АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Кривов»яз А.П.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року.
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє
за дорученням ОСОБА_2, на рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 4 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров»я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_3
звернулась з позовом до ОСОБА_2 і
просила винести рішення, яким стягнути
з відповідачки на свою користь
матеріальну шкоду у сумі 6.945 грн.

Крім того, просила стягнути моральну
шкоду у сумі 3.000 грн., а також витрати на
правову допомогу у сумі 1.000 грн.

Зазначала, що 29.11.2009 року ОСОБА_2
заподіяла їй тілесні ушкодження
легкого ступеню з короткочасним
розладом здоров»я, на лікування яких
позивачкою було затрачено 6.945 грн., які
позивачка просить стягнути на свою
користь як матеріальну шкоду.

Рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 4 жовтня 2013
року позов задоволено частково
/а.с.77-79/.

Ухвалою Святошинського
районного суду м.Києва від від 15.10.2103
року виправлена описка в рішенні, якою
неправильно зазначені в рішенні
анкетні дані позивачки по батькові
«ОСОБА_3» виправлено на «ОСОБА_3».

Судовим рішенням стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну
шкоду у розмірі 6.945 грн., у
відшкодування моральної шкоду у сумі
3.000 грн., також витрати на правову
допомогу у сумі 1.000 грн.

В поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2,
просить скасувати рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 4 жовтня 2013 року, як постановлене на
неповно з"ясованих обставинах з
порушенням вимог матеріального та
процесуального права і ухвалити нове
рішення, яким відмовити у позові
/а.с.86-91/.

Як слідує з матеріалів справи і таке
встановлено судом, 29.11.2009 року,
приблизно о 14.30 год., перебуваючи
поблизу будинку №17 по бул.Вернадського
у м.Києві, ОСОБА_2, на грунті особистих
неприязних стосунків, нанесла ОСОБА_3
удари руками та сумкою по обличчю,
тулубі, заподіявши тілесні ушкодження
легкого ступню з короткочасним
розладом здоров»я.

Заподіяння указаних тілесних
ушкоджень у вигляді закритої
черепно-мозкової травми у вигляді
струсу головного мозку, перелома
кісток носа, синця на спинці та скатах
носа, крововиливу під слизовою нижньою
губою підтверджується актом
судово-медичного обстеження за №7422 від
30.11.2009 року /а.с.36-38/.

На лікування указаних тілесних
пошкоджень позивачкою було затрачено
6.945 грн., що підтверджується
відповідними квитанціями на придбання
медичних препаратів та медикаментів
/а.с.3-11/.

Відповідно до постанови
Святошинського районного суду м.Києва
від 4.04.2013 р. ОСОБА_2 звільнена від
кримінальної відповідальності за ч.2
ст.125 КК України (умисне легке тілесне
ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров»я або
незначну втрату працездатності) на
підставі ст.49 КК України, за
закінченням строків давності
притягнення до кримінальної
відповідальності /а.с.2/.

Та обставина, що ОСОБА_2 особисто
написала заяву про закриття справи у
зв'язку з закінченням строків давності
відповідно до ст. 49 КК України, свідчить
про визнання нею факту скоєння злочину.

Крім указаної постанови, вина
відповідачки в нанесенні тілесних
ушкоджень позивачці підтверджується
також поясненнями свідка ОСОБА_4, яка в
суді першої інстанції пояснила, що,
вона особисто бачила тілесні
ушкодження у позивачки і з її слів
свідку стало відомо, що указані
пошкодження нанесла ОСОБА_2.

В судовому засіданні відповідачка не
заперечувала проти того, що ОСОБА_3
дійсно було завдано тілесних ушкоджень
в той же період часу, як і зазначає
позивачка.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
заподіяння матеріальної шкоди
позивачці заподіяно з вини
відповідачки, у зв»язку з чим остання
зобов»язана відшкодувати позивачці
указану шкоду, яка підтверджується
належними доказами.

Задовольняючи позов в частині
стягнення моральної шкоди з
відповідача на користь позивачки
колегія суддів вважає, що суд
правомірно керувався ст.1167 ЦК України,
згідно якої моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується винною
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Оцінюючи в сукупності досліджені в
судовому засіданні докази, колегія
суддів дійшла висновку, що нанесення
тілесних ушкоджень позивачці ОСОБА_3
заподіяно саме відповідачкою ОСОБА_2, а
невизнання своєї вини в побитті
позивачки суд розцінює лише як
намагання відповідачки уникнути
відповідальності за вчинення
неправомірних дій.

Визнаючи факт заподіяння позивачці
моральної шкоди колегія суддів
виходить з того, що в результаті
протиправних дій з боку відповідачки
позивачці заподіяно тілесні
ушкодження, що викликало у неї
фізичний біль та страждання.

Визначаючи розмір моральної шкоди та
покладаючи на відповідача обов"язки по
її відшкодуванню в сумі 3.000 грн., суд
першої інстанції врахував роз"яснення,
що містяться в постанові Пленуму
Верховного Суду України „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної /немайнової/ шкоди" від 31
березня 1995 року №4, згідно з якими
розмір відшкодовуваної моральної
шкоди визначається в межах заявлених
позовних вимог, залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачу
моральних та фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеню вини відповідача та
інших обставин. Зокрема враховується
характер та тривалість страждань,
істотність вимушених змін у його
життєвих та виробничих стосунках та
інше.

Крім того, колегія суддів дійшла
висновку про скасування рішення суду
першої інстанції про відшкодування
витрат на правову допомогу у розмірі
1.000 грн. та ухвалення в цій частині
нового рішення про відмову у позові,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.82,88 ЦПК України
витрати, пов»язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця у
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом. Стороні, на
користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею документально підтверджені судові
витрати. Згідно з п.2 ч.2 ст.79 ЦПК України
до судових витрат серед іншого
належать і витрати на правову допомогу.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах»
передбачено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб»єктом владних повноважень, не
може перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні
та під час ознайомлення з матеріалами
справи в суді, що визначається у
відповідному судовому рішенні.

Між тим, позивачем не надано суду
погодинного розрахунку фактично
наданих та отриманих послуг, а також не
підтверджена участь у судових
засіданнях особи, яка надавала
правову допомогу позивачці ОСОБА_3.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що позов в
частині відшкодування судових витрат
на правову допомогу у сумі 1.000 грн.
задоволенню не підлягає, а тому в цій
частині належить ухвалити нове рішення
про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.307,308,309 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за
дорученням ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Скасувати рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 4 жовтня 2013
року в частині стягнення судових
витрат на правову допомогу у сумі 1.000
(одна тис.) грн., ухваливши в цій частині
нове рішення, яким відмовити у позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення судових
витрат на правову допомогу у сумі 1.000
(одна тис.) грн., та всього стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 9.945 (дев»ять
тис. дев»ятсот сорок п»ять) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді