АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Ромазан В.В. Провадження №
22-ц/789/1491/13 Доповідач - Костів
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьми Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Демченко С.В.

з участю апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 23 жовтня 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) від суми несплачених
аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Тернопільського міськрайонного суду
із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) від суми несплачених
аліментів.

Заявлені вимоги позивачка мотивувала
тим, що згідно постанови
Тернопільського міськрайонного суду
від 21 вересня 2003 року відповідач
зобов'язаний сплачувати аліменти на
утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
щомісячно до її повноліття. Однак,
вказане судове рішення ОСОБА_2 належним
чином не виконує, у зв'язку чим
утворилась заборгованість по
аліментах в сумі 6°698.43 грн. Відповідно
до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України,
при несплаті аліментів позивачка має
право вимагати стягнення неустойки
(пені), яка згідно висновку експертного
дослідження (за результатами
проведення економічного дослідження),
за період із 2011 року по травень 2013 року
становить 17°032.32 грн.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 23 жовтня 2013
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 пеню
в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень, як
відповідальність за прострочення
сплати аліментів, а також 293 (двісті
дев'яносто три) гривні 76 коп. витрат,
пов'язаних із проведенням експертного
дослідження.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави
судовий збір в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

ОСОБА_1 подала на вказане рішення
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального
права. Вказує, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Зазначає, що судом безпідставно
зменшено розмір пені, яка підлягає
стягненню із відповідача. Просить
рішення скасувати та постановити нове,
яким задоволити її позовні вимоги в
повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримала,
зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, виходячи із
наступних міркувань.

Частково задовольняючі позовні вимоги
та зменшуючи розмір пені із 17°032.32 грн.
до 7°000 грн. суд першої інстанції
керувався ч.2 ст.196 СК України та виходив
із розміру заборгованості відповідача
по аліментах, яка складає 6°698.43 грн.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія не погоджується,
оскільки він суперечить діючому
законодавству, зроблений на неповно
з'ясованих судом обставинах, які мають
значення для справи, що у відповідності
до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою
для ухвалення нового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який на даний час розірвано, що
підтверджується Свідоцтвом про
розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1, виданим
13 червня 2007 року відділом РАЦСу
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області.

Від даного шлюбу сторони мають одну
неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
Свідоцтвом про народження Серії
НОМЕР_2, виданим 13 червня 2007 року
відділом РАЦСу Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області.

Згідно довідки Реєстраційної служби
відділу РАЦСу Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області №1441/08.1-33 від 14
вересня 2013 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
змінив ім'я на ОСОБА_2, актовий запис про
зміну імені №139 від 06 вересня 2012 року.

Постановою Тернопільського міського
суду від 21 вересня 2003 року вирішено
стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи із 13 березня 2003
року до її повноліття.

Відповідно до довідки №01/06 від 04 червня
2013 року, виданої товариством з
обмеженою відповідальністю «СОВР-1»
дитина проживає з ОСОБА_1

Згідно з акту нарахування
заборгованості по аліментах від 22
травня 2013 року з урахуванням
попередніх періодів заборгованість
складає 6°698.43 грн.

Відповідно до висновку експертного
дослідження (за результатами
проведення економічного дослідження)
№3412/13-22 від 21 червня 2013 року, пеня від
заборгованості по аліментах за період
із листопада 2011 року по травень 2013 року
складає 17°032.43 грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України та п.22
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_1 має право
вимагати від ОСОБА_2 сплатити у її
користь неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів за
період із листопада 2011 року по травень
2013 року.

Зменшуючи розмір пені за прострочення
сплати аліментів до 7 000 грн. суд першої
інстанції керувався ч.2 ст.196 СК України,
у відповідності до якої розмір
неустойки може бути зменшений судом з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Однак, будь-які дані щодо матеріального
чи сімейного становища відповідача в
матеріалах справи відсутні.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання
суду першої та апеляційної інстанції
не з'явився та жодних доказів в
підтвердження свого скрутного
матеріального чи сімейного стану не
представив, в зв'язку із чим підстави
для застосування ч.2 ст.196 СК України та
зменшення розміру неустойки (пені) за
несвоєчасну сплату аліментів відсутні.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 23 жовтня 2013
року в частині стягнення пені - змінити,
стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 17
032.32 грн. пені за прострочення сплати
аліментів.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313, 314, 316,
317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 23 жовтня 2013
року в частині стягнення пені - змінити.

Ухвалити в даній частині нове рішення,
яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми неустойки (пені) від
суми несплачених аліментів -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 17°032
(сімнадцять тисяч тридцять дві) грн. 32
коп. пені, як відповідальність за
прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітньої доньки -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів