Справа № 456/5757/13-ц
Провадження № 2/456/2158/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2013 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області
в
складі: головуючої - судді
Гули Л. В.

з участю секретаря
Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрию
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності на житловий
будинок,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка уточнила позовні вимоги, які
прийняті судом, просить визнати за нею
право власності на будинковолодіння
АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних
вимог покликається на те, що її батько
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, був
головою колгоспного двору в АДРЕСА_1,
членами якого станом на 01 червня 1990
року також були її мама ОСОБА_2, її брат
ОСОБА_3, син ОСОБА_4, донька ОСОБА_5,
чоловік ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
та вона - позивачка по справі. Після
смерті її батька ОСОБА_6, який був
головою колгоспного двору, спадщину
ніхто не приймав. Всі інші члени
колгоспного двору від своїх часток у
майні колгоспного двору відмовилися на
її користь, у зв'язку з чим рішенням
виконавчого комітету Долішненської
сільської ради № 47 від 27.12.2012 року
вирішено оформити право власності та
видати їй свідоцтво про право
власності на житловий будинок в
АДРЕСА_1. За життя її батько не провів у
встановленому закон порядку
реєстрацію спірного будинковолодіння
та господарських споруд, а тому
отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті
батька в нотаріуса вона не може,
оскільки спірне господарство мало
статус колгоспного двору, а тому вона
змушена звернутися з даним позовом до
суду, так як виходячи з приписів ст. 16 ЦК
України її право підлягає захисту в
судовому порядку.

Представник позивачки ОСОБА_8 в судове
засідання не з'явилася, подала суду
заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримує
та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися,
подали суду заяви, в яких позов
визнають повністю, просять справу
розглядати за їх відсутності.

Відповідно до ст. 11, ч. 2 ст. 31, ч. 4 ст. 174
ЦПК України у разі визнання
відповідачами позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.
Визнання відповідачами позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України
Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності. А
відтак, при постановленні рішення по
даній справі, слід керуватися
положенням ЦК України в редакції 1963
року. А оскільки в даній справі йдеться
про колгоспний тип двору, то, на думку
суду, слід керуватися статтями цього ж
Кодексу, які регламентували
правовідносини в колгоспному дворі до
16 грудня 1993 року і які були виключені з
цього кодексу у зв'язку з введенням в
дію Закону України «Про власність».
Окрім цього, при вирішенні вказаного
судового спору також слід керуватися
нормами ЦК України 2004 року, оскільки
спадкування будинковолодіння має
місце після прийняття нового
Цивільного Кодексу України.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Предметом спору є будинковолодіння
АДРЕСА_1 та станом на 15 квітня 1991 року, з
часу введення в дію Закону України «Про
власність», будинковолодіння належало
до майна суспільної групи господарства
- колгоспний двір, що стверджується:
свідоцтвом про право особистої
власності на жилий будинок від 30.08.1988
року, виданого виконкомом Стрийської
районної ради народних депутатів,
відповідно до якого право власності на
вказане будинковолодіння
зареєстровано за колгоспним двором,
головою якого був ОСОБА_6 /а.с. 13/,
членами якого були ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5, що
стверджується витягом з по
господарської книги с. Долішне станом
на 01.06.1990 року /а.с. 15/.

В судовому засіданні встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 належав до майна
суспільної групи господарства -
колгоспний двір.

Колгоспним двором вважалось
сімейно-трудове об'єднання громадян,
які сумісно ведуть господарство, і
більшість з них обов'язково отримує
основний дохід в колгоспі, працюючи в
такому в якості його членів.

Відповідно до ст.120 ЦК України 1963 року
майно колгоспного двору належить всім
членам двору на праві спільної
сумісної власності. Володіння,
користування і розпорядження цим
майном здійснюється зі згоди всіх
членів двору.

За змістом ч. 2 ст. 123 ЦК 1963 року розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних. З урахуванням цього
спадкування в колгоспному дворі мало
свої особливості.

Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради
України «Про введення в дію Закону «Про
власність» від 26.03.1991 року загальні
правила спадкування щодо частки члена
колгоспного двору в майні двору
застосовуються з 1 липня 1990 року.

За правилами ст. 563 ЦК 1963 року у випадку
смерті члена колгоспного двору
спадкування у майні двору не
відкривається. Якщо після смерті члена
колгоспного двору інших членів двору
не залишається, то до майна двору
застосовуються загальні правила
спадкування.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України правила книги
шостої цього Кодексу застосовуються
також до спадщини, яка відкрилася, але
не була прийнята ніким із спадкоємців
до набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 548 ЦК України в
редакції 1963 року прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.10.1991 року № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», право власності на жилий
будинок, збудований громадянином на
відведеній в установленому порядку
земельній ділянці і прийнятий в
експлуатацію, виникає з часу його
реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Зважаючи на те, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належав до суспільної групи -
колгоспний двір, станом на 1991 рік
головою колгоспного двору був ОСОБА_6, а
тому він був власником цього житлового
будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, про що 16.12.2003
року зроблено відповідний актовий
запис за № 26 /а.с. 10/.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
виданого Долішненською сільською
радою Стрийського району Львівської
області, актовий запис № 25, ОСОБА_7,
чоловік позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_2
/а.с. 20/.

За змістом ч. 2 ст. 1274 ЦК України
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги та
відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо
від прийняття спадщини відмовився один
із спадкоємців за законом з тієї черги,
яка має право на спадкування, частка у
спадщині, яку він мав право приймати,
переходить до інших спадкоємців за
законом тієї ж черги.

Рішенням № 47 від 27.12.2012 року виконавчий
комітет Долішненської сільської ради
Стрийського району Львівської області
року вирішив оформити право власності
та видати свідоцтво про право
власності на житловий будинок в
АДРЕСА_1 позивачці ОСОБА_1 /а.с. 14/

Як безспірно встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_1 не отримала
свідоцтво про право власності на
спірне будинковолодіння в Стрийському
МБТІ.

Позивачка, що встановлено матеріалами
справи, була донькою спадкодавця
ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом
про народження, виданим 22 вересня 1956
року, актовий запис № 48 /а.с. 11/.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дружина
та син спадкодавця не претендують на
належні їм частки спадкового майна,
інших спадкоємців, які б претендували
на спадкове майно після смерті ОСОБА_6,
чи мали б право на обов'язкову частку в
спадщині, судом не встановлено.
Відповідачі по справі : мати ОСОБА_2,
брат ОСОБА_3, син ОСОБА_4 та донька
ОСОБА_5 від своїх часток у майні
колгоспного двору відмовляються на
користь позивачки ОСОБА_1

Обставин, які б вказували, що на спірне
майно окрім позивачки в порядку
спадкування чи з інших підстав
претендують інші особи, в суді не
встановлено.

З огляду на те, що позивачка після
смерті спадкодавця фактично прийняла
спадщину, не заявила про відмову від
спадщини у встановлені ст. 1270 ЦК
України строки, відповідачі не
оспорюють її право на спадщину та право
на спірний житловий будинок,
відмовившись від своїх часток у майні
колгоспного двору на користь
позивачки, позовні вимоги визнали, що
не суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, а тому
враховуючи наведене, зібрані по справі
докази, оцінені судом належним чином
кожен окремо на їх достовірність та
допустимість, а також їх достатність та
взаємний зв'язок у сукупності,
встановлені судом обставини свідчать
про те, що у суду є всі підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та
визнання за останньою права власності
на будинковолодіння АДРЕСА_1.

Керуючись ст., ст. 120, 123, 534, 535, 548, 549, 553, 563
ЦК 1963 року, ст., ст. 392, 1216, 1264, 1268-1270, 1274, 1275
ЦК України, ст., ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Гула