Провадження № 2/161/5427/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

24 грудня 2013 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області у
складі:

головуючої - судді
Кирилюк В.Ф.

при секретарі
Клейменовій О.Ю.

зучастю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права
власності на нерухоме майно, -

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з позовом
до ОСОБА_7 про визнання права власності
на нерухоме майно.

Свій позов обґрунтовує тим, що вона з
05.09.1998 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який на
підставі рішення Луцького
міськрайонного суду від 28.02.2013 року
було розірвано. Вказує, що згідно
договору про пайову участь у
будівництві житла від 22.09.2005 року №78-4А
та додаткової угоди до нього від 14.08.2008
року, ними за спільні кошти було
придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Відповідно до акту прийому-передачі
від 15.08.2008 року ОСОБА_7 було передано
спірну квартиру. 15.08.2008 року ТзОВ «Завод
будівельних конструкцій» як
виконавець за договором про пайову
участь у будівництві житла направив
Луцькому міському голові лист про
передачу у власність квартири ОСОБА_7
як замовнику за вказаним договором. З
2010 року подружні відносини між ними
погіршились, в зв'язку з чим шлюб було
розірвано. Не визнаючи за нею права
власності на спільне майно подружжя,
відповідач навмисно не отримує
свідоцтво про право власності на
спірну квартиру, тому вона з дітьми
змушена наймати інше житло та
сплачувати за нього кошти.

Покликаючись на викладені обставини
та, що реєстраційною службою Луцького
міського управління юстиції їй
відмовлено в отриманні
правовстановлюючих документів на
квартиру, просить визнати за нею право
власності на 1/2 частину двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідача в її користь судові
витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та її
представник заявлені вимоги
підтримали з підстав, зазначених у
позовній заяві та просили задовольнити
їх.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч 1. ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.ст.63,68 цього Кодексу
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

З пояснень сторін, матеріалів справи
судом встановлено, що сторони з 05.09.1998
року перебували в зареєстрованому
шлюбу, який на підставі рішення
Луцького міськрайонного суду від 28.02.2013
року було розірвано (а.с.12).

В шлюбі в них народилось троє дітей
дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
свідоцтвами про народження серії
НОМЕР_1 від 07.07.1999 року, серії НОМЕР_2 від
10.03.2011 року, серії НОМЕР_3 від 10.03.2011 року
(а.с.9-11).

22.09.2005 року між ТзОВ «Завод будівельних
конструкцій» як виконавцем та ОСОБА_7
як замовником був укладений договір
про пайову участь в будівництві житла
№78-4А, а саме: двокімнатної квартири
АДРЕСА_1. Вартість житла на момент
укладення договору становила 114620 грн.
(а.с.16).

14.08.2008 року між ТзОВ «Завод
будівельних конструкцій» та ОСОБА_7
була укладена додаткова угода до
договору на пайову участь у
будівництві житла № 78-4а від 22.09.2005 року,
відповідно до якої змінені умови
укладеного договору щодо площі та
вартості квартири(а.с.17).

З довідки ТзОВ «Завод будівельних
конструкцій» встановлено, що за
квартиру АДРЕСА_1 проведена повна
оплата в сумі 131424 грн. та згідно акту
прийому-передачі від 15.08.2008 року
квартира передана ОСОБА_7 (а.с.18, 19).

15.08.2008 року ТзОВ «Завод
будівельних конструкцій» як
виконавець за договором про пайову
участь у будівництві житла направив
Луцькому міському голові лист про
передачу у власність квартири ОСОБА_7
як замовнику за вказаним договором.

Не заперечуючи зазначених
обставин та, що спірна квартира є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, представник
відповідача заперечила проти визнання
за позивачем саме права власності на 1/2
частину квартири. Вважає, що ОСОБА_1 має
право на звернення до суду з позовом
про визнання майнового права на
квартиру.

Згідно ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

На основі наведеного, суд
приходить до висновку, що оскільки
договір про пайову участь в
будівництві житла сторонами виконаний
повністю, квартира передана
відповідачу та останній маючи право з
15.08.2008 року отримати свідоцтво про
право власності на спірну квартиру, не
бажає цього робити, не визнає право
власності колишньої дружини на частину
квартири, суд приходить до висновку, що
позов слід задовольнити та визнати за
позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, яка є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Суд приходить до висновку також, що
відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача в користь позивача слід
стягнути 1320 грн. судового збору, який
був сплачений останньою виходячи з
вартості спірної квартири 264000 грн.,
підтвердженої висновком про вартість
об'єкта оцінки ТзОВ «Волинське
агенство нерухомості» .

На підставі ст.ст.60,63,68,69,70 СК України,
ст.368,392 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10,
57-61, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, яка є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_1 1320
(одна тисяча триста двадцять) грн.
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду
В.Ф.Кирилюк