Справа № 357/7751/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2013 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П.
,

при секретарі - Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що з 19 липня 2003
року перебуває в зареєстрованому шлюбі
з відповідачем, від якого мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя не склалося
з відповідачем, оскільки в сім'ї
склались неприязні стосунки, постійно
виникали сварки та непорозуміння,
припинили шлюбні стосунки, втратили
почуття любові та поваги один до
одного, спільного господарства не
ведуть, а тому вона вважає подальше
збереження шлюбу неможливим і просить
суд шлюб між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач повністю
підтримала свої позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав, проти розірвання шлюбу не
заперечує.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України,
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову

Як встановлено в судовому засіданні,
шлюб між сторонами був зареєстрований
зареєстрований 19 липня 2003 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
актовий запис № 771.

Від шлюбу у сторін народилась
неповнолітня донька ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дані обставини повністю
підтверджуються поясненнями позивача,
відповідача, наданими копією свідоцтва
про шлюб, копією свідоцтва про
народження дитини.

Також, судом встановлено, що сторони
повністю припинили шлюбні відносини,
між ними існують неприязні відносини.
Так, позивач посилається на те, що вони
втратили почуття любові та поваги один
до одного.

Тобто, судом встановлено, що шлюб між
сторонами існує формально, а тому
збереження сім'ї є не можливим.

Також суд, виходить з того, що оскільки
сторони повністю припинили спільне
життя, не підтримують сімейних
відносин, позивач заперечує подальше
існування шлюбу, вважає його
формальним, а про надання строку для
примирення позивач клопотань не
заявляв, відповідач в судовому
засіданні позовні вимоги визнав,
клопотання про надання строку для
примирення не заявляв, то позовні
вимоги підлягають до задоволення.

Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного
кодексу України право на пред'явлення
позову про розірвання шлюбу належить
одному з подружжя.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам їх
дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, суд вважає, що оскільки
сторони повністю припинили подружні
відносини, втратили повагу один до
одного і продовження шлюбу буде
суперечити їх інтересам, а тому
позовні вимоги про розірвання шлюбу
повністю обґрунтовані і підлягають до
задоволення.

Також, суд приймає до уваги визнання
позову відповідачем, оскільки це не
суперечить закону, не порушує прав,
свобод та інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,
ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 19 липня 2003 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
актовий запис № 771 -розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити
позивачу прізвище - ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. П. Шовкопляс