АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції - Литвинова
Доповідач - БорисоваО.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
27 серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до держави Україна в особі
Кабінету Міністрів України, треті
особи: управління Пенсійного фонду
України в Нахімовському районі м.
Севастополя, Державна казначейська
служба України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої фізичній особі законодавчим
актом, що визнаний неконституційним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом
до держави України в особі Кабінету
Міністрів України в якому просить
стягнути на її користь на
відшкодування матеріальної шкоди 1950,58
грн. та 1000 грн. моральної шкоди, завдану
внаслідок неправомірних дій
управління Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя при перерахунку раніше
призначеної пенсії у зв`язку зі
зростанням середньої заробітної плати
в Україні, з якої сплачено страхові
внески на підставі частини 2 ст. 42
Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
управлінням Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м. Севастополя
при перерахунку раніше призначеної
пенсії у зв'язку зі зростанням
середньої заробітної плати в Україні,
який є меншим, ніж показник, визначений
Державною службою статистики, що
призвело до невірного перерахунку
пенсії. Зазначає, що рішенням
Конституційного суду України від 22
травня 2008 року за № 10/2008-рп по справі
№1-28/2008 визнано неконституційними
зміни до Закону № 1058-IV щодо
застосування показників при
розрахунку пенсії громадянам України
(п. 10 ст. 35 Розділу II Закону України «Про
державний бюджет України за 2008 рік»).

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 27 серпня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до держави
Україна в особі Кабінету Міністрів
України, треті особи: управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м. Севастополя,
Державна казначейська служба України
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої фізичній
особі законодавчим актом, що визнаний
неконституційним відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням суду, представник позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу
в якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Судом першої інстанції необґрунтовано
зроблено висновки щодо недоведеності
факту заподіяння шкоди позивачу в той
час, коли в позовній заяві цілком
ґрунтовно надано пояснення щодо суті
заявлених вимог.

Зазначає, що суд першої інстанції за
власною ініціативою залучив до участі
у справі органи державної влади: УПФ
України в Нахімовському районі м.
Севастополя, Державну казначейську
службу України та фактично замінив за
власною ініціативою належного
відповідача - державу Україну на
Кабінет Міністрів України.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні апеляційної скарги та
залишити рішення суду першої інстанції
без змін.

Позивач ОСОБА_2, треті особи: УПФ
України в Нахімовському районі м.
Севастополя, Державна казначейська
служба України в судове засідання не
з'явились, про день, час і місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, тому колегія суддів
вважає можливим розглядати справу у
відсутність осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
призначення (перерахунок) пенсії
безпосередньо здійснюється
територіальними органами Пенсійного
фонду України, а не Кабінетом Міністрів
України, у зв'язку з чим відповідач не
порушував права, свободи чи інтереси
позивача.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є пенсіонером, отримує пенсію
за віком згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», обов'язок по здійсненню
даних виплат покладено на третю особу у
справі - управління Пенсійного фонду
України в Нахімовському районі м.
Севастополя.

Частиною 2 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що щороку
починаючи з 01 березня поточного року у
разі, якщо зросла середня заробітна
плата (дохід) в Україні, з якої сплачено
страхові внески, за минулий рік зросла,
здійснюється перерахунок раніше
призначених пенсій із застосуванням
заробітної плати, з якої призначено
(попередньо перераховано) пенсію,
підвищеної на коефіцієнт, який
відповідає не менше як 20 відсоткам
показника зростання середньої
заробітної плати (доходу) в Україні, з
якої сплачено страхові внески,
порівняно з попереднім роком, але не
менше зростання рівня інфляції
(індексу споживчих цін) за минулий рік.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах своїх повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Статтею 113 Конституції України
визначено, що Кабінет Міністрів
України є вищим органом у системі
органів виконавчої влади, який у своїй
діяльності керується Конституцією і
законами України, актами Президента
України.

Відповідно до ч.3 ст. 19 Закону України
«Про Кабінет Міністрів України»
встановлено, що Кабінет Міністрів
України є колегіальним органом, який
приймає рішення після обговорення
питань на його засіданнях. Основні
повноваження Кабінету Міністрів
України визначені статтями 2, 20 Закону
України «Про Кабінет Міністрів
України».

Водночас, до повноважень Кабінету
Міністрів України не належить
здійснення перерахунку пенсій особам,
що мають на них право.

Механізм який регулює питання
призначення (перерахунку) пенсій
визначений Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який затверджений
постановою Правління Пенсійного фонду
України.

Пунктом 3 названого Порядку
встановлено, що заява про переведення з
одного виду пенсії на інший, про
перерахунок пенсії подається до
органу, що призначає пенсію, заявником
за місцем проживання (реєстрації), а при
необхідності - його законним
представником (батьки або опікун
(піклувальник)) за місцем проживання
(реєстрації) представника.

Згідно п.37 Порядку орган, що призначає
пенсію розглядає питання про
призначення пенсії, відстрочку часу її
призначення, перерахунок та
відновлення виплати раніше
призначеної пенсії, а також про
переведення з одного виду пенсії на
інший при звернені особи з відповідною
заявою. Заяви про переведення з одного
виду пенсії на інший, про перерахунок
пенсії й поновлення виплати раніше
призначеної пенсії приймаються
органом, що призначає пенсію, при
наявності в особи всіх необхідних
документів.

Отже, наведені норми законів та
підзаконних актів підтверджують те, що
призначення (перерахунок) пенсії
безпосередньо здійснюється
територіальними органами Пенсійного
фонду України, а не Кабінетом Міністрів
України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року визнано таким, що
не відповідають Конституції України
положення п.28 розділу 2 Закону України
«Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

Зазначені обставини стали підставою
для звернення позивача до суду з
вимогою про відшкодування державою
Україною матеріальної шкоди,
заподіяної актом, що визнаний
неконституційним, відповідно до ч.3
ст.152 Конституції України.

Статтею 1175 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана фізичній особі або
юридичній особі в результаті прийняття
органом державної влади, органом влади
Автономної республіки Крим або органом
місцевого самоврядування
нормативно-правового акта, що був
визнаний незаконним і скасований,
відшкодовується державою, Автономною
республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини
посадових і службових осіб цих органів.

При вирішенні спору про відшкодування
шкоди обов'язковому з'ясуванню
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Статтями 170, 176 ЦК України передбачено,
що держава здійснює цивільні права та
обов'язки через органи державної влади
у межах їх компетенції, встановленої
законом, а тому в деліктних
правовідносинах зобов'язання держави
не може бути покладене на Кабінет
Міністрів України на який не покладено
функцію по здійсненню перерахунку
пенсії особам, що мають на них право та
на останнього не покладено обов'язок
відшкодування шкоди, завданої фізичній
особі законодавчим актом, що визнаний
неконституційним.

Позивач не надав докази
протиправності діянь Кабінету
Міністрів України, наявності
причинного зв'язку між шкодою та діями
відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції фактично замінив
відповідача державу Україна на Кабінет
Міністрів України колегія суддів
відхиляє, адже саме позивач визначив
відповідачем Кабінет Міністрів
України.

Згідно ч.ч.1, 2 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Таке право мають також
особи (за винятком тих осіб, які не
мають цивільної процесуальної
дієздатності), в інтересах яких
заявлено вимоги.

Частиною 1 ст.33 ЦПК України визначено,
що суд за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують зазначених висновків,
тому колегія суддів не вбачає правових
підстав для скасування рішення суду з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 27 серпня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :