Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Національного банку України,
державного нотаріуса Першої Київської
державної нотаріальної контори
Кузьмич Василя Миколайовича,
Приватного підприємства
"Спеціалізоване підприємство Юстиція",
Державної виконавчої служби України,
треті особи Акціонерний комерційний
банк "Східно-Європейський банк", ОСОБА_5,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Біла Метелиця",
приватний нотаріус Білоцерківського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання недійсним іпотечного
договору, визнання таким, що не
підлягає виконанню виконавчого напису,
визнання недійсними прилюдних торгів
та їх результатів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом та посилався на те, що 23.03. 2009
року між Національним банком України
та ОСОБА_2, від імені якої на підставі
довіреності діяла ОСОБА_5, був
підписаний Іпотечний договір б/н,
згідно якого ОСОБА_2, як майновий
поручитель передала НБУ в іпотеку
нежиле приміщення № 1 площею 315,8
квадратних метрів в нежитловій будівлі
літера «А-2», що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, в забезпечення виконання
зобов'язання АКБ «Східно-Європейський
банк» по кредитному договору №08/09/11 від
23.03.2009 року, який був укладений між АКБ
«Східно-Європейський банк» та НБУ і
згідно вказаного кредитного договору
АКБ «Східно-Європейський банк» повинен
був повернути НБУ в строк до 5 лютого 2010
року 18 350 000 гривень, сплатити проценти
за користування кредитом в розмірі 16,5 %
річних та сплатити штpафні санкції
передбачені кредитним договором.
Позивач вказував на те, що оскільки АКБ
"Східно-Європейський банк" не виконав
свої зобов'язання згідно умов
кредитного договору, то державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори Кузьмичем В.М. був
здійснений виконавчий напис №2-2929 від
01.12.2010 року і у відповідності до
вказаного виконавчого напису було
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
і запропоновано задовольнити вимоги
НБУ до АКБ "Східно-Європейський банк" в
сумі 19 803 783, 27 грн. Позивач посилався на
те, що 27.09.2012 року були проведені
прилюдні торги Приватним
підприємством «Спеціалізоване
Підприємство «Юстиція» з реалізації
предмета іпотеки, згідно яких
переможцем було оголошено ТОВ «Біла
Метелиця», яке запропонувало за
предмет іпотеки 1 222 000,00 гривень, що
підтверджується протоколом № 1-053/12 від
27.09.2012 року проведення прилюдних
торгів. Позивач вказував на те, що при
підписанні Іпотечного договору, а
також під час організації публічних
торгів були допущені чисельні
порушення вимог діючого законодавства,
внаслідок чого були порушені права
позивача, оскільки позивач перебуваючи
у шлюбі з ОСОБА_2 ніколи не надавав
згоди на укладення вказаного
Іпотечного договору, в тому числі у
вигляді заяви, справжність підпису на
якій було засвідчено приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 9 лютого 2009
року за № 239. Позивач просив визнати
недійсним Іпотечний договір б/н від
23.03.2009 року, який був підписаний між
Національним банком України та ОСОБА_2,
від імені якої на підставі довіреності
діяла ОСОБА_5; визнати виконавчий напис
№2-2929 від 01.12.2010 року, здійснений
державним нотаріусом Першої Київської
державної нотаріальної контори
Кузьмичом В.М., таким, що не підлягає
виконанню; визнати недійсними прилюдні
торги від 27.09.2012 року проведені
Приватним підприємством "СП Юстиція" по
реалізації арештованого іпотечного
нерухомого майна, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та складається з
нежитлового приміщення №1 в нежитловій
будівлі літ. "А-2", загальною площею 315,8
кв.м.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник підтримали вищевказані
позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
вказану позовну заяву визнали.

Представник відповідача Національного
банку України позов не визнав та просив
суд застосувати строк позовної
давності, оскільки вважає, що ОСОБА_1
пропущено строк позовної давності для
звернення до суду з вказаним позовом.

Представники Державної виконавчої
служби України, представник Приватного
підприємства "Спеціалізоване
підприємство Юстиція" позов не визнали.

Приватний нотаріус Білоцерківського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
позов не підтримав.

Представник Акціонерного комерційного
банку "Східно-Європейський банк" позов
не підтримала.

Державний нотаріус Першої Київської
державної нотаріальної контори
Кузьмич В.М. до суду не з"явився, про
день і час розгляду справи був
повідомлений судом належним чином,
направив до суду заперечення по позову.

Треті особи ОСОБА_5, представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Біла Метелиця" до
суду не з"явилися, про день і час
розгляду справи були повідомлені судом
належним чином, причину неявки суду не
повідомили.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов не підлягає до
задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що з
01.09.1982 року по даний час позивач ОСОБА_1
та відповідачка ОСОБА_2 знаходяться у
зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення, посвідченого
приватним нотаріусом Білоцерківського
міського нотаріального округу
Київської області ОСОБА_7 25.12.2007 року за
реєстром №7547, зареєстрованого в
державному реєстрі правочинів 25.12.2007
року номер правочину 2603549, витяг про
реєстрацію №5226238, зареєстрованого в
Білоцерківському міжміському бюро
технічної інвентаризації 27.12.2007 року в
книзі 15, номер запису 926, реєстраційний
номер 21621714, номер витягу 17243410 ОСОБА_2
належало на праві власності нежиле
приміщення під №1, площею 315,8 кв.м., в
нежитловій будівлі літ. "А-2", яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Також по справі встановлено, що 23
березня 2009 року між Національним
банком України та АКБ
«Східно-Європейський банк» укладено
кредитний договір №08/09/11, відповідно до
якого було надано кредит в сумі 18 350 000
грн. строком до 05 лютого 2010 року.

Для забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором №
08/09/11 від 23.03.2009 року між Національним
банком України та ОСОБА_5, що діяла по
довіреності посвідченій приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 27.02.2009 року
за реєстром №501 від імені ОСОБА_2, яка
являлася майновим поручителем за
Акціонерний комерційний банк
"Східно-Європейський банк", 23.03.2009 року
було укладено Іпотечний договір б/н,
відповідно до якого ОСОБА_2 передала в
іпотеку нежиле приміщення під №1,
площею 315,8 кв.м., в нежитловій будівлі
літ. "А-2", яке знаходиться в
користуванні ОСОБА_2 та складається з
приміщення І-го поверху №№101-124,126,
сходинкова клітка №11 та сходинкова
клітка ІІ-го поверху №ІІІ, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Вказаний договір нотаріально
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 в реєстрі №816.

В п. 10.6.1 вищевказаного Іпотечного
договору зазначено, що договір
укладено за згодою чоловіка
Іпотекодавця - гр. ОСОБА_1, викладеною у
вигляді заяви, справжність підпису на
якій засвідчено приватним нотаріусом
Білоцерківського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 09.02.2009 року
за №239, яка приєднується до примірника
договору, призначеному для зберігання
у справах приватного нотаріуса.

У вказаній заяві ОСОБА_1, справжність
підпису на якій засвідчено приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 09.02.2009 року
за №239, зазначено, що перебуваючи при
здоровому розумі та ясній пам"яті,
діючи добровільно, без будь-кого
примусу як фізичного, так і морального,
ОСОБА_1, дає свою згоду на передачу під
іпотеку та на укладання з Національним
банком України договору іпотеки його
дружиною ОСОБА_2, яка діє як майновий
поручитель за Акціонерно-Комерційний
банк "Східно-Європейський банк" в
забезпечення належного виконання
Акціонерно-Комерційний банк
"Східно-Європейський банк" кредитних
зобов"язань перед Національним банком
України по кредитному договору, у
відповідності до ст.ст. 60, 65 Сімейного
Кодексу України, належного їм на праві
спільної сумісної власності нежилого
приміщення під №1, загальною площею 315,8
кв.м. в нежитловій будівлі, що
розташоване в АДРЕСА_1. Зазначене
нежиле приміщення, яке передається в
іпотеку, є об"єктом права їхньої з
дружиною спільної сумісної власності,
як таке, що було набуте ними за час
шлюбу, будь-яких договорів стосовно
спільного майна ними не укладалось, у
випадку звернення стягнення на предмет
іпотеки дає згоду вищевказаній
банківській установі на реалізацію
вищезначеного нежилого приміщення
згідно умов та положень Кредитного
договору та договору іпотеки, з
порядком звернення стягнення на
вказане майно, що є предметом іпотеки, у
разі невиконання
Акціонерно-Комерційним банком
"Східно-Європейський банк" своїх
зобов"язань за Кредитним договором та
його дружиною за договором іпотеки
згоден. Дія цієї заяви будь-яким
терміном не обмежена.

Оригінал вищевказаної заяви ОСОБА_1 від
09.02.2009 року був витребуваний судом у
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8 і
знаходиться у матеріалах справи / на
аркуші 99 том 2/.

Оскільки АКБ «Східно-Європейський
банк» умови кредитного договору № 08/09/11
від 23.03.2009 року не виконував, то за
заявою Національного банку України
державним нотаріусом Першої Київської
державної нотаріальної контори
Кузьмич В.М. 01.12.2010 року вчинено
виконавчий напис в якому було
запропоновано звернути стягнення на
нежиле приміщення під №1, площею 315,8
кв.м., в нежитловій будівлі літ. "А-2", яке
є в користуванні ОСОБА_2 та складається
з приміщення І-го поверху №№101-124,126,
сходинкова клітка №11 та сходинкова
клітка ІІ-го поверху №ІІІ, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1. За
рахунок коштів виручених від
реалізації у встановленому порядку
майна, переданого іпотеку,
задовольнити вимоги Національного
банку України в сумі 19 803 783,27 грн.
Вказаний виконавчий напис було
зареєстровано в реєстрі за №2-2929.

В обґрунтування своїх позовних вимог
про визнання недійсним Іпотечного
договору б/н від 23.03.2009 року, який був
підписаний між Національним банком
України та ОСОБА_2, від імені якої на
підставі довіреності діяла ОСОБА_5,
позивач посилався на те, що перебуваючи
у шлюбі з ОСОБА_2 позивач ніколи не
надавав згоди на укладення вказаного
Іпотечного договору, в тому числі у
вигляді заяви, справжність підпису на
якій було засвідчено приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 9 лютого 2009
року за № 239, а так як під час підписання
Іпотечного договору не було згоди
позивача на здійснення вказаного
правочину, то Іпотечний договір має
бути визнаний недійсним, бо були
порушені права позивача як
співвласника вказаного майна, оскільки
вказаний Іпотечний договір суперечить
вимогам ст. 6 Закону України "Про
іпотеку", ст.ст. 355, 368, 369 ЦК України та ст.
60 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України
«Про іпотеку», майно, що є у спільній
власності, може бути передане в іпотеку
лише за нотаріально посвідченою згодою
усіх співвласників. Співвласник
нерухомого майна має право передати в
іпотеку свою частку в спільному майні
без згоди інших співвласників за умови
виділення її в натурі та реєстрації
права власності на неї як на окремий
об'єкт нерухомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 3 ст. 65 СК України встановлено,
що для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про
іпотеку» іпотечний договір
укладається між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України,
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Згідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України,
правочин щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин,
необхідних повноважень.

Згідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

З наведених вище вимог закону
вбачається, що майно, яке перебуває у
спільній власності, може бути передане
в іпотеку лише за згодою усіх
співвласників, а підставою для
визнання недійсним правочину щодо
розпорядження таким майном, зокрема, є
відсутність у співвласника, який
вчинив цей правочин, згоди інших
співвласників на його укладення.

Відповідно до п. 44 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 03.03.2004
року за N 283/8882 та чинної на час
укладення спірного Іпотечного
договору, дружина та чоловік мають
рівні права на володіння, користування
та розпорядження майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Договори щодо належного
подружжю на праві спільної сумісної
власності майна, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
правочини щодо іншого цінного майна
можуть бути посвідчені нотаріусом за
наявності письмової згоди другого з
подружжя. Згода на укладення такого
договору повинна бути посвідчена
нотаріально. Про наявність згоди
другого подружжя зазначається в тексті
договору з посиланням на реєстровий
номер, за яким ця згода посвідчена, та
дату її посвідчення. Якщо у згоді на
відчуження спільного майна вказано,
кому персонально (прізвище, ім'я, по
батькові фізичної особи, найменування
юридичної особи) він погоджується
продати, подарувати, заставити тощо
спільно набуте майно, чи вказано ціну
продажу, інші умови укладення договору,
нотаріус при посвідченні такого
доовору зобов'язаний перевірити
додержання умов, зазначених у такій
згоді.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивач ОСОБА_1 надавав нотаріально
посвідчену згоду на передачу в іпотеку
спірного нежилого приміщення, про що
свідчить вищевказана заява ОСОБА_1,
справжність підпису на якій засвідчено
приватним нотаріусом Білоцерківського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
09.02.2009 року за №239. В судовому засіданні
приватний нотаріус Білоцерківського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
підтвердив те, що ОСОБА_1 особисто 09.02.2009
року підписував вказану заяву про
надання згоди на передачу в іпотеку
спірного майна і суд приймає до уваги
вищевказані пояснення приватного
нотаріуса ОСОБА_6, також суд приймає до
уваги пояснення представників
Національного банку України, та
Акціонерного комерційного банку
"Східно-Європейський банк", які у суді
ствердили, що вищевказану заяву від
09.02.2009 року підписував особисто ОСОБА_1
і останньому було відомо про укладення
його дружиною вищезазначеного
Іпотечного договору б/н від 23.03.2009 року.

На підставі вищевикладеного, суд
робить висновок про те, що спірний
Іпотечний договір б/н від 23.03.2009 року не
суперечить вимогам ст. 6 Закону України
"Про іпотеку", ст.ст. 355, 368, 369 ЦК України
та ст. 60 СК України.

А тому враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що позивачу необхідно
відмовити в задоволенні його позовних
вимог про визнання недійсним
Іпотечного договору б/н від 23.03.2009 року,
який був підписаний між Національним
банком України та ОСОБА_2, від імені
якої на підставі довіреності діяла
ОСОБА_5, оскільки вказані позовні
вимоги необґрунтовані та недоведені
позивачем у суді, бо судом встановлено,
що позивач ОСОБА_1 надавав нотаріально
посвідчену згоду на передачу в іпотеку
спірного нежилого приміщення.

Відповідно до висновку експертів
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи від
30.09.2013 року за №8828/8829/13-32: Підпис від
імені ОСОБА_1 у рядку "ПІДПИС:" у заяві
від 09.02.2009 року (бланк серії ВМВ №668587)
від його імені, якою він дає свою згоду
на передачу під іпотеку та на укладання
з Національним банком України договору
іпотеки його дружиною гр. ОСОБА_2,
зареєстрована в реєстрі за №239 та
засвідчена приватним нотаріусом
Білоцерківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6, виконано рукописним
способом кульковою ручкою без
попередньої технічної підготовки та
використання технічних засобів. Підпис
від імені ОСОБА_1 у рядку "ПІДПИС:" у
заяві від 09.02.2009 року (бланк серії ВМВ
№668587) від його імені, якою він дає свою
згоду на передачу під іпотеку та на
укладання з Національним банком
України договору іпотеки його дружиною
гр. ОСОБА_2, зареєстрована реєстрі за
№239 та засвідчена приватним нотаріусом
Білоцерківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6, виконано не ОСОБА_1, а
іншою особою з наслідування підпису
ОСОБА_1 Вказаний висновок експертів був
підтверджений експертами Слободянюк
О.П. та Ткачук І.А. в судовому засіданні.

Суд ставиться критично, та не приймає
до уваги висновок експертів за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи від
30.09.2013 року за №8828/8829/13-32, а також
пояснення експертів Слободянюк О.П. та
Ткачук І.А., оскільки суд вважає, що
вказаний висновок експертів
суперечить іншим встановленим по
справі обставинам та вищевказаним у
рішенні суду доказам.

Суд також не приймає до уваги відповідь
ОСОБА_11 від імені начальника Головного
центру обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України
від 13.12.2012 року №254/К-6731 /а.с. 130 том 1/,
оскільки на вказаній відповіді не
міститься печатки, а тому суд вважає, що
вказана відповідь є неналежним доказом
по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог
про визнання виконавчого напису №2-2929
від 01.12.2010 року, здійсненого державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори Кузьмичом В.М.,
таким, що не підлягає виконанню,
позивач посилався на те, що оскільки
при укладанні Іпотечного договору були
здійснені порушення вимог ст.ст. 355,368 ЦК
України, ст. 60 СК України, ст. 6 Закону
України «Про іпотеку», то виконавчий
напис повинен бути визнаний таким, що
не підлягає виконанню.

Як вже вказано вище в рішенні суду при
укладанні вищевказаного спірного
Іпотечного договору не були порушені
вимоги ст.ст. 355,368 ЦК України, ст. 60 СК
України, ст. 6 Закону України «Про
іпотеку».

Відповідно до п. 287 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 03.03.2004
року за N 283/8882 та чинної на час вчинення
спірного виконавчого напису,
виконавчий напис має містити: дату (рік,
місяць, число) вчинення, нотаріальну
контору (нотаріальний округ), прізвище,
ім'я, по батькові нотаріуса, який вчиняє
виконавчий напис; найменування та
адресу стягувача; найменування та
адресу боржника, дату й місце його
народження, місце роботи (для фізичних
осіб), номери рахунків у банках,
кредитних установах (для юридичних
осіб); строк, за який провадиться
стягнення; суми, що підлягають
стягненню, або предмети, які
підлягають витребуванню, у тому числі
пеня, штраф, проценти, якщо такі
належать до стягнення; розмір плати,
сума державного мита, сплачуваного
стягувачем, або мита, яке підлягає
стягненню з боржника; зазначення
статті Закону України "Про нотаріат" та
пункту Переліку документів, на
підставі яких вчинено виконавчий
напис; номер, під яким виконавчий напис
зареєстровано в реєстрі для реєстрації
нотаріальних дій; підпис нотаріуса,
який вчинив виконавчий напис, печатку.

Виконавчий напис вчинений державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори Кузьмич В.М. 01.12.2010
року за №2-2929 відповідає вищевказаним
вимогам п. 287 вищевказаної Інструкції,
а тому відсутні підстави для визнання
вищезазначеного виконавчого напису
таким, що не підлягає виконанню.

Суд вважає, що позивачу необхідно
відмовити в задоволенні його позову
про визнання виконавчого напису №2-2929
від 01.12.2010 року, здійсненого державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори Кузьмичом В.М.,
таким, що не підлягає виконанню.

Суд також вважає, що не підлягають до
задоволення і позовні вимоги позивача
про визнання недійсними прилюдних
торгів від 27.09.2012 року проведених
Приватним підприємством "СП Юстиція" по
реалізації арештованого іпотечного
нерухомого майна, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та складається з
нежитлового приміщення №1 в нежитловій
будівлі літ. "А-2", загальною площею 315,8
кв.м.

Так в судовому засіданні встановлено,
що 24.02.2011 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України Мазуром
Г.І. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого напису №2-2929
виданого 01.12.2010 року державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори про звернення
стягнення на зазначене нежиле
приміщення. 30.05.2011 року був складений
акт опису й арешту майна боржника.

В обґрунтування своїх вимог по позову
про визнання недійсними прилюдних
торгів від 27.09.2012 року позивач
посилався на те, що він як сторона
виконавчого провадження не був
належним чином повідомлений про
проведення експертизи оцінки майна, та
про результати визначення вартості чи
оцінки майна і він не погоджується з
оцінкою вартості свого майна, також
його було позбавлено права подати
заперечення в десятиденний строк з дня
надходження повідомлення про
результати оцінки.

Ці твердження позивача суд вважає
необґрунтованими виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" /в редакції на
час виникнення спірних правовідносин/,
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник. Стягувачем є
фізична або юридична особа, на користь
чи в інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, яка зобов'язана за
рішенням вчинити певні дії (передати
майно, виконати інші обов'язки,
передбачені рішенням) або утриматися
від їх вчинення.

Згідно до постанови про