Семенівський районний суд Полтавської
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2013

№ 547/1619/13-ц

провадження по справі:

№2/547/573/13

Семенівський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого - судді Любицького В.О.,

при секретарі - Вареник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Семенівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
позики,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
договорами позики від 15.03.2013 року в
розмірі 43520 грн від 01.05.2013 року в розмірі
10000 грн., та від 01.06.2013 року в розмірі
70000 грн., укладеними між ним та
відповідачем по справі. Крім того, у
зв»язку з невиконанням відповідачем
обов»язків по поверненню боргових
коштів, прохав стягнути з відповідача 3%
річних від простроченої суми боргу в
розмірі 3705 грн.60 коп., пеню за
невиконання зобов»язань за кожен день
прострочення зобов»язань на загальну
суму 6384 грн. 31 коп., витрат на правову
допомогу за надання консультацій,
підготовки документів, позовної заяви
до суду та заяви про забезпечення
позову , які складають в загальній
сумі 2050 грн., а також витрат по сплаті
судового збору при подачі позову до
суду в розмірі 1336 грн.10 коп.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник позовні
вимоги підтримали, прохали суд їх
задоволити.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 позов визнав частково . Суду
пояснив, що він дійсно отримав від
позивача позику за договорами позики
від 15.03.2013 року в розмірі 43500 грн. та від
01.05.2013 року в розмірі 10000 грн. Позику в
розмірі 70000 грн. він не отримував від
позивача і на договорі позики на
зазначену суму від 01.06.2013 року стоїть
не його підпис. В судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 відмовився від
призначення та проведення по справі
почеркознавчої експертизи підпису на
договорі позики і письмовій розписці
від 01.06.2013 року щодо відповідності його
підпису чи іншій особі.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, вивчивши матеріали справи,
суд вважає , що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом по справі встановлено , що
між сторонами по справі були укладені
письмові договори позики від 15.03.2013
року, від 01.05.2013 року та від 01.06.2013 року
відповідно до яких та письмових
розписок відповідача по справі
відповідно 15.03.2013 року останній
отримав від позивача у справі позику в
розмірі 43520 грн. із строком повернення
30.04.2013 року; за договором позики від 01
травня 2013 року отримав позику в
розмірі 10000 грн. із строком повернення
15.06.2013 року , хоча згідно письмової
розписки про отримання грошей отримав
вказані грошові кошти 20.06.2013 року; 01
червня 2013 року отримав позику в розмірі
70000 грн. із строком повернення 15 серпня
2013 року.

В подальшому відповідач свої
зобов»язання за зазначеними
договорами позики не виконав і не
повернув позику.

У відповідності до п.5.1 зазначених
договорів позики у випадку порушення
своїх зобов»язань за цим договором
сторони несуть відповідальність
визначену цим договором та

2

чинним законодавством. Порушенням
зобов»язання є його невиконання або
неналежне виконання.

Крім того, відповідно до п.6.7
зазначених вище договорів у випадках,
не передбачених даним договором,
сторони керуються нормами чинного
законодавства .

Допитані в судовому засіданні на
стороні позивача свідки ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 суду пояснили, що вони , як
свідки , підписували договори позики
та письмові розписки відповідача по
справі ОСОБА_2 про отримання ним грошей
від позивача по справі ОСОБА_1, які
останній передавав у їх присутності
відповідачу по справі.

З огляду на викладене, суд вважає
встановленими факти отримання
відповідачем по справі від позивача
сум позик за письмовими договорами в
розмірах 43520 грн, 10000 грн. та 70000 грн., що
підтверджується відповідними
письмовими договорами позик та
письмовими розписками відповідача про
отримання зазначених коштів від
позивача по справі.

Суд не приймає до уваги
заперечення відповідача по справі про
те,що він не отримував позику в
розмірі 70000 грн. та не підписував
договір позики та розписку на
зазначену суму від 01.06.2013 року в зв»язку
з відсутністю по справі будь-яких
доказів на підтвердження даних
заперечень відповідача.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (
позикодавець ) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики ) . Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей , визначених родовими
ознаками.

У відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК
України на підтвердження договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК
України позичальник зобов»язаний
повернути позикодавцеві позику (
грошові кошти ) у такій самій сумі в
строк та в порядку , що встановлені
договором.

З огляду на викладене, суд вважає
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача сум позик відповідно до
договору від 15.03.2013 року в розмірі 43520
грн., від 01.05.2013 року в розмірі 10000 грн.
та від 01.06.2013 року в розмірі 70000 грн.
такими, що підлягають до задоволення.

Суд також вважає, що підлягає до
задоволення позовна вимога позивача
про стягнення з відповідача 3% річних за
прострочення грошового зобов»язання
по зазначених вище договорах позики
відповідно до ст..625 ЦК України, згідно
змісту якої боржник , який прострочив
виконання грошового зобов»язання , на
вимогу кредитора зобов»язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом .

Договорами позик між сторонами по
справі не встановлено розміру
процентів за прострочення виконання
зобов»язання.

Сума процентів, а саме3% річних від
загальної суми заборгованості складає
в розмірі 3705 грн. 60 коп. ( 123520 грн. х 3%
=3705,60 грн.), яка підлягає стягненню з
відповідача.

Щодо позовної вимоги позивача про
стягнення на його користь з
відповідача суму неустойки ( пені) в
розмірі 6384 грн. 31 коп., суд вважає, що
дана вимога не підлягає до задоволення
, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.551
ЦК України, не визначена в договорах
позики, які укладені між сторонами по
справі.

Суд також вважає, що не підлягає
до задоволення вимога позивача про
стягнення з відповідача витрат на
правову допомогу, які ним затрачені на
правову консультацію, підготовку
документів та складання позовної заяви
до суду та заяви про забезпечення
позову, які понесені позивачем поза
межами судового процесу в зв»язку з чим
та відповідно до ст..84 ЦПК України не
пов»язані з витратами при розгляді
справи судом , про відшкодування яких
позивач по справі не заявляв
відповідних вимог.

Суд також вважає такими, що
підлягають до задоволення вимоги
позивача про стягнення з

3

відповідача по справі на його користь
судові витрати по сплаті ним судового
збору в розмірі 1336

грн. 10 коп. при подачі позову до суду ,
які відповідно до ст..88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача по
справі на користь позивача по справі.

Керуючись ст. ст. 10,11, 174 , 204, 209,214-215, 218
ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с.Очеретувате Семенівського
району Полтавської області (
ідентифікаційний № НОМЕР_1, паспорт
серія НОМЕР_3, виданий Семенівським РВ
УМВС України в Полтавській області
19.09.2013 року), на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Надим
Тюменської області ( ідентифікаційний
№ НОМЕР_2 ) :

- заборгованість за договорами позики
від 15 березня 2013 року , 01 травня 2013 року
та 01 червня 2013 року в загальній сумі 123
520 грн. ( сто двадцять три тисячі п»ятсот
двадцять гривень 00 копійок);

- кошти в розмірі 3705, 6 грн. ( три тисячі
сімсот п»ять гривень шістдесят
копійок), що становить 3% річних від
простроченої заборгованості;

- кошти в розмірі 1336 , 10 грн. ( одна тисяча
триста тридцять шість гривень десять
копійок) витрат по сплаті судового
збору за подачу позову до суду.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду через районний суд
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення.

Головуючий -підпис

« З оригіналом згідно»

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області
В.О.Любицький