Провадження №2/201/214/2013
У Х В А Л А

про призначення судово-психіатричної
експертизи

30 грудня 2013 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Федоріщева С.С.,

при секретарі
Нижник І.В.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

розглядаючи цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Комунального закладу
«Обласний центр медико-соціальної
експертизи» про скасування Акту МСЕК
та стягнення коштів, -

встановив:

Позивач звернувся до Жовтневого
районного суду міста Дніпропетровська
з зазначеною позовною заявою, в якій
просить визнати незаконним та
скасувати Акт його огляду
психіатричною м/р МСЕК №3
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації №2218 від 09.12.2002 р., яким
його визнано інвалідом 2 групи з
дитинства з діагнозом «шизофренія
параноїчної форми» та визнано
непрацездатним. Окрім того, позивач
вимагає стягнути з відповідача грошові
кошти в розмірі 35 393 грн. в рахунок
відшкодування матеріальних збитків, 300
000 грн. в рахунок відшкодування
моральних страждань та 1 033,09 грн. в
рахунок відшкодування судових витрат
по справі.

Під час розгляду справи позивач
погодився про те, що висновки МСЕК, які
він оспорює, потребують перевірки
уповноваженою медично-експертною
установою шляхом проведення
судово-психіатричної експертизи. При
цьому позивач зазначав, що він згоден
прийняти участь в такій експертизі
особисто, у тому числі й шляхом її
проведення стаціонарно, але з метою
додержання об'єктивності та уникнення
втручання та впливу посадовців і
лікарів-експертів місцевої
психіатричної МСЕК в діяльність
місцевої судово-психіатричної
експертної установи, просив призначити
таку експертизу поза межами
Дніпропетровської області. У зв'язку з
цим, судом було призначено повторну
медико-соціальну психіатричну
експертизу на підставі п.13 Постанови
Кабінету Міністрів України №1317 від 03
грудня 2009 р. «Питання медико-соціальної
експертизи», згідно до якого,
проведення перевірки обґрунтованості
рішень, прийнятих обласними, Київською
та Севастопольською центральними
міськими комісіями, і в разі
необхідності їх скасування віднесено
до компетенції Центральної
медико-соціальної експертної комісії
Міністерства охорони здоров'я України.
На цей же орган покладено обов'язок
повторного огляду осіб, які оскаржили
рішення обласних, Київської та
Севастопольської центральних міських
комісій. 20.02.2013 р. з цього приводу судом
було винесено відповідну ухвалу та
справу направлено за належністю для
проведення експертизи (т.1 а.с.221-222).

Відповідно до листа головного лікаря -
головного експерта Київського
міського центру медико-соціальної
експертизи від 24.05.2013 р., якому
Міністерством охорони здоров'я України
було доручено проведення повторної
медико-соціальної психіатричної
експертизи за вищезазначеною ухвалою,
обґрунтовану відповідь про законність
та правильність винесеного у 2002 році
рішення про визнання ОСОБА_1 інвалідом 2
групи цей заклад надати не може (т.1
а.с.223).

У зв'язку з цим, по справі була
призначена судово-психіатрична
експертиза, проведення якої було
доручено Київському міському центру
судово-психіатричної експертизи, на
вирішення якої поставлене питання про
обґрунтованість висновків
психіатричної МСЕК №3
Дніпропетровської області, викладених
в Акті огляду ОСОБА_1 №2218 від 09.12.2002 р.
та допущення психіатричною МСЕК №3
Дніпропетровської області при
проведенні його огляду та складанні
зазначеного Акту якихось порушень,
через які цей Акт мав би бути визнаним
незаконним або необґрунтованим та
скасований (т.2 а.с.11).

Але судово-психіатрична експертиза за
вказаною ухвалою проведена не була.
Листом від 16.08.2013 року Київський
міський центр судово-психіатричної
експертизи повідомив, що поставлені
перед експертами питання виходять за
межі їх спеціальних знань. При цьому
рекомендовано вирішити ці питання
згідно до Постанови Кабінету Міністрів
України №1317 від 03 грудня 2009 р. «Питання
медико-соціальної експертизи» (т.2
а.с.20).

З огляду на викладене, та враховуючи, що
ухвала суду 20.02.2013 р. про призначення
повторної медико-соціальної
експертизи в даній справі фактично
виконана не була, 17.10.2013 р. ця ухвала
разом з матеріалами справи вдруге
направлена на адресу начальника
медико-соціальної експертизи МОЗ
України для організації виконання (т.2
а.с.52).

10.12.2013 р. справа повернулася до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з ДЗ «Центральна
медико-соціальна експертна комісія
Міністерства охорони здоров'я України»
з супровідним листом, згідно до якого
визнано недоцільним проведення
повторної медико-соціальної
експертизи ОСОБА_1 та зазначено, що
підстав для визнання висновків
психіатричної МСЕК №3
Дніпропетровської області, викладених
в акті №2218 від 09.12.2002 р.,
необґрунтованими, не знайдено (а.с.53-54).

Між тим, ще 17.10.2013 р. Позивач надав в
розпорядження суду Акт стаціонарної
судової комісійної комплексної
психолого-психіатричної експертизи
від 29.08.2013 р., проведеної відносно нього
Київським міським центром
судово-психіатричної експертизи по
кримінальному провадженню за ст.121 ч.1
КК України, згідно до якого, у нього, як
станом у період правопорушення, в
скоєнні якого він підозрюється (12.02.2013
р.), так і на момент обстеження (29.08.2013 р.),
ознак захворювання «шизофренія
параноїчної форми» не виявлено,
принаймні, про це захворювання у
висновку не йдеться, та зазначається,
що у ОСОБА_1 виявляв та виявляє лише
ознаки «Змішаного розладу
особистості».

Тобто, справа містить медичні
документи стосовно предмету
доказування - психічного стану
Позивача, які мають ознаки протиріччя
між собою.

В той же час, у відповідність до вимог
ст.143 ЦПК України, для з'ясування
обставин, що мають значення для справи
і потребують спеціальних знань у
галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла тощо, суд призначає експертизу
за заявою осіб, які беруть участь у
справі.

У відповідність же до вимог п.1,2 ч.1 ст.145
ЦПК України, призначення експертизи є
обов'язковим якщо у справі необхідно
встановити характер і ступень
ушкодження здоров'я та психічний стан
особи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.4 своєї Постанови №8 від
30.05.1997 року «Про судову експертизу в
кримінальних і цивільних справах»,
судам слід мати на увазі, що при
розгляді справ, вони не мають права
приймати рішення без проведення
експертизи, якщо за законом
призначення останньої є обов'язковим.

В даному випадку встановлення
законності та обґрунтованості
висновків психіатричної МСЕК №3
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, викладених в Акті
огляду ОСОБА_1 №2218 від 09.12.2002 р., та, перш
за все, самого факту наявності у нього
психіатричного захворювання
«шизофренія параноїчної форми» на той
час, відноситься до обставин, що мають
значення для справи. Це питання
потребує спеціальних знань в області
психіатрії, у зв'язку з чим по справі
має бути проведена судово-психіатрична
експертиза, про проведення якої
заявили клопотання сторони на минулих
етапах розгляду справи, оскільки до
теперішнього часу це питання
експертним шляхом так і залишається не
вирішеним.

Відповідно до п.7 Наказу Міністерства
охорони здоров'я України N 397 від 08.10.2001
р., зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 1 березня 2002 р. за N 219/6507
«Порядок проведення
судово-психіатричної експертизи» (далі
«Наказ»), предметом експертизи є
визначення психічного стану осіб, яким
призначено експертизу, у конкретні
проміжки часу і відносно певних
обставин, що становлять інтерес для
органів слідства та суду.

Відповідно до п.8 «Наказу», об'єктами
експертизи є позивачі, стосовно яких
вирішується питання про їх психічний
стан у певні проміжки часу, про
обґрунтованість установленого раніше
психіатричного діагнозу та прийнятих
щодо них медичних заходів.

Відповідно до п.9 «Наказу», експертизи
мають призначатися відповідно до зони,
яка обслуговується певною експертною
установою (підрозділом). При повторній
експертизі або в разі неможливості чи
недоцільності проведення експертизи в
експертній установі (підрозділі) за
зоною обслуговування особа або орган,
які призначають експертизу, указавши
відповідні мотиви, можуть доручити її
виконання експертам іншої експертної
установи (підрозділу).

З огляду на викладене, суд доходить до
висновку про необхідність призначення
судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_1, його доводи щодо необхідності
призначення цієї експертизи поза
межами Дніпропетровської області, суд
знаходить такими, що заслуговують на
увагу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.143-145, 208-210 ЦПК України, -

ухвалив:

1. Призначити у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу
«Обласний центр медико-соціальної
експертизи» про скасування Акту МСЕК
та стягнення коштів
судово-психіатричну експертизу, на
вирішення якої поставити наступні
питання:

1.1. Чи хворів ОСОБА_1 станом на
09.12.2002 р. на психіатричне захворювання
«шизофренія параноїчної форми»?

1.2. Якщо ОСОБА_1 хворів на
психіатричне захворювання «шизофренія
параноїчної форми» станом на 09.12.2002 р.,
то яку ступень тяжкості цієї хвороби
він виявляв - чи відповідає ступень
тяжкості цієї хвороби 2 групі
інвалідності?

1.3. Чи є психіатричне захворювання
«шизофренія параноїчної форми»
виліковним?

1.4. Чи є тотожними психіатричне
захворювання «шизофренія параноїчної
форми» та поняття «виявляє ознаки
«Змішаного розладу особистості»?

1.5. Якщо психіатричне
захворювання «шизофренія параноїчної
форми» і поняття «виявляє ознаки
«Змішаного розладу особистості» не є
тотожними, а психіатричне захворювання
«шизофренія параноїчної форми» не є
виліковним захворюванням, то як
розуміти висновок, викладений в Акті
огляду ОСОБА_1 психіатричною м/р МСЕК №3
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації №2218 від 09.12.2002 р., яким
його визнано інвалідом 2 групи з
дитинства з діагнозом «шизофренія
параноїчної форми» та висновок,
викладений в Акті стаціонарної судової
комісійної комплексної
психолого-психіатричної експертизи
від 29.08.2013 р., проведеної відносно
ОСОБА_1 Київським міським центром
судово-психіатричної експертизи у
співставленні між собою?

2. Організацію проведення
судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_1 доручити Українському
науково-дослiдному iнституту соцiальної
i судової психiатрiї та наркологiї (04080,
місто Київ, вул. Фрунзе, 103), в
розпорядження експертів надати
матеріали справи, запропонувавши
позивачу ОСОБА_1, у разі виклику,
прийняти участь у проведенні
експертизи.

3. На період проведення експертизи,
провадження у справі зупинити на
підставі п.5 ч.1 ст.202 ЦПК України.

Попередити експертів про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо
неправдивого висновку або за відмову
від надання експертного висновку за
ст.ст.384, 385 КК України.

Ухвала суду в частині зупинення
провадження у справі може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляції в 5-дений строк з дня
проголошення ухвали.

Суддя
С.С. Федоріщев