Головуючий суддя в суді І інстанції
Справа № 374/475/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2013 року Ржищівський
міський суд Київської області в складі:

головуючої судді:
Козіної С.М.

при секретарі: Коверзі
Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Ржищів
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в реалізації права власності
та примусове виселення з житлового
будинку, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в реалізації права власності
та примусове виселення з житлового
будинку, в якому просить суд усунути
перешкоди у реалізації її права
власності, а саме: позбавити ОСОБА_3
права користування житловим будинком
по АДРЕСА_1 та виселити його з будинку
без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що вона є
власником домоволодіння по АДРЕСА_1. На
даний час у її будинку крім неї
проживає ОСОБА_3

З кожним роком позивачці все важче
вести домашнє господарство, обробляти
город. Нажаль, власних дітей, які б
допомогли позивачці вести домашнє
господарство у неї немає. Думаючи про
старість, позивачка має намір продати
власний будинок по АДРЕСА_1 та купити за
ці кошти квартиру.

З метою продажу власного житла
позивачка неодноразово зверталася до
відповідача з вимогою виселитися з
будинку, але отримувала категоричні
відмови без пояснення їх конкретних
причин.

Відповідач має житло за місцем своєї
реєстрації по АДРЕСА_2

Крім того, на даний час відповідач
офорляє спадщину за заповітом після
його померлої рідної тітки на квартиру
у м. Бишів Макарівського району
Київської області.

Таким чином, відповідач повністю
забезпечений житлом для свого
проживання.

Між позивачем та відповідчем не було
жодних домовленостей про те, що він
буде постійно проживати у будинку
позивачки, а лише тимчасово. І саме з
цієї причини позивачка не надавала
йому дозволу на реєстрацію в її
будинку. Всі речі побутового вжитку
(користування) куплені за кошти
позивачки. Відповідачем за цей час не
було придбано жодних речей та майна,
пов'язаних з веденням домашнього
господарства. За час проживання всі
роботи, пов'язані з утриманням та
обслуговуванням житлового будинку,
надвірних будівель та споруд,
проводились виключно за рахунок
позивачки. За комунальні послуги весь
час сплачує позивачка, всі договори про
надання цих послуг оформлені на неї.

В судове засідання позивачка не
з'явилася з поважних причин.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_4 позовні вимоги,
викладені в позовній заяві, підтримав в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені вище.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позовні вимоги, визнав в повному
обсязі, проти виселення не заперечував,
однак зазначив, що виселитися зможе
лише після закінчення опалювального
сезону, тобто весною.

Суд, заслухавши представника позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, щодо
задоволення в повному обсязі позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в реалізації права власності
та примусове виселення з житлового
будинку, обґрунтовуючи своє рішення
нижчезазначеними доказами.

Судом установлено, що ОСОБА_2 належить
1/2 частина житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель та споруд, що знаходиться в
АДРЕСА_1, що підтверджується письмовим
доказом по справі: копією договору
дарування частини житлового будинку
серії ВКА № 922188 (а.с. 7).

Згідно довідки № 4-52-1846 від 19.11.2013 року,
виданої Ржищівською міською радою,
ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 і за даною
адресою зареєстрована одна (а.с. 9).

Зі змісту акту обстеження житлового
приміщення на предмет проживання в
ньому громадян від 18.11.2013 року
вбачається, що в будинку по АДРЕСА_1,
зареєстрована на праві постійного
місця проживання громадянка ОСОБА_2; на
даний час в будинку проживає зазначена
вище громадянка, а також громадянин
ОСОБА_3, який зареєстрований на праві
постійного місця проживання за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Згідно договору про надання послуг з
газопостачання від 13.03.2008 року,
укладеного між Кагарлицькою філією по
експлуатації газового господарства
ВАТ "Київоблгаз" та ОСОБА_2, остання є
споживачем послуг з газопостачання
(а.с. 11).

Згідно договору про користування
електричною енергією № 2187 від 22.01.2000
року, укладеного між ДАЕК
"Київобленерго" в особі директора
Кагарлицького РЕМ та ОСОБА_2, остання є
споживачем послуг з електропостачання
(а.с. 12).

Статтею 41 Конституції України, ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 року, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба (ст. ст. 379, 380 ЦК України).

Права власника житлового будинку
визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 98 ЖК України
тимчасові жильці на вимогу наймача або
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, зобов'язані негайно звільнити
приміщення, а в разі відмовлення -
підлягають виселенню в судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягають стягненню судові витрати.

Факт сплати позивачкою судового збору
в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 копійок підтверджується
письмовим доказом по справі:
квитанцією від 22.11.2013 року (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88,
209, 212-215, 223 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319,
321, 391 ЦК України, ст. 98 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в реалізації права власності
та примусове виселення з житлового
будинку, - задовольнити в повному
обсязі.

Позбавити ОСОБА_3 права користування
житловим будинком по АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_3 з житлового будинку, що
розташований по АДРЕСА_1, без надання
іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: