СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Кулікової С.В., Желепи О.В.

при секретарі
Іванові Ф.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 21 серпня 2013р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2

про відшкодування шкоди,

встановила:

у березні 2013р. позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідачів 15 659,14грн. матеріальної
шкоди, 600грн. витрат, понесених на
проведення авто товарознавчого
дослідження та 229грн. 41коп. судового
збору.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 27 квітня 2012р. у
дворі будинку 19-а по Дніпровській
набережній у м. Києві малолітній син
відповідачів керував велосипедом і,
порушивши Правила дорожнього руху,
здійснив наїзд на його автомобіль
«Лексус-30», державний номер НОМЕР_1.

Позивач вказував, що відповідно
до звіту ТОВ «Експерт-центр ТАНДЕМ»
розмір матеріальної шкоди, завданої
пошкодженням автомобіля, становить 15
569,14грн., який повинні відшкодувати
відповідачі, як батьки малолітнього.

Рішенням суду від 21 серпня 2013р.
позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідачі просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог, а
саме у сумі 4106грн. вартості проведених
ремонтних робіт та 229грн. 40коп. судових
витрат.

Апелянти посилаються на те, що
розмір матеріальної шкоди, завданої
позивачу, значно завищено, що
пошкодження, зазначені у звіті, не
могли утворитися під час зіткнення з
велосипедом і не були вказані у довідці
ДАІ.

Також апелянти посилаються на
те, що позивачем автомобіль був
отриманий з прилюдних торгів з
пошкодженнями, про що зазначено в акті.

Апелянт ОСОБА_1, будучи належним
чином повідомленим про день та час
розгляду апеляційної скарги (с.с.131), у
судове засідання не з'явився, причини
неявки не повідомив, тому відповідно до
ст. 305 ЦПК України колегія суддів
провела судовий розгляд у його
відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2
та її представника, які підтримали
апеляційну скаргу, пояснення позивача
та його представника, які заперечували
проти апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та обговоривши

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/16250/2013 Головуючий у суді
першої інстанції: Парамонов
М.Л.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що 27 квітня
2012р. по вул. Дніпровській набережній,
19-а у

- 2 -

м. Києві у результаті порушення
малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, який керував велосипедом,
Правил дорожнього руху, був здійснений
наїзд на автомобіль «Лексус-30»,
державний номер НОМЕР_1, який належить
позивачу.

Порушення малолітнім ОСОБА_6
Правил дорожнього руху підтверджено
постановою судді Дарницького
районного суду м. Києва від 21 червня
2012р., згідно якої мати малолітнього -
ОСОБА_2 притягнута до адміністративної
відповідальності за ст. 184 ч. 1 КпАП
України.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем було доведено розмір
завданої йому матеріальної шкоди, а
відповідачі, як батьки малолітнього,
який завдав матеріальну шкоду,
зобов'язані її відшкодувати.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він відповідає наявним
матеріалам справи, наданим сторонами
доказам та ґрунтується на нормах
матеріального права.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК
України шкода, завдана малолітньою
особою (яка не досягла чотирнадцяти
років), відшкодовується її батьками
(усиновлювачами) або опікуном чи іншою
фізичною особою, яка на правових
підставах здійснює виховання
малолітньої особи, - якщо вони не
доведуть, що шкода не є наслідком
несумлінного здійснення або ухилення
ними від здійснення виховання та
нагляду за малолітньою особою.

Постанова судді Дарницького
районного суду м. Києва від 21 червня
2012р. про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ухилення від виконання передбачених
законодавством обов'язків щодо
навчання та виховання її малолітнього
сина оскаржена у встановленому законом
порядку не була, тому батьки
малолітнього ОСОБА_6 повинні
відшкодувати завдану ним шкоду.

Звітом про оцінку розміру
матеріального збитку, завданої
власнику КТЗ, складеним ТОВ
«Експерт-центр ТАНДЕМ» 30 травня 2012р.,
визначено, що матеріальний збиток,
завданий пошкодженням автомобіля
позивача, становить 15 569грн. 14коп.

Твердження апелянтів про те, що
розмір матеріальної шкоди, визначений
звітом, значно завищений, а
пошкодження, описані у звіті, не могли
утворитися під час зіткнення з
велосипедом, не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна особа зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У підтвердження своїх вимог
позивачем був наданий звіт про оцінку
розміру матеріального збитку.

Допитаний у суді першої
інстанції спеціаліст ОСОБА_7 підтримав
викладені у звіті обставини та
розрахунки.

Заперечуючи проти визначеного
спеціалістом розміру матеріального
збитку, а також зазначених ним
пошкоджень, відповідачі мали
можливість заявити клопотання про
призначення відповідних судових
експертиз, або надати інші докази, які б
підтверджували їх твердження, однак
такою можливістю відповідачі не
скористалися, а також не надали докази,
які б ставили під сумнів докази, які
були надані позивачем.

Наданий позивачем рахунок про
виконання ремонтних робіт на 4106грн. не
може бути підставою для часткового
задоволення позовних вимог, оскільки з
наданого рахунку вбачається, що
ремонтні роботи були проведені не у
повному обсязі, що підтвердив позивач у
апеляційному суді.

Крім того, звітом спеціаліста
встановлена втрата товарної вартості
автомобіля позивача у сумі 6005грн. 24коп.

Посилання апелянтів на те, що
визначити втрату товарної вартості
автомобіля немож-

- 3 -

ливо, оскільки він придбаний з
прилюдних торгів і його вартість до ДТП
не визначена, колегія суддів вважає
безпідставним, оскільки спеціалістом
даний показник був визначений після
огляду автомобіля, а відповідачами не
було надано доказів, які б
підтверджували їх твердження.

Доводи апелянтів про те, що
перелік ремонтних робіт, зазначений у
звіті та акті огляду транспортного
засобу, не співпадає з переліком
пошкоджень, зазначених у довідці ДАІ,
на думку колегії суддів, не може бути
підставою для часткового задоволення
позовних вимог, оскільки довідка ДАІ не
є підставою для визначення суми
завданої матеріальної шкоди, про що
зазначено у самій довідці.

Крім того, відповідачі мали
можливість особисто прийняти участь в
огляді автомобіля спеціалістом, так як
були повідомлені про дату та час
огляду, однак даною можливістю не
скористалися.

Твердження апелянтів про те, що
автомобіль позивача мав пошкодження до
ДТП, про що зазначено в акті опису, який
складено державним виконавцем, не
знайшли свого підтвердження під час
апеляційного розгляду, оскільки з
дослідженої копії акту від 2 вересня
2011р. колегією суддів встановлено, що
видимих пошкоджень на автомобілі
виявлено не було, а державним
виконавцем зазначено про наявні
подряпини у середині салону.

Таким чином, суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку про те, що відповідачі
зобов'язані відшкодувати позивачу
завдану йому шкоду, розмір якої він
довів під час судового розгляду, а
також понесені ним судові витрати.

Разом з тим, колегія суддів
вважає безпідставним посилання суду
першої інстанції на норму ч. 2 ст. 1187 ЦК
України, оскільки велосипед, яким
керував малолітній ОСОБА_6 під час
дорожньо-транспортної пригоди, не є
засобом підвищеної небезпеки, тому
відповідно до ст. 309 ЦПК України вказане
посилання підлягає виключенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 309, 313-314,
316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 21 серпня 2013р. змінити,
виключивши з мотивувальної частини
рішення посилання на ч. 2 ст. 1187 ЦК
України.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: