Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П.
,

при секретарі - Проценко О.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: Житлово-експлуатаційна контора
№1, Орган опіки та піклування
Виконавчого комітету Білоцерківської
міської Ради про визнання осіб такими,
що втратили право на користування
жилим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи: Житлово-експлуатаційна
контора №1, Орган опіки та піклування
Виконавчого комітету Білоцерківської
міської Ради про визнання осіб такими,
що втратили право на користування
жилим приміщенням - в квартирі АДРЕСА_1.
Свої вимоги мотивував тим, що
відповідачі разом з неповнолітніми
сином у спірній квартирі не проживають
без поважних причин тривалий час з 2005
року, не цікавляться спірною жилою
площею, витрат по утриманню квартири та
по оплаті комунальних послуг не несуть,
їх речей в квартирі немає, а тому
вважає, що вони втратили право
користування квартирою в зв'язку з
відсутністю понад шість місяців без
поважних причин.

В судовому засіданні позивач та його
представник позивача позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Пояснили, що відповідач
разом із своєю сім'єю не проживає в
спірній квартирі з 2005 року, перешкод
щодо проживання їх в спірній квартирі
їм не чинилося, протягом цього часу
відповідачі не намагалися вселитися та
користуватися спірною квартирою, не
цікавилися нею, комунальних послуг не
сплачувала. Свого сина відповідач
ОСОБА_3 зареєструвала в спірній
квартирі вже у 2011 році.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнали та пояснили,
що в 2006 року виїхали зі спірної
квартири після його конфлікту з
позивачем ОСОБА_1, оскільки останній
створював нестерпні умови для
проживання, з того часу вони не
проживають та не користується
квартирою АДРЕСА_1.

Треті особи Житлово-експлуатаційна
контора №1 просили суд розглядати
справу за відсутності їх представників
та винести рішення відповідно до вимог
чинного законодавства.

Пердставник Органу опіки та піклування
Виконавчого комітету Білоцерківської
міської Ради Кревська Наталія
Вікторівна покладалась на розсуд суду
щодо вирішення судовм питання про
визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право на користування жилим
приміщенням. З приводу визнання
малолітнього ОСОБА_5 просила в
задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх
представників, покази свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні ним правовідносини.

Спірна квартира представляє собою
двокімнатну квартиру житловою площею
17,30 кв. м., яка знаходиться за адресою по
АДРЕСА_1.

В квартирі зареєстровані сторони по
справі, що підтверджується довідками
ЖЕК № 1 № 1771 від 03.10.13 року..

Як встановлено в судовому засіданні,
фактично в квартирі проживає позивач.
Відповідач разом із дитиною в квартирі
не проживають без поважних причин. В 2006
році відповідачі добровільно залишили
спірне житло. З того часу відповідачі
квартирою не цікавляться, не несуть
витрат по оплаті за квартиру та
комунальні послуги. Перешкод у
користуванні спірною квартирою
позивач не чинив, з заявами до
відповідних органів щодо неможливості
користування жилим приміщенням
відповідачі не зверталися, що не
заперечувалось сторонами в судовому
засіданні.

Данні обставини показами свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, які показали, що вони з
2006 року не бачили відповідачів в
квартирі АДРЕСА_1. Ніяких сварок та
конфліктів щодо неможливості
проживання відповідача в спірній
квартирі вони не чули.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ним зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців, а в разі відсутності понад
встановлений строк, така особа може
бути визнана судом такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
(стаття 72 ЖК України).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.04.1985 року
№ 2 «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.
Наявність рішення суду про право
громадянина користуватися жилим
приміщенням не є перешкодою до
розгляду і задоволення позову про
визнання його таким, що втратив це
право з мотивів, що після набрання
рішенням законної сили або після його
виконання він був відсутнім понад
шість місяців, у тому числі й в тих
випадках, коли строк для виконання
рішення не скінчився.

Разом з тим, для встановлення настання
правових наслідків не використання
жилого приміщення для постійного
проживання понад шість місяців
необхідно встановити причини
відсутності особи у квартирі,
наявність чи відсутність у неї
інтересу до даної квартири та
безперервність не користування особою
даною квартирою.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачі втратили право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1., оскільки не
проживають в квартирі більше шести
місяців без поважних причин, яку
залишили добровільно, квартирою не
цікавляться, витрати по оплаті за
квартиру та комунальні послуги не
несуть.

Що стосується позовних вимог в частині
визнання малолітньої ОСОБА_5, таким, що
втратив право користування житловими
приміщеннями, то в цій частині
необхідно відмовити, оскільки
неповнолітня дитина повинна бути
зареєстрована за місцем реєстрації
одного з батьків та враховуючи
інтереси дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України,
місцем проживання фізичної особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я, якщо інше
місце проживання не встановлено за
згодою між дитиною та батьками
(усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична
особа, яка досягла чотирнадцяти років,
вільно обирає собі місце проживання, за
винятком обмежень, які встановлено
законом.

Враховуючи те, що малолітній син
відповідача ОСОБА_3 з часу його
реєстрації в 2011 році в спірній квартирі
не проживає, а його мати ОСОБА_3 у
власності іншого житла не має,
представником Органу опіки та
піклування Виконавчого комітету
Білоцерківської міської Ради
Кревською Наталією Вікторівною з
питань захисту прав дитини заперечує
проти зняття з реєстраційного обліку
малолітнього ОСОБА_5без переєстрації в
інше житлове приміщення.

А тому, суд вважає, що оскільки відсутні
законні та обґрунтовані підстави для
визнання малолітньої дитини такою, з
метою захисту його прав, суд, вважає, що
відсутні підстави для визнання його
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням

.Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213-215, 218 ЦПК
України і на підставі ст.ст. 71,72 ЖК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: Житлово-експлуатаційна контора
№1, Орган опіки та піклування
Виконавчого комітету Білоцерківської
міської Ради про визнання осіб такими,
що втратили право на користування
жилим приміщенням - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщеннямю: квартирою АДРЕСА_1.

Врешті позовних вимог - відмовити.

З повним рішенням суду, особи які брали
участь у справі, зможуть ознайомитись 31
грудня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. П. Шовкопляс