Провадження №2/485/969/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2013 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого судді - Квєтка
І.А.,

при секретарі - Попукайло В.Л.,

за участі представника відповідача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Снігурівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом про стягнення з
ОСОБА_3 боргу в сумі 60 413.02 грн. Позов
мотивує тим, що 13.06.2008 року між
Кредитною спілкою «Респект» та ОСОБА_3
було укладено договір споживчого
кредиту № 84-2-08, за яким ОСОБА_3 отримав
кредит у сумі 1500 грн. строком на 12
місяців зі сплатою 48% річних від
розміру кредиту з погашенням
заборгованості частинами згідно
графіку та зі сплатою 1% від загальної
суми заборгованості за кожен день
затримки чергового платежу. 24.07.2013 року
між КС «Респект» та ОСОБА_2 було
укладено договір про відступлення
права вимоги за вказаним кредитним
договором та перейшло право вимоги
боргу, з урахуванням суми
неповерненого кредиту, несплачених
відсотків та пені. У зв'язку з тим, що
відповідач своїх зобов'язань за
договором не виконав, станом на 24.07.2013
року має заборгованість за кредитом у
розмірі 1500 грн., відсотками у розмірі 3
389,28 грн., по пені 55 809,28 грн., а всього 60
413,02 грн., просить стягнути з нього
зазначену суму боргу та судовий збір. У
ході розгляду справи позивач уточнив
розмір позовних вимог, просив стягнути
з відповідача 17077,57 грн. боргу (а.с.39)
згідно розрахунку (а.с.42) станом на
24.10.2013 року.

Позивач в судове не з'явився, суду надав
заяв про розгляд справи у його
відсутність.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково, просив стягнути з
нього суму боргу, що була присуджена до
стягнення з нього за судовим наказом
Приморського районного суду від 30.01.2009
року в розмірі 1400 грн. заборгованості
за кредитом та 827,94 грн. - відсотків,
вважає, що розмір пені зазначений
позивачем необґрунтовано. В іншій
частині позовних вимог просить
відмовити за безпідставністю.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

Між сторонами склалися цивільні
правовідносини зобов'язального
характеру.

Судом встановлено, що 13.06.2008 року між
Кредитною спілкою «Респект» та ОСОБА_3
укладено договір споживчого кредиту №
84-2-08, за умовами якого позивач надав
відповідачеві кредит на споживчі цілі
в сумі 1400 гривень строком на 12 місяців,
а відповідач зобов'язався повернути
кредити та сплатити проценти у розмірі
48% річних від фактичної суми
заборгованості згідно графіку
платежів з моменту видачі коштів.

Відповідно до договору про
відступлення права вимоги від 24.07.2013
року (а.с. 6), укладеного між КС «Респект»
і ОСОБА_2, до ОСОБА_2 перейшло право
вимоги за договором споживчого кредиту
№84-2-08 від 13.06.2008 року, в тому числі й
щодо оплати заборгованості по
вказаному договору у сумі 60 413,02 грн., з
яких згідно довідки про заборгованість
станом на 24.07.2013 року (а.с.7) сума
основного боргу - 1500 грн.,
заборгованість за відсотками - 3 389,28
грн., заборгованість по пені - 55 809,88 грн.

Відповідно до ст.516 ЦК України зміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідно до
вищевказаного Договору про
відступлення права вимоги позивач
набув права вимоги по договору з
відповідачем, що ніким не
заперечується.

Як вбачається з п.п.2.1, 3.2.2 Договору
відповідач зобов'язався погашати
кредит та сплачувати проценти в строки,
визначені графіком платежів, що є
додатком до договору, однак не пізніше
13.06.2009 року та у порядку передбаченому
п.4.1 Договору.

Згідно п.5.2 Договору у випадку
невиконання або несвоєчасного
виконання Договору Позичальник несе
відповідальність в розмірі свого
пайового внеску до Спілки та
заставного майна, а також сплачує
додаткові відсотки у розмірі 1% від
загальної суми заборгованості за кожен
день затримки чергового платежу.

Відповідно до п.9.1 Договору він набирає
чинності з дня його укладання та діє до
повного виконання Позичальником
зобов'язань за ним.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
цьогоКодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до ст.610 ЦКУ порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України
визначено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Кредитодавець свої зобов'язання за
кредитним договором виконав, надавши
відповідачеві кредит у сумі 1400 грн., що
підтверджується видатковим касовим
ордером № 440464 від 13.06.2008 року (а.с.24).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором за заявою КС
«Респект» Судовим наказом
Приморського районного суду м.Одеси
від 30 січня 2009р. № 2-н-366/09 з ОСОБА_3 було
стягнуто заборгованість за кредитним
договором в сумі 1400 грн.,
заборгованість за відсотками за
користування кредитом - 417 грн.,
заборгованість за відсотками за
користування простроченим кредитом - 803
грн.49 коп., яка утворилась станом на
26.01.2009 року (а.с.33, 34).

Постановою державного виконавця
Другого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції від 06.11.2012
року виконавче провадження по
виконанню вище зазначеного судового
наказу закінчено, у зв'язку
відсутністю боржника за адресою,
зазначеною у виконавчому документі
(а.с.37), яку листом за вих..№ 63687 від 13.11.2011
року було направлено стягувачу (а.с.36).

На підставі наведеного, строк позовної
давності був перерваний до моменту
надходження з Приморської виконавчої
служби постанови про повернення
виконавчого документу стягувачу, а
тому позивач звернувся до суду із даним
позовом в межах строку позовної
давності.

Відповідач за судовим наказом
заборгованість не сплатив, суму боргу,
присуджену до стягнення за наказом не
оспорює.

Згідно розрахунку заборгованості
станом на 29.11.2013 року позивач вказує на
наявність заборгованості відповідача
по договору за тілом кредиту у розмірі
1400 грн., відсотками - 2 816,73 грн. та пені -
736, 29 грн., тобто понад суми стягнені з
відповідача за тим же договором за
судовим наказом.

Порядок нарахування відсотків по
кредиту за вказаним розрахунком
відповідачем у судовому засіданні не
оспорювався, а тому суд приймає його до
уваги у цій частині.

Згідно п.17 Постанови Пленуму ВССУ
України за №5 від 30.03.2012року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

Згідно ст. 599 ЦК України зазначено, що
зобов'язання припиняються його
виконанням, проведеним належним чином.

З урахування наведеного, оскільки з
відповідача за рішенням суду від 30.01.2009
року (судовим наказом) було стягнено
тіло кредиту та відсотки, що залишились
не погашеними, правовідносини, що
виникли між сторонами не припинились,
тому є правомірним нарахування лише
процентів по даному договору до строку
визначеному позивачем (29.11.2013р.), але з
вирахуванням вже присудженої суми
боргу станом на 26.01.2009 року, тобто у
розмірі (2816,73 - 417,90грн.- 803,90 грн.) 1594,93 грн.

Суми присуджені до стягнення з
відповідача за судовим наказом, який не
скасований, підлягають стягненню з
відповідача у порядку його виконання.

Оскільки стягнення пені Договором,
укладеним між сторонами, не
передбачено, то позивач безпідставно
вимагає її стягнення з відповідача.

Враховуючи вище наведене, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову та стягнення з
відповідача на користь позивача 1594,93
грн. заборгованості за відсотками по
кредитному договору.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню 229 грн.40 коп.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 57-60, 88, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу -задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2, 1594 грн. 93 коп. (одна
тисяча п'ятсот дев'яносто чотири грн..
коп.93) заборгованості за договором
споживчого кредиту №84-2-08 від 13.06.2008
року, а саме заборгованості за
відсотками за користування кредитом за
період з 21.06.2009 року й по 29.11.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 229
грн. 40 коп. (двісті двадцять дев'ять грн.
коп..40) судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Миколаївської області протягом 10 днів
з дня отримання його копії, через
Снігурівський районний суд.

СУДДЯ: