Справа №201/7463/13ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 грудня 2013 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

У складі: головуючого судді - Башмакова
Є.А.,

при секретарі -
Улановському М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року до Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про
виселення.

У своїй позовній заяві позивач
посилався на те, що 24 травня 2013 року він
придбав квартиру АДРЕСА_1. Потрапивши
до квартири, позивач дізнався, що в ній
проживає відповідач. ОСОБА_1, звернувся
до ОСОБА_2 з вимогою звільнити квартиру,
яка належить позивачу на праві
приватної власності. Але відповідач в
категоричній формі відмовився та
продовжував самовільно користуватися
квартирою, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду.

У судове засідання позивач не з'явився
про час та дату судового засідання
повідомлений належним чином,
представник позивача надала заяву про
розгляд справи у її відсутність, проти
розгляду справи у заочному порядку не
заперечувала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Таким чином, враховуючи вищезазначені
обставини, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності сторін
відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК
України та ухвалити у справі заочне
рішення.

Суд, дослідивши матеріали даної
цивільної справи, приходить до
наступного висновку з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 24
травня 2013 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 був
укладений договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8), яка належала
ОСОБА_3 на праві приватної власності на
підставі договору купівлі - продажу
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 30
грудня 2010 року за реєстровим № 4726,
зареєстрованого в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 02 березня 2011 року за реєстровим
№24320966.

Договір купівлі - продажу укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 24 травня 2013 року
посвідчено приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та внесено
до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності (а.с. 9). На придбання даної
квартири між позивачем та публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» був укладений
договір іпотеки №DNH2LON03357/DI від 28 травня
2013 року (а.с. 10-12). Потрапивши до
квартири, позивач дізнався, що в ній
проживає ОСОБА_2. Пояснивши, що позивач
є власником квартири, останній
звернувся до ОСОБА_2 з вимогою
звільнити помешкання. Але відповідач в
категоричній формі відмовився, чим
створив перешкоди позивачу в
користуванні належним йому на праві
приватної власності майном.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, Цивільного
кодексу України, Житлового кодексу
України.

Частиною 3 ст. 47 Конституції України
встановлено, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ч. І ст. 328 ЦК право
власності набувається на підставах, не
заборонених законом, а згідно ст. 321 ЦК
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права або обмежений в його
здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки
(квартири), що є в приватній власності
громадян, не може бути в них вилучено,
власника не може бути позбавлено права
користування жилим будинком
(квартирою), крім випадків,
установлених законодавством.

Відповідно до ч. З ст. 116 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у ході судового
розгляду в їх сукупності, та приймаючи
до уваги, що позивач на день розгляду
справи є власником квартири АДРЕСА_1,
однак житловою площею квартир не
користується, оскільки відповідач у
добровільному порядку відмовляється
звільнити займану ним квартиру, а також
те, що його перебування у квартирі
чинить для позивача перешкоди у
користуванні житловою площею квартири,
суд вважає необхідним задовольнити
позовні вимоги та виселити ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1, що належить позивачу
на праві приватної власності.

Приймаючи до уваги результат розгляду
даної цивільної справи, відповідно до
ст. 88 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.
ст. 319, 321, 328 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 116, 150, 155 Житлового Кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення - задовольнити в повному
обсязі.

Виселити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з
квартири АДРЕСА_1

Стягнути ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н.
НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 114,70 грн.
(сто чотирнадцять гривень 70 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя:

Є.А. Башмаков