АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Гриньковська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 вересня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю «Медіа
Інвест Груп», приватного акціонерного
товариства «Аріон - Інвест», третя
особа: ОСОБА_4 про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати,
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів, в якому
просив поновити його роботі на посаді
заступника головного редактора
друкованого засобу масової інформації
«Економічні відомості щоденна
газета»; визнати прийняття ОСОБА_2 на
роботу за сумісництвом з 04 вересня 2006
року до ЗАТ «Видавництво «Економічні
Відомості» удаваним та вимушеним;
стягнути з ПрАТ «Аріон - Інвест»
частину невиплаченої заробітної плати
за березень 2008 року в сумі 2500 доларів
США; стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 07 квітня 2008 року
по день поновлення на роботі виходячи з
5000 доларів США на місяць по курсу НБУ на
день поновлення на роботі; стягнути
солідарно з ТОВ «Медіа Інвест Груп» та
ПрАТ «Аріон - Інвест» моральну шкоду,
пов'язану з незаконним звільненням в
сумі 2000000 грн.; постановити окрему
ухвалу відносно третьої особи ОСОБА_4;
покласти на ОСОБА_4 матеріальну
відповідальність за звільнення
позивача.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 вересня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ
«Медіа Інвест Груп», ПрАТ «Аріон -
Інвест», третя особа: ОСОБА_4 про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати, середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди -
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким його позов
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує, що судом першої інстанції
встановлено, що позивача прийнято за
сумісництвом на посаду заступника
головного редактора ЗАТ «Видавництво
«Економічні Відомості» з
випробувальним терміном на 3 місяці,
проте подальші дії відповідачів щодо
саме цієї посади заступника головного
редактора судом не досліджено. В
судовому рішенні неправомірно
зазначено, що позивачем пропущено
тримісячний строк звернення до суду.

Апелянт посилається на те, що позов
ґрунтується на рішенні суду від 01
серпня 2012 року, яке набрало чинності 01
листопада 2012 року та був поданий
позивачем в межах одномісячного
строку, встановленого законом. Суд
першої інстанції вважав, що відсутні
підстави для визнання прийняття
позивача на роботу за сумісництвом з 04
вересня 2006 року до ЗАТ «Видавництво
«Економічні Відомості» удаваним та
вимушеним, проте вказаний факт
встановлений рішеннями Печерського
районного суду м. Києва та Апеляційного
суду м. Києва.

Зазначає, що судом першої інстанції не
враховано, що позивача було звільнено з
посади виконуючого обов'язки головного
редактора, яку він не обіймав, оскільки
він займав посаду головного редактора.

Суд першої інстанції не дослідив
трудову книжку ОСОБА_4 та дату наказу
про звільнення ОСОБА_4 другим
відповідачем, у зв'язку з чим прийшов до
помилкового висновку про те, що
обіймання державним службовцем посади
у приватному секторі може слугувати
підставою для передбаченої законом
відповідальності такої особи, однак не
тягне за собою недійсності прийнятих
рішень, в тому числі оформлених
наказом.

В судовому засіданні представники
відповідачів заперечували проти
задоволення апеляційної скарги.

Позивач та третя особа в судове
засідання не з'явились, про день, час та
місце розгляду справи судом
повідомлялись належним чином, а тому
колегія суддів вважає можливим
розглядати справу у відсутності осіб,
які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведені ті обставини, на
які він посилається як на підставу
задоволення свого позову, а порушень
чинного трудового законодавства з боку
відповідачів судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом № 108-к
від 04 вересня 2006 року ОСОБА_2 прийнято
за сумісництвом на посаду заступника
головного редактораЗАТ «Видавництво
«Економічні Відомості» з
випробувальним терміном 3 місяці.
Вказаний наказ виданий на підставі
заяви ОСОБА_2 від 04 вересня 2006 року про
прийняття його на роботу за
сумісництвом на посаду заступника
головного редактора з інформаційного
блоку.

Наказом № 55-к від 03 травня 2007 року
ОСОБА_2 на підставі його заяви
переведено з посади заступника
головного редактора на посаду в.о.
головного редактора газети
«Економічні відомості» з окладом
згідно штатного розкладу з
випробувальним терміном 3 місяці.

Наказом № 42 від 07 квітня 2008 року ОСОБА_2
звільнено з посади виконуючого
обов'язки головного редактора
друкованого засобу масової інформації
«Економічні відомості щоденна газета»
на підставі абзацу 4 ч.1 ст.43-1 КЗпП
України, як сумісника у зв'язку з
прийняттям на роботу іншого
робітника, який не є сумісником.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 01 серпня 2012 року, яке
набрало законної сили, у справі за
позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Медіа Інвест
Груп», ПрАТ «Аріон - Інвест», третя
особа: ОСОБА_4 про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
зобов'язання вчинити певні дії,
відновлення порушених трудових прав та
відшкодування моральної шкоди
встановлено, що згідно з порядком
денним протоколу № 12 від 07 квітня 2008
року засідання Наглядової радиЗАТ
«Видавництво «Економічні Відомості»
генеральному директору було надано
попередню згоду на звільнення ОСОБА_2 з
07 квітня 2008 року з посади виконуючого
обов'язки головного редактора
друкованого засобу масової інформації
«Економічні відомості щоденна газета»,
а також про призначення з 08 квітня 2008
року на посаду головного редактора
друкованого засобу масової інформації
«Економічні відомості щоденна газета»
Бердинських О.А.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.2 ст.21 КЗпП України
працівник має право реалізувати свої
здібності до продуктивної і творчої
праці шляхом укладення трудового
договору на одному або одночасно на
декількох підприємствах, в установах,
організаціях, якщо інше не передбачене
законодавством, колективним договором
або угодою сторін.

