Номер провадження № 22-ц/785/7498/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.

при секретарі: Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою заступника начальника філії Одеське обласне управління АТ „Ощадбанк по роботі з проблемними активами ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя у рівних частках, про визнання недійсними договору про іпотечний кредит, договору поруки та договору іпотеки, про припинення взаємних прав і обов`язків за договорами про іпотечний кредит, поруки та іпотеки, застосування наслідків недійсності правочинів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 році ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_4, ВАТ „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя у рівних частках, про визнання недійсними договору про іпотечний кредит, договору поруки та договору іпотеки, про припинення взаємних прав і обов`язків за договорами про іпотечний кредит, поруки та іпотеки, застосування наслідків недійсності правочинів , мотивуючи це тим, що з 05 листопада 2000 року до 10 грудня 2011 року вона спільно проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 у орендованому житлі однією сім'єю, як чоловік і дружина, без реєстрації шлюбу та вела спільне господарство. Під час проживання у них народилася донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Наприкінці 2011 року ОСОБА_4 вивіз свої речі з квартири і вони припинили сумісне проживання як чоловік і дружина і перестали вести спільне господарство.

В 2006 році, під час проживання однією сім'єю, сторони вирішили придбати власне житло квартиру, для чого їм потрібні були кошти в сумі 505 000 грн., що на той час було еквівалентно 100 000 доларів США.

На прохання ОСОБА_3 її батьки дали для купівлі квартири грошову суму в розмірі 151500 (сто пятдесят одна тисяча пятсот) грн., що було еквівалентно 30 000 доларів США. Ці кошти вона передала відповідачу ОСОБА_4 під розписку для докладення до основної суми в розмірі 70 000 доларів США, яку він мав дістати самостійно. Вона не втручалась у його справи та не цікавилась, де він візьме вказану суму грошей.

На початку вересня 2006 року вона поїхала відвідати батьків у Херсонську область, а коли приїхала, відповідач повідомив їй, що дістав кошти в сумі 70 000 доларів США і купив квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Після цього вони переїхали до цієї квартири.

В 2009 році їх сімя: позивачка та відповідач ОСОБА_4 зробили косметичний ремонт у вказаній квартирі за кошти в розмірі 76 100 грн., які були надані для цього ОСОБА_3 її батьками. В свою чергу ці грошові кошти вона також передала по розписці відповідачу ОСОБА_4, оскільки він займався закупівлею будівельних матеріалів, розрахунками з працівниками, що робили їм ремонт. Позивачка ОСОБА_3 домовилася з відповідачем ОСОБА_4, що він поверне ці кошти їй протягом року, тобто до червня 2010 року, оскільки вона планувала повернути їх батькам.

У звязку з ремонтними роботами квартира істотно збільшилася у своїй вартості. Однак кошти відповідач не повернув, але сказав, що в разі неповернення грошових коштів з його боку він подарує їй ОСОБА_3 половину своєї долі в квартирі.

Наприкінці листопада 2011 року позивачці стало відомо, що відповідач ОСОБА_4 в період проживання з нею, але без її відома, не отримавши її згоди, уклав з ВАТ Державний ощадний банк України Іпотечний договір від 15.09.2006 р. № 605, предметом якого стала вказана чотирикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2.

16 грудня 2008 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було видано ОСОБА_4 дублікат вказаного договору іпотеки замість втраченого, який зареєстровано в реєстрі за № 5-2876.

Зазначений іпотечний договір був укладений в забезпечення зобовязань ОСОБА_4, що випливають по договору про іпотечний кредит від 15.09.2006 року № 908-н, який було укладено між останнім та ВАТ Державний ощадний банк України, згідно з яким ОСОБА_4 було надано кредит у доларах США на суму 69300 (шістдесят девять тисяч триста) доларів США.

