна
шкода.

В обґрунтування вимог про
відшкодування моральної шкоди
позивачка в тому числі посилалася на
те, що незаконне звільнення призвело до
тимчасової втрати працездатності та
лікування. Проте, належних доказів що
саме незаконне звільнення призвело до
тимчасової втрати працездатності суду
не надала.

Враховуючи вищенаведене, а також
характер і тривалість страждань
позивача, розмір відшкодування
моральної шкоди колегія судів визначає
в сумі 500 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 18 жовтня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати незаконним наказ ОСББ
„Надія-102" №31 від 26.11.2012 року про
оголошення догани ОСОБА_1

Визнати незаконним наказ ОСББ
„Надія-102" №3 від 22.01.2013 року про
звільнення з посади ОСОБА_1 та поновити
ОСОБА_1 з 22.01.2013 року на посаді
паспортиста ОСББ „Надія-102".

Стягнути з ОСББ „Надія-102" на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 3456
грн.

Стягнути з ОСББ „Надія-102" на
користь ОСОБА_1 500 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Стягнути з ОСББ „Надія-102" в доход
держави судовий збір в розмірі 974 грн. 40
коп.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення суду в частині поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
межах суми платежу за один місяць в
розмірі 300 грн. підлягає до негайного
виконання.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: