Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 жовтня 2013
року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого судді – Тішко Д.А.,
при секретарі – Тихонюк В.В., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідачів
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у місті
Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
боргу зі спадкоємців боржника, -

встановив:

У лютому 2013 року позивач звернулася до
суду із позовом, який в подальшому
змінила та просила стягнути з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 279 755 грн. В обґрунтування позову
зазначала, що в травні 2005 року між нею
та ОСОБА_6, яка є матір’ю відповідачів
було укладено угоду відповідно до якої
вона отримала від позивача 4 000 дол. США
для подальшого продажу будинку по вул.
Авіаційній, 63 в м. Миколаєві. Залишок
суми в розмірі 5 000 дол. США ОСОБА_6
повинна була отримати після укладення
правочину. Проте, 05.08.2005 року помер
ОСОБА_7, який був власником будинку, а
11.04.2006 року ОСОБА_6 Відповідачі ОСОБА_4
та ОСОБА_5 прийняли та оформили
спадщину лише в 2012 року. У зв’язку з
зазначеним, на підставі ст. 1282 ЦК
України, позивач як кредитор померлої
ОСОБА_6 заявила вимоги до її
спадкоємців – відповідачів по справі.
При цьому, розмір стягнення визначила
виходячи із ринкової вартості проданої
нею квартири, кошти від якої були
передані ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позовні вимоги, пояснили суду, що
неодноразово зверталися до суду до
відповідачів, проте на момент
звернення відповідачі умисно не
приймали спадщину і лише під час
розгляду справи №1423/18448/2012 було
встановлено факт прийняття ними
спадщини.

Відповідачі до судового засідання не
з’явилися, про дату та час розгляду
справи були сповіщені належним чином,
при цьому направили до суду свого
представника, який заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
порушення ОСОБА_1 процедури
пред’явлення кредитором спадкодавця
вимог до спадкоємців, передбаченої ст.
1281 ЦК України, У зв’язку з зазначеним
вважав, що позивач втратив право вимоги
до спадкоємців, а тому просив відмовити
у задоволенні позовних вимог. Крім
того, відповідно до ст. 267 ЦК України
просив суд застосувати строки позовної
давності, які на його думку сплинули за
заявленими позовними вимогами.

Згідно до ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами, які беруть
участь у справі та інших осіб, доказів.

Суд, дослідивши представлені докази,
оглянувши матеріали цивільних справ
№2-7-2380/10р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
ОСОБА_4 про покладення зобов’язання
укласти угоду, №2-1050/11 за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання права
власності знаходить встановленими
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на
підставі свідоцтва про право власності
від 25.07.1974 р. належав житловий будинок
№63 по вул. Авіаційній в селище
Матвіївка м. Миколаєва. За його життя
між дружиною ОСОБА_6 та ОСОБА_1 21.05.2005 р.
була досягнута усна домовленість щодо
продажу зазначеного будинку за 9 000
доларів США. В рахунок купівлі-продажу
будинку ОСОБА_8 передала ОСОБА_6 аванс у
сумі 4 000 доларів США, що
підтверджується письмовою розпискою, а
решту коштів 5 000 доларів США повинна
була передати під час документального
оформлення договору купівлі-продажу.

У травні цього ж року ОСОБА_7 та ОСОБА_6
звільнили будинок, а ОСОБА_8 зі своєю
родиною вселилися до нього, де і
проживають по теперішній час. Між тим,
договір купівлі-продажу зазначеного
будинку не було оформлено в
установленому законом порядку,
оскільки 05.08.2005 р. помер ОСОБА_7, а 11.04.2006
р. – ОСОБА_6

Зазначені обставини сторони не
оспорюють, крім того, вони також
встановлені відповідно до рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 21.01.2011 р. у справі №2-1050/11
та рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 22.09.2010 р. у справі
№2-7-2380/10р., а тому самостійного
доказування не потребують.

Після смерті ОСОБА_6 11.04.2006 р. Першою
миколаївською державною нотаріальною
конторою 05.10.2006 р. була заведена
спадкова справа №819/2006 відносно майна
померлої. Відповідно до матеріалів
спадкової справи для прийняття
спадщини до нотаріуса звернувся
відповідач ОСОБА_5, що підтверджується
його заявою від 05.10.2006 р. Інші
спадкоємці до нотаріусу із заявами про
прийняття спадщини не звернулися. При
цьому відповідно до довідки Відділу
соціально-економічного розвитку мкр.
Матвіївка Адміністрації Центрального
району №45/11-06 від 07.05.2009 р. на день
смерті разом з ОСОБА_6 за адресою: вул.
Авіаційна, 63, ніхто крім ОСОБА_5 не
проживав.

Відповідно до ч.3,5 ст.1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Таким чином, відповідач ОСОБА_5 прийняв
спадщину після смерті своєї матері у
вигляді 1/3 частки житлового будинку №63
по вул. Авіаційній, смт. Матвіївка у м.
Миколаєві та в подальшому отримав
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 18.09.2012 року, реєстровий
№4-979.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

При цьому механізм реалізації права
кредитора на пред’явлення вимог до
спадкоємців боржника встановлений ст.
1281 ЦК України. Зокрема, відповідно до ч.
2 ст.1281 ЦК України кредиторові
спадкодавця належить протягом шести
місяців від дня, коли він дізнався або
міг дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги. Згідно з ч. 4 ст.
1281 ЦК України, кредитор спадкодавця,
який не пред'явив вимоги до
спадкоємців, що прийняли спадщину, у
зазначені строки позбавляється права
вимоги. Зазначений строк є
присікальним та не може бути
поновлений судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою

З матеріалів справи вбачається, що
позивач дізналася про смерть ОСОБА_6,
тобто відкриття спадщини, ще в 2006 році,
що також підтверджується матеріали
цивільних справ №2-7-2380/10р. за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про покладення
зобов’язання укласти угоду, №2-1050/11 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
визнання права власності. Проте жодних
дій щодо пред’явлення вимог до
спадкоємців боржника шляхом, зокрема
звернення з відповідною заявою до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини ОСОБА_1, не зробила.

Таким чином, суд приходить до висновку
про втрату ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст.
1281 ЦК України суб’єктивного права на
звернення з вимогою до спадкоємця
ОСОБА_6З, яким є ОСОБА_5, у зв’язку з чим
у задоволенні позову до нього слід
відмовити.

Щодо позовної вимоги до ОСОБА_4, то у її
задоволенні слід відмовити на підставі
того, що вона не прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_6, а тому не є
належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати сплачені позивачем при
зверненні до суду та перерозподілу не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу зі
спадкоємців боржника – відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Д.А. Тішко