Справа 206/6812/13-ц
Провадження 2/206/1489/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2013 р. Самарський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Сухоруков А.О.,

при секретарі:
Віткалов А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк», про визнання
незаконними дій,

встановив:

15 квітня 2013 року позивач звернулася до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк» про
визнання незаконними підвищення
відсотків за користування кредитними
коштами.

Ухвалою судді від 15 липня 2013 року дану
справу залишено без розгляду.

10 вересня 2013 року Апеляційним судом
Дніпропетровської області ухвалу було
скасовано та направлено для розгляду.

19 грудня 2013 року ухвалою Самарського
районного суду м. Дніпропетровська
було закрито провадження в частині
вимог про визнання незаконними
підвищення процентної ставки до 30%
річних по договору про іпотечний
кредит № DNUHG2 від 07.12.2007 року
згідно листа ЗАТ «ПриватБанк» №
20.1.3.2/6-32362 від 25.12.2008р. та визнання
незаконними підвищення процентної
ставки до 30% річних по кредитному
договору № DNUHG2 від 07.12.2007 року
згідно листа ЗАТ «ПриватБанк» №
20.1.3.2/6-32361 від 25.12.2008р. по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк» про
визнання незаконними підвищення
відсотків за користування кредитними
коштами та визнання незаконними дій.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим,
що 07 грудня 2007 року між нею та
відповідачем було укладено договір про
іпотечний кредит № DNUHG2 та
кредитний договір № DNUHG2. Як
встановлено п. 3.2., договір має містити
графік платежів. Згідно п.3.3. правил -
банки зобов'язані в кредитному
договорі зазначати сукупну вартість
кредиту з урахуванням процентної
ставки за ним. У договорах відсутні
графік платежів (згідно зі строковістю
- щомісяця), відсутня інформація щодо
сукупної вартості кредиту (зокрема, за
кожним платіжним періодом), реальної
процентної ставки та абсолютного
значення подорожчання кредиту (у
грошовому виразі).

Вказані обставини стали причиною
звернення позивача з вказаним позовом
до суду, в якому просить застосувати
пільги щодо сплати судового збору,
визнати незаконним відсутність
щомісячного графіку платежів у розрізі
сум погашення основного боргу, сплати
процентів за користування кредитом, а
також інших фінансових зобов'язань
споживача за кожним платіжним періодом
по кредитному та іпотечному договорах.
(а.с. 17).

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позовні вимоги, просили їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, оскільки всі щомісячні графіки
платежів у розрізі сум погашення
основного боргу, сплати процентів за
користування кредитом, а також інших
фінансових зобов'язань споживача за
кожним платіжним періодом по
кредитному та іпотечному договорах є у
матеріалах справи, також зазначив, що
позивач з ними ознайомлена, про що
свідчить її підпис.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає що позовні вимоги не підлягають
задоволенню із наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що 07 грудня 2007 року між нею та
відповідачем було укладено кредитний
договір №DNUHG2 та договір про
іпотечний кредит №DNUHG2, згідно з
умовами якого позивач надав
відповідачу іпотечний кредит в сумі
1515000 гривень із розрахунку 15 % річних з
кінцевим строком погашення 07 грудня 2027
року (а.с.2-9).

Розрахунок заборгованості за
кредитним договором DNUHG2 та
договором про іпотечний кредит
DNUHG2 від 07.12.2007р. станом на 07.02.2012р.
свідчить про наявністб простроченої
заборгованості (а.с.а.с. 55-57,63-64)

Згідно анкети-заяви банком перевірено
щомісячні доходи родини заявника,
щомісячні витрати, майновий стан,
фінансовий стан, зазначена загальна
вартість кредиту, де відображено і
щомісячний платіж у розмірі 403,66 грн.
(а.с.а.с. 70-75).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні,
банком надані всі документи.

За таких умов, дана вимога закону та
договору була виконана відповідачем.

Позивачем не надано суду жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження позовних вимог.
Натомість представником відповідача
надано суду докази усунення порушень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60
ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
заявлених ним вимог, а також не надано
доказів, які б свідчили про наявність
підстав для задоволення позову.

Суд роз'яснював учасникам процесу
положення ст.ст. 10, 11, 57-61, 137 ЦПК України
та наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій, а також те, що суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог і на підставі
наданих доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь справі, при цьому суд
приймає до розгляду тільки ті докази,
які мають значення по справі.

Перевіривши та з'ясувавши всі
необхідні обставини справи та оцінюючи
усі наявні докази по справі, досліджені
в судовому засіданні в їх сукупності, а
також виходячи з діючого матеріального
закону, з урахуванням загальних засад
цивільного судочинства відповідно до
п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України,
а саме: справедливості,
добросовісності та розумності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 в такому вигляді не
ґрунтуються на вимогах закону,
спростовуються доказами відповідача, а
тому в їх задоволенні необхідно
відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 14, Цивільного
кодексу України, ст.ст. 81, 88, 208, 209, 212 - 215,
218 Цивільного процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк» про
визнання незаконними дій - відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя
А.О. Сухоруков