Справа № 352/3351/13-ц
Провадження № 2/352/1378/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старолисецької сільської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що згідно свідоцтва про народження він є сином померлого ОСОБА_2. Його батьком було здійснено будівництво житлового будинку по вулиці Лисецькій в селі Старий Лисець, якому присвоєно адресу вул. Лисецька, 21. 07 грудня 1998 року Старолисецькою сільською радою від імені ОСОБА_2 було посвідчено заповіт у відповідності до якого, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно, а зокрема і будинок по вул. Лисецькій 21 в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. 04.07.2002 року його батько помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть. Після смерті ОСОБА_2 до спадкового майна увійшло належне йому на праві власності майно, а зокрема земельна частка (пай), що перебував у власності СГВК «Бистриця» розміром 14,4 умовних кадастрових гектарів, житловий будинок №21 по вул. Лисецькій в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області та грошовий банківський вклад. 05.08.2005 року нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом у відповідності до якого, ОСОБА_1 набув право власності в порядку спадкування за законом після батька на земельну частку (пай), що перебувала у власності СГВК «Бистриця» розміром 14,4 умовно кадастрових гектарів та грошовий вклад. Натомість, на будинковолодіння №21 по вул. Лисецькій в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області свідоцтво про право на спадщину не було видано, оскільки ОСОБА_2 у 1991 році не закріпив за собою юридично право власності на житловий будинок, тобто не отримав правовстановлюючого документу. Тому просив визнати за ним право власності за заповітом на бідинковолодіння № 21 по вул. Лисецькій в с. Ст. Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Старолисецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області в засідання не зявився, однак сільський голова ОСОБА_3 подав до суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивач є сином померлого ОСОБА_2. Як вбачається із довідки виданої Старолисецькою сільською радою від 04.10.2013 року №1341 батьком позивача ОСОБА_2 було здійснено будівництво житлового будинку по вулиці Лисецькій в селі Старий Лисець, якому присвоєно адресу вул. Лисецька, 21. 07 грудня 1998 року Старолисецькою сільською радою від імені ОСОБА_2 було посвідчено заповіт у відповідності до якого, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно, а зокрема і будинок по вул. Лисецькій 21 в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. 04.07.2002 року помер батько позивача ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про смерть. Після смерті ОСОБА_2 до спадкового майна увійшло належне йому на праві власності майно, а зокрема земельна частка (пай), що перебував у власності СГВК «Бистриця» розміром 14,4 умовних кадастрових гектарів, житловий будинок №21 по вул. Лисецькій в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області та грошовий банківський вклад. 05.08.2005 року нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом у відповідності до якого, ОСОБА_1 набув право власності в порядку спадкування за законом після батька на земельну частку (пай), що перебувала у власності СГВК «Бистриця» розміром 14,4 умовно кадастрових гектарів та грошовий вклад. Натомість, на будинковолодіння №21 по вул. Лисецькій в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області свідоцтво про право на спадщину не було видано, оскільки ОСОБА_2 у 1991 році не закріпив за собою юридично право власності на житловий будинок, тобто не отримав правовстановлюючого документу.

Перелічені вище обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження (а.с. 10), копією довідки старолисецької сільської ради від 04.10.2013 року № 1341 (а.с. 8), копією заповіту (а.с. 9), копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно ст.525 ЦК України (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 527 ЦК України (1963 року), спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Враховуючи те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців не має, право власності на спадкове майно підлягає визнанню за ним.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають до задовлення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, грунтуються на нормах чинного законодавства.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 525, 527 ЦК України (1963 року), п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на житловий будинок №21 по вул. Лисецькій в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий В.Б. Гургула