Станом на день підписання іпотечного договору від 15.09.2006 р. позивачка ОСОБА_3 з ОСОБА_4 фактично проживали однією сімєю і враховуючи факт надання нею грошових коштів на купівлю квартири, в результаті чого ця квартира була придбана фактично за спільні кошти, позивач вважає, що зазначена квартира з 15.09.2006 року є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи факт проведення нею ремонту за свої власні грошові кошти в даній квартирі в період часу з червня по серпень 2009 року вся вищезазначена квартира з серпня 2009 року істотно збільшилася у своїй вартості і тому позивач вважає, що з 15.09.2006 року набула права власності на об'єкт права спільної сумісної власності подружжя - квартиру АДРЕСА_3 нарівні з ОСОБА_4

Позивачка стверджує, що ОСОБА_4 без її згоди підписав іпотечний договір від 15.09.2006 року в період часу, коли нею фактично було набуто право власності на об'єкт права спільної сумісної власності подружжя - квартиру АДРЕСА_3, чим було порушено її право спільної сумісної власності, оскільки згідно ч.1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

До того ж позивачка в позові вказує, посилаючись на положення глави 8, статей 62, 74 Сімейного кодексу України, що оскільки вона не давала згоди, в тому числі і нотаріально засвідченої, на укладання ОСОБА_4 іпотечного договору № 605 від 15.09.2006 року, то цей договір є недійсним, оскільки грубо порушує її права, як співвласника майна.

У звязку з цим і Дублікат Іпотечного договору № 605 від 15.09.2006 року, виданий 16 грудня 2008 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 який видано замість втраченого ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 5-2876 на думку позивача також є недійсним.

Позивач вважає, що як наслідок недійсності Іпотечного договору № 605 від 15.09.2006 року, є недійсною і заборона відчуження майна квартири АДРЕСА_3, що накладена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та є недійсним запис в Державному реєстрі іпотек від 15.09.2006 року № 3739772, про іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_4, внесений на підставі іпотечного договору № 605 від 15.09.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, оскільки ці записи не дають їй реалізувати свої права власника, передбачені чинним законодавством України.

Також позивачка вказує, що вищевказаний Іпотечний договір є наслідком укладення та з метою забезпечення Договору про іпотечний кредит № 908-н від 15.09.2006 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк Українита ОСОБА_4, який теж є недійсним, оскільки і у відповідача ВАТ Державний ощадний банк України, і у відповідача ОСОБА_4 при укладенні спірного договору кредиту була відсутня індивідуальна ліцензія Національного банку України, яка б дозволяла використовувати іноземну валюту як засіб платежу при виконанні кредитного договору, до того ж відповідач ОСОБА_4 використовував готівкову іноземну валюту як засіб платежу при виконанні своїх зобовязань за спірним договором кредиту, вносячи готівкою долари США в касу ВАТ Державний ощадний банк України.

Також в позові позивачка вказала, що вважає за необхідне застосування наслідків недійсності договору іпотеки, у звязку з яким вона не може розпорядитися належним їй майном, а тому просила в порядку застосування реституції за недійсним договором іпотеки виключити з Державного реєстру іпотек запис за № 3739772 від 15.09.2006 року про державну реєстрацію Договору іпотеки , та з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за Договором іпотеки № 605 від 15.09.2006р.

На підставі викладеного, просила встановити факт проживання її та відповідача ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу; визнати квартиру АДРЕСА_3 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, який належить на праві спільної сумісної власності їй ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_4 в рівних частках; визнати несправедливими та недійсними умови деяких пунктів Договору про іпотечний кредит від 15.09.2006 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_4; визнати Договір про іпотечний кредит від 15.09.2006 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк Українита ОСОБА_4 - недійсним в цілому; припинити взаємні права та зобовязання сторін за Договором про іпотечний кредит № 908-н від 15.09.2006 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_4, які випливають з даного договору; визнати недійсним Договір поруки до кредитного договору № від 15.09.2006 року, укладений між ВАТ Державний ощадний банк України, ОСОБА_8 та ОСОБА_4; припинити взаємні права та зобовязання сторін за Договором поруки до кредитного договору від 15.09.2006 року, укладеним між ВАТ Державний ощадний банк України, ОСОБА_8 та ОСОБА_4; визнати недійсним Іпотечний договір від 15.09.2006 року, укладений між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_4; припинити взаємні права та зобовязання сторін за Іпотечним договором від 15.09.2006 року, укладений між ВАТ Державний ощадний банк Українита ОСОБА_4; визнати недійсним Дублікат Іпотечного договору від 15.09.2006 року, виданий замість втраченого ОСОБА_4; зобов'язати органи нотаріату вчинити нотаріальну дію - виключити заборону відчуження з обєкту нерухомого майна: чотирикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2.; зобов'язати органи нотаріату вчинити нотаріальну дію - виключення з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію Іпотечного договору від 15.09.2006 року, обєкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2012 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено:

1. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 20.09.2000 року до 10.12.2011 року.

2. Визнано квартиру АДРЕСА_3 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, який належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_5, в рівних частках.

3. Визнано несправедливими та недійсними умови пунктів 1.1., 1.5., 4.3.2. Договору про іпотечний кредит № 908-н від 15.09.2006 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

4. Визнано Договір про іпотечний кредит № 908-н від 15.09.2006 року, укладений між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 - недійсним в цілому;

5. Припинено взаємні права та зобовязання сторін за Договором про іпотечний кредит № 908-н від 15.09.2006 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк Українита ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, які випливають з даного договору.

6. Визнано недійсним Договір поруки №1 від 15 вересня 2006 року до кредитного договору № 908-н від 15.09.2006 року, укладений між ВАТ Державний ощадний банк України, ОСОБА_8 та ОСОБА_4.

7. Припинено взаємні права та зобовязання сторін за Договором поруки №1 від 15 вересня 2006 року до кредитного договору № 908-н від 15.09.2006 року, укладений між ВАТ Державний ощадний банк України, ОСОБА_8 та ОСОБА_4.

8. Визнано недійсним Іпотечний договір № 605 від 15.09.2006 року, укладений між ВАТ Державний ощадний банк Українита ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 9. Припинено взаємні права та зобовязання сторін за Іпотечним договором № 605 від 15.09.2006 року, укладений між ВАТ Державний ощадний банк Українита ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7

10. Визнано недійсним Дублікат Іпотечного договору № 605 від 15.09.2006 року, виданий 16 грудня 2008 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, який видано замість втраченого ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 5-2876.

11. Зобов'язано органи нотаріату вчинити нотаріальну дію - вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження обєкта нерухомого майна: чотирикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2.

12. Зобов'язано органи нотаріату вчинити нотаріальну дію - виключення з Державного реєстру іпотек запис за № 3739772 від 15.09.2006 року про державну реєстрацію Іпотечного договору № 605 від 15.09.2006 року, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, обєкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_5, номер за РПВН: 10731656.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, заступник начальника філії Одеське обласне управління АТ „Ощадбанк по роботі з проблемними активами ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2012 року та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції при постановленні рішення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ВАТ „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя у рівних частках, про визнання недійсними договору про іпотечний кредит, договору поруки та договору іпотеки, про припинення взаємних прав і обов`язків за договорами про іпотечний кредит, поруки та іпотеки, застосування наслідків недійсності правочинів, суд першої інстанції керувався доведеністю факту проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах з 20.09.2000 року до 10.12.2011 року, укладення договору про іпотечний кредит між ОСОБА_4 і Банком без надання нею письмової нотаріально засвідченої згоди та з порушенням законодавства щодо надання кредиту в іноземній валюті за відсутності необхідних дозволів та індивідуальних ліцензій у сторін договору, передачу в іпотеку спірного майна , як майна спільної сумісної власності відповідно до ст. 74 СК України, ст. 203, 215 ЦК України, недійсності договору поруки, як укладеного на забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит, що укладений з порушенням законодавства.