Пунктом 1 Положення про умови роботи за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ, організацій,
затвердженого спільним наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України та
Міністерства фінансів України від 28
червня 1993 рок № 43, сумісництвом
вважається виконання працівником,
крім своєї основної, іншої регулярної
оплачуваної роботи на умовах трудового
контракту у вільний від основної
роботи час на тому ж або іншому
підприємстві, в установі, організації
або у громадянина (підприємця),
приватної особи за наймом.

Для роботи за сумісництвом згоди
власника або уповноваженого ним
органу за місцем основної роботи не
потрібно.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 заяви про його зарахування до
ЗАТ «Видавництво «Економічні
Відомості» як за основним місцем
роботи не подавав.

Відповідно до ст.43-1 КЗпП України
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
допускається у випадках звільнення з
суміщуваної роботи у зв'язку з
прийняттям на роботу іншого
працівника, який не є сумісником, а
також у зв'язку з обмеженнями на роботу
за сумісництвом, передбаченими
законодавством.

Правила вказаної статті
розповсюджуються не тільки на
сумісників, які працюють на державних
підприємствах, в установах та
організаціях, а також і на звільнених
сумісників на підприємствах
недержавної форми власності, яке має
проводитись за згодою виборного
органу первинної профспілкової
організації.

Як вбачається з рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 серпня 2012 року профспілкова
організація в ЗАТ «Видавництво
«Економічні Відомості» не сформована.

Згідно з довідки виданої ЗАТ
«Виданивцтво «Економічні відомості»
№ 49 від 25 травня 2009 року ОСОБА_2
працював у ЗАТ «Видавництво
«Економічні Відомості» з 04 вересня 2006
року по 07 квітня 2008 року за
сумісництвом та обіймав посаду в.о.
головного редактора газети
«Економічні відомості - щоденна
газета», посадовий оклад становив 15185,27
грн., заробітна плата за два повних
місяці перед його звільненням
становила 30370,54 грн. Заробітна плата без
урахування податків перерахована на
картку позивача, про що зазначав
позивач в своїй позовній заяві.

Доводи апелянта про те, що позивача
незаконно звільнили, а тому він
підлягає поновленню на посаді
заступника головного редактора
друкованого засобу масової інформації
«Економічні відомості щоденна газета»
засновником якої зараз є ТОВ «Медіа
Інвест Груп» колегія суддів вважає
необгрунтованими, оскільки ОСОБА_2 не
працював на посаді заступника
головного редактора на момент його
звільнення та був звільнений з посади
виконуючого обов'язки головного
редактора друкованого засобу масової
інформації «Економічні Відомості
щоденна газета».

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не враховано, що
ОСОБА_4 на час підписання наказу 07
квітня 2008 року не міг бути посадовою
особою другого відповідача, що
свідчить про незаконність звільнення
позивача колегія суддів відхиляє,
оскільки правомірність звільнення
апелянта з посади виконуючого
обов'язки головного редактора
встановлена судовими рішеннями, що
набрали законної сили та мають
преюдиціальне значення для вирішення
даного спору по суті, зокрема, рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 серпня 2012 року, залишеного
без мін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 01 листопада 2012 року та
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 березня 2013
року.

Як зазначено в п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06 листопада 1992 року із змінами і
доповненнями встановлені статтями 228,
233 КЗпП строки звернення до суду
застосовуються незалежно від заяви
сторін. У кожному випадку суд
зобов'язаний перевірити і обговорити
причини пропуску цих строків, а також
навести у рішенні мотиви, чому він
поновлює або вважає неможливим
поновити порушений строк. Передбачений
ст.233 КЗпП місячний строк поширюється
на всі випадки звільнення незалежно
від підстав припинення трудового
договору.

Оскільки при пропуску місячного і
тримісячного строку у позові може бути
відмовлено за безпідставністю вимог,
суд з'ясовує не лише причини пропуску
строку, а всі обставини справи права і
обов'язки сторін.

А тому, колегія суддів погоджується з
аргументованим висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем
пропущено строк встановлений ст.233 КЗпП
України для звернення за вирішенням
такого трудового спору без поважних
причин.

Позивачем відповідно до вимог ст.ст.10,
60 ЦПК України не надано доказів на
підтвердження удаваності, вимушеності
трудового договору.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
є законним та обґрунтованим,
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, внаслідок чого
підстав для його скасування з мотивів
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: