Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1041/13-ц

Провадження №2/377/544/13

30 грудня 2013 року Славутицький
міський суд Київської області у
складі: головуючої - судді Теремецької
Н.Ф.,

при секретарі Прядко Н.М.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Славутичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики,-

УСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року до суду звернувся
позивач з позовом, у якому просив
стягнути з відповідача борг за
договором позики в сумі 10 000 гривень, 229
гривень 40 копійок понесених витрат по
оплаті судового збору та 120 гривень
понесених витрат за надання правової
допомоги.

Позивач з посиланням на боргову
розписку зазначив, що 10 листопада 2006
року відповідач під розписку взяв у
борг в нього гроші на суму 10 000 гривень,
які зобов'язався повернути їх після
погашення йому грошових компенсацій
від Міністерства оборони України. У
подальшому на його письмову вимогу,
яку він направив боржнику 6 липня 2013
року, відповідач борг не повернув. У
зв'язку з цим він звернувся до суду з
позовом про стягнення боргу.

Заочним рішенням Славутицького
міського суду Київської області від 1
листопада 2013 року, ухваленому у
справі за вищезазначеним позовом,
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в
повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 10 000 гривень боргу за
договором позики, судові витрати по
оплаті судового збору в сумі 229 гривень
40 копійок та витрати на правову
допомогу в сумі 120 гривень, всього
стягнуто 10349 гривень 40 копійок.

8 листопада 2013 року ОСОБА_3, відповідач у
справі, звернувся до суду із заявою
про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 16 грудня 2013 року за
заявою відповідача ОСОБА_3 заочне
рішення Славутицького міського суду
Київської області від 1 листопада 2013
року було скасовано і призначено
справу до розгляду в загальному
порядку.

Відповідач подав до суду заперечення
на позовну заяву, в яких просив
відмовити у задоволенні позову з тих
підстав, що ніяких грошей в борг він не
отримував. Винагорода в 10000 гривень
була обіцяна позивачу за допомогу у
вирішенні позитивного питання
стягнення недоотриманих ним сум до
пенсії з Міністерства оборони України.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити. Суду пояснив, що 10
листопада 2006 року він дав
відповідачеві у борг гроші в сумі 10000
гривень для оплати послуг адвоката
для підготовки до суду позовної заяви
про перерахунок військової пенсії та
на інші судові витрати, про що
відповідач власноручно написав
розписку. Відповідач зобов'язався
повернути взяті в борг гроші після
виплати недоплаченої суми пенсії на
підставі рішення суду. Коли проведено
виплату грошей згідно рішення суду
йому не відомо, проте до цього часу борг
відповідач не повернув. Письмову
вимогу про повернення взятої в борг
суми грошей відправив відповідачу 6
липня 2013 року, але до цього часу
зобов'язання не виконано.

Представник відповідача в судовому
засіданні просила відмовити у
задоволенні позову з тих підстав, що
відповідач не брав гроші в борг, а
тільки обіцяв їх дати, коли йому
виплатять недоплачену суму пенсії на
підставі рішення суду. Крім того,
просила застосувати строк позовної
давності, оскільки гроші згідно
рішення суду були перераховані на
рахунок відповідача у грудні 2009 року,
тому позивач пропустив трьохрічний
строк звернення до суду, що є підставою
для відмови у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши надані
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наданої
розписки, копія якої долучена до
матеріалів справи, а оригінал надано
для огляду в судовому засіданні, 10
листопада 2006 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 було укладено договір позики,
згідно якого відповідач взяв у
позивача в борг грошові кошти в сумі
10000 гривень для оплати судових витрат
по погашенню грошових компенсацій від
Міністерства оборони України і дану
суму зобов'язався повернути після
одержання грошових компенсацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За правилом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно правила ч. 2 ст. 640 цього
Кодексу якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

Відповідно до ч. 2 цієї статті на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

В розписці, яка надана позивачем на
підтвердження укладеного договору
позики, зазначено про одержання певною
особою від іншої особи визначеної суми
грошей, також вона містить
зобов'язання однієї особи повернути
іншій особі визначену суму грошей, що
становить основний зміст і всі істотні
умови позикового зобов'язання,
передбаченого ч. 1 ст. 1046 ЦК України
і є належним підтвердженням укладеного
між сторонами договору позики
вказаної суми грошей.

Доводи представника відповідача про
безгрошовість розписки суд до уваги не
приймає, оскільки вони не підтверджені
належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк(термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику, - грошові кошти, у
такій самій сумі у строк та в порядку,
що встановлені договором.

За правилом ч. 2 цієї статті якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернута
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Оскільки в борговій розписці
відповідача виконання зобов'язання
пов'язане з подією, яка не є такою, що
має настати неминуче, то відповідно до
положень ч.1 ст.530 ЦК України строк
виконання спірного зобов'язання слід
вважати не встановленим. У такому разі
строк виконання зобов'язання повинен
визначатися згідно вимог ч.2 ст.1049 ЦК
України.

Як пояснив позивач в судовому
засіданні, оскільки ОСОБА_3 не повертав
йому борг, то 6 липня 2013 року він
направив боржнику вимогу про
повернення боргу рекомендованим
листом з повідомленням, яке він не
отримав, з зв'язку з чим направлений на
адресу відповідача лист був
повернутий.

Позивачем долучено до позовної заяви
копію письмової вимоги, фіскальний чек
пошти, копія конверту та копія
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення, що
підтверджує направлення вимоги на
адресу відповідача 06 липня 2013 року.

Таким чином, строк виконання
зобов'язання почався 7 липня 2013 року і
закінчився через 30 днів, тобто 5 серпня
2013 року.

Твердження представника відповідача
про те, що у даній розписці вказана
дата повернення зобов'язання, яка
пов'язана з настанням події - виплатою
грошових компенсацій, тобто зробленого
перерахунку пенсії згідно рішення
суду, і в зв'язку з цим пропущено
позивачем строк позовної давності,
оскільки згідно листа ПАТ «Державний
ощадний банк України» доплата до
пенсії згідно зробленого перерахунку
зарахована відповідачеві на рахунок 24
грудня 2009 року, що є підставою для
відмови у задоволенні позову, не
ґрунтуються на положеннях закону і до
уваги судом не приймаються.

За правилом ч. 2 ст. 545 ЦК України
якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, прийнявши
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові, а разі
неможливості його повернення кредитор
повинен вказати про це у розписці, яку
він видає. Наявність боргового
документа у боржника підтверджує
виконання ним свого обов'язку (ч. 3 цієї
статті).

Враховуючи, що борговий документ
перебуває у позивача після закінчення
строку, зазначеного у ч. 2 ст. 1049 ЦК
України, відповідача слід вважати
таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Відповідно до встановлених судом
обставин справи та відповідних їм
правовідносин позов ґрунтується на
договорі, який відповідає вимогам
закону, наявність невиконаного
зобов'язання за договором підтверджена
наданими позивачем належними і
допустимими доказами, у зв'язку з чим
позов необхідно задовольнити і
стягнути з відповідача на користь
позивача борг за договором позики на
суму 10 000 гривень.

Згідно квитанції прибуткового
касового ордеру ЮК «Захист» від 3
серпня 2013 року ОСОБА_1 сплатив 120
гривень за надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягають понесені витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката по оформленню позовної заяви
до суду, в сумі 120 гривень.

За правилом ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягають судові витрати по
оплаті судового збору в сумі 229, 40
гривень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
10 000 ( десять тисяч ) гривень боргу за
договором позики, судові витрати по
оплаті судового збору в сумі 229 ( двісті
двадцять дев'ять ) гривень 40 ( сорок )
копійок та витрати на правову допомогу
в сумі 120 (сто двадцять) гривень, всього
стягнути 10349 (десять тисяч триста сорок
дев'ять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 3 січня
2014 року.

Суддя
Н. Ф. Теремецька