Справа №
справа №363/2784/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року Вишгородський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого - судді Рудюка
О.Д.

при секретарі
Тлостюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комплекс Агромарс»
до ОСОБА_1 про відшкодування завданої
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулось до суду з цим
позовом, посилаючись на те, що
відповідач працював в ТОВ «Комплекс
Агромарс» на посаді підмінного
водія-експедитора автоколони №2
автотранспортного парку транспортного
департаменту. З метою забезпечення
збереження ввірених відповідачу
цінностей, між сторонами було укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність, згідно
якого відповідач зобов'язався дбайливо
ставитись до переданих йому на
збереження або з іншою метою
матеріальних цінностей позивача,
вживати заходів для попередження
збитків і прийняв на себе повну
матеріальну відповідальність за
незабезпечення збереження ввірених
йому підприємством матеріальних
цінностей. 10.07.2012р. сталась ДТП за
участю автомобіля марки «ДАФ»,
д.н.з.НОМЕР_1 під керуванням
відповідача, у результаті якої
належному на праві приватної власності
ТОВ «Комплекс Агромарс» автомобілю
було нанесено значні механічні
пошкодження. Постановою судді
Вишгородського районного суду
Київської області від 23.08.2012р.
відповідача було визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу. Оскільки з вини
відповідача позивачу нанесено
матеріальні збитки у вигляді
пошкодження транспортного засобу,
просив суд стягнути з нього
матеріальну шкоду - 527 013,10грн., 600,00грн. -
вартість проведення товарознавчої
експертизи для визначення вартості
ліквідації транспортного засобу та
судовий збір.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні заяви та
просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник до суду
не з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, - 17.12.2013р. через канцелярію суду
надійшло клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
перебуванням його представника на
лікарняному.

У судовому засіданні ухвалою суду у
задоволенні клопотання було
відмовлено, оскільки відкладення
розгляду справи за даним клопотанням
позбавляє суд можливості розглянути
дану справу у розумні строки (ст.ст.169,157
ЦПК України). Таким чином, суд розглядає
справу на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що наказом №563 КА/к-п
від 29.06.2011р. відповідача прийнято
підмінним водієм автофургонів та
рефрижераторів автоколони №2
транспортного департаменту
Гаврилівського птахівничого
комплексу 29.06.2011р. зі строком
випробування 1 місяць з оплатою праці
відповідно до штатного розпису та
доручено йому виконувати додаткові
обов'язки в порядку суміщення посади
експедитора в межах установленої
тривалості робочого дня із доплатою 0,25
посадового окладу експедитора.

29.06.2011р. між сторонами було укладено
договір №114 про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність, за
умовами якого відповідач, як працівник,
що займав посаду водія автоколони №2
транспортного департаменту і
виконував роботу безпосередньо
пов'язану з експлуатацією автомобіля,
приймав на себе повну матеріальну
відповідальність за незабезпечення
збереження ввіреного йому
підприємством автомобіля, і у зв'язку з
викладеним зобов'язався:

а) дбайливо ставитися до переданого
йому в експлуатацію автомобіля і
вживати заходів для попередження
збитків;

б) своєчасно повідомляти керівництво
підприємства про всі обставини, що
загрожують забезпеченню збереження
ввіреного йому автомобіля.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадку, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілісності майна та інших цінностей,
переданих йому для інших цілей.

Згідно ст.135-1 КЗпП України письмові
договори про повну матеріальну
відповідальність можуть бути укладені
підприємством, установою, організацією
з працівниками (що досягли
вісімнадцятирічного віку), які
займають почади або виконують роботи,
безпосередньо пов'язані із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей.

10.07.2012р. близько 04 години з вини
відповідача, який керував транспортним
засобом марки «ДАФ», д.н.з.НОМЕР_1
сталась дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якого зазначений автомобіль
та автомобіль марки «ДАФ», д.н.з.НОМЕР_2
отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки «ДАФ»,
д.н.з.НОМЕР_1 ТОВ «Комплекс Агромарс»
згідно полісу №АВ/5345061 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів була
застрахована за лімітом
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю - 100 000,00грн., заподіяну
майну - 50 000,00грн.

Згідно постанови судді Вишгородського
районного суду Київської області від
23.08.2012р. відповідача визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та призначено покарання у
вигляді штрафу в сумі 340,00грн.

Згідно ст.130 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації внаслідок
порушення покладених на них трудових
обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і в порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника.

Відповідно до звіту про оцінку
вартості майнової шкоди, завданої
власнику КТЗ №11/08/12вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу складає 527
013,10грн. Визначення вартості, крім того,
- складає 600,00грн., що підтверджується
копією відповідного платіжного
доручення №.

Отже, відповідачем не було дотримано
умов договору про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність,
внаслідок чого нанесено шкоду
підприємству в сумі 527 013,10грн., що
підтверджено відповідним звітом.

Факт нанесення матеріальної шкоди
внаслідок ДТП відповідачем не
заперечувався, що підтверджується
власноруч написаною заявою від 11.07.2012р.
про скоєння ним ДТП, копія якої
міститься у матеріалах цивільної
справи.

Разом з тим, представник відповідача,
заперечуючи проти позову, посилався,
зокрема, на ст.132 КЗпП України. Вказаною
статтею передбачено, що за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації при виконанні трудових
обов'язків, працівники, з вини яких
заподіяно шкоду, несуть повну
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого місячного заробітку.

Суд вважає таке посилання представника
відповідача помилковим, оскільки між
сторонами було укладено договір про
повну матеріальну відповідальність,
згідно п.3 якого у випадку
незабезпечення з вини працівника
збереження ввіреного йому для
використання у виробничих цілях
автомобіля, або нанесення збитків
іншим особам в результаті
неправомірного використання
автомобіля, повне відшкодування
збитків здійснюється за рахунок
працівника у терміни, погоджені з
підприємством. Згідно п.4 договору
працівник не несе матеріальної
відповідальності, якщо збитки завдані
не з його вини.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Зважаючи на те, що вина відповідача у
скоєнні ДТП, що призвела до пошкодження
належного позивачу на праві приватної
власності транспортного засобу марки
«ДАФ», д.н.з.НОМЕР_1, тобто нанесення
позивачу матеріальної шкоди доведена,
договір про повну матеріальну
відповідальність, умови якого при його
укладенні були погоджені обома
сторонами, на даний час є чинним, суд
доходить висновку про обґрунтованість
позовних вимог, які підлягають
задоволенню.

На підставі ст.ст.130,135-1 КЗпП України,
керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.к.НОМЕР_3) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Комплекс Агромарс»
() 527 013,10грн. - шкоди,
600грн. - витрати за проведення
товарознавчої експертизи та 3 441,00грн.
витрати по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку апеляційного
оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

О.Д.Рудюк