Позовні вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що з 20.09.2000 року по 10.12.2011 року вона проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Ухваливши рішення про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу за весь період в тому числі і за період з 20.09.2000 року по 01.01.2004 року з посиланням на ст. 74 СК України, суд першої інстанції не врахував, що встановлення такого факту на час виникнення спірних правовідносин передбачалось лише щодо відносин, що виникли до 8 липня 1944 року. Встановлення ж такого факту рішенням суду за період з 01.01.2004 року передбачено ст. 74 Сімейного кодексу України, який набув чинності набув чинності зі вказаної дати.

Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні факт проживання однією сім`єю з позивачем у період з 209.2000 року до 10.12.20011 року визнав, що крім того підтверджено і показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, народженням у сторін спільної дитини ОСОБА_5 11.06.2010 року, рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає зміні із встановленням факту такого проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 01.01.2004 року до 10.12.2011 року.

Відповідно до вимог ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене письмовим договором між ними. На майно, що об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки може бути встановлений у судовому порядку.

За змістом наведених вище норм, правові наслідки встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, так і встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі ст. 74 СК України пов`язується виключно з набранням законної сили рішенням суду, яким такі факти встановлені, а тому визнання недійсними договору про іпотечний кредит № 908-н від 15.09.2006 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_4 з припиненням взаємних прав та зобовязань сторін; Договору поруки №1 від 15 вересня 2006 року до кредитного договору № 908-н від 15.09.2006 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з припиненням взаємних прав та зобовязань сторін; Іпотечного договору № 605 від 15.09.2006 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_4 з припиненням взаємних прав та зобовязань сторін, не впливає на зміст правовідносин, що склалися із укладенням таких договорів, оскільки на момент укладення оспорюваних правочинів, єдиним власником спірного майна був ОСОБА_4 При цьому отримуючи кредитні кошти на купівлю спірної квартири, про що договір був укладений того ж дня, що і договір про іпотечний кредит та іпотечний договір 15.09.2006 року, ОСОБА_4 , як сторона іпотечного договору у п. 2.1.67 підтвердив, що іпотекодавець доводить до відома банк, що на момент придбання квартири в зареєстрованому шлюбі не перебував, предмет іпотеки належить йому на праві особистої власності, осіб які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на предмет іпотеки немає.

За таких обставин у районного суду не було підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна квартири АДРЕСА_6 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя у рівних частках та визнання недійсними договору про іпотечний кредит, договору поруки та договору іпотеки, про припинення взаємних прав і обов`язків за договорами про іпотечний кредит, поруки та іпотеки, застосування наслідків недійсності правочинів.

Крім того, районний суд визнаючи нерухоме майно об`єктом спільної сумісної власності подружжя у рівних частках, виходив з того, що у вересні 2006 року на купівлю спірної квартири в інтересах сім`ї були витрачені спільні кошти, які ОСОБА_4 передала позивач в сумі 151500 грн., що становило 30000 доларів США, що зазначено у розписці від 03.09.2006 року та в подальшому на проведення косметичного ремонту квартири позивач 11.06.2009 року додатково передала ОСОБА_4 76100 грн., що становило 10000 доларів США, про що також відбирала розписку.

Втім, як вбачається зі змісту розписок від 03.09.20006 року та від 11.06.2009 року ОСОБА_4 позичив відповідно 151500 грн. та 76100 грн. без вказівки цілі позики грошей та зобов`язався повернути позичені кошти протягом року від дати кожної розписки.

Отже між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 виникли зобов`язальні боргові правовідносини позики грошових коштів, що унеможливлює висновок про участь позивача у придбанні квартири, як особисто, так і в інтересах сім`ї за спільні кошти, що внесені у сімейних бюджет.

Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, суд може визнати майно дружини (чоловіка) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо воно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого з подружжя, але при цьому майно, що належало одному із подружжя в порядку ст. 57 СК України не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеному ст. 62 СК України,тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом.

Іншими словами, якщо особисте майно за час шлюбу внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя суттєво збільшилося у своїй вартості, то спільна сумісна власність виникає у подружжя не на все майно, а виключно на ту його частину, яка суттєво збільшилася внаслідок умов, передбачених СК України.

Сам по собі факт проведення у квартирі косметичного ремонту не свідчить про істотне збільшення вартості квартири та не вказує у якій саме частці істотно збільшилася вартість квартири. До того ж будь-які належні докази з цього приводу в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, у районного суду не було правових підстав задоволення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна квартири АДРЕСА_6 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя у рівних частках.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним договору про іпотечний кредит № 908-н від 15.09.2006 року та визнаючи несправедливими умови договору у пунктах 1.1., 1.5, 2.1.4 щодо надання та погашення кредиту в доларах США, як на підставу його недійсності, суд першої інстанції керувався доведеністю відсутності у банка і позичальника індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти, як засобу платежу, що є порушенням положень Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання та валютного контролю.

Даний висновок районного суду не ґрунтується на законі.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України Про банки і банківську діяльність) банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки №1 від 15 вересня 2006 року до кредитного договору № 908-н від 15.09.2006 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з припиненням взаємних прав та зобовязань сторін районний суд не звернув уваги, що позивачем не залучено до участі у справі у якості відповідача сторону договору - поручителя ОСОБА_8 Втім районний суд на порушення вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України не роз`яснив позивачеві про необхідність вчинення даної процесуальної дії і визнав договір поруки недійсним з припиненням взаємних прав і обов`язків сторін договору без залучення у справу поручителя.

За таких обставин рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ВАТ „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя у рівних частках, про визнання недійсними договору про іпотечний кредит, договору поруки та договору іпотеки, про припинення взаємних прав і обов`язків за договорами про іпотечний кредит, поруки та іпотеки не може залишатися у силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги про застосування наслідків недійсності правочину у вигляді вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження спірного обєкта нерухомого майна та виключення з Державного реєстру іпотек запис за № 3739772 від 15.09.2006 року про державну реєстрацію Іпотечного договору № 605 від 15.09.2006 року, спірного обєкту нерухомого майна є похідними від задоволення позовних про визнання недійсними договору про іпотечний кредит, договору поруки та договору іпотеки, про припинення взаємних прав і обов`язків за договорами про іпотечний кредит, поруки та іпотеки, то відмова у задоволенні даних вимог є підставою для відмови у вимогах, що похідними від них.

За таких обставин, рішення суду в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання органів нотаріату вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження спірного обєкта нерухомого майна та виключення з Державного реєстру іпотек запис за № 3739772 від 15.09.2006 року про державну реєстрацію Іпотечного договору № 605 від 15.09.2006 року, спірного обєкту нерухомого майна підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог.

Судова колегія доходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ВАТ „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя у рівних частках, про визнання недійсними договору про іпотечний кредит, договору поруки та договору іпотеки, про припинення взаємних прав і обов`язків за договорами про іпотечний кредит, поруки та іпотеки, застосування наслідків недійсності правочинів - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог. В частині позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу рішення суду першої інстанції підлягає зміні та встановлення факту ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року до 10.12.2011 року.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на користь ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги на рішення суду в сумі 114 грн. 70 коп., приймаючи до уваги, що рішенням суду апеляційної інстанції в частині заявлених вимог ОСОБА_3, що стосуються ПАТ Державний ощадний банк України - відмовлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника начальника філії Одеське обласне управління АТ „Ощадбанк по роботі з проблемними активами ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2012 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя у рівних частках, про визнання недійсними договору про іпотечний кредит, договору поруки та договору іпотеки, про припинення взаємних прав і обов`язків за договорами про іпотечний кредит, поруки та іпотеки, застосування наслідків недійсності правочинів - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Відкритого акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя у рівних частках, про визнання недійсними договору про іпотечний кредит, договору поруки та договору іпотеки, про припинення взаємних прав і обов`язків за договорами про іпотечний кредит, поруки та іпотеки, застосування наслідків недійсності правочинів.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2012 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу змінити.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року до 10.12.2011 року

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги на рішення суду в сумі 114 грн. 70 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.Л. Троїцька

ОСОБА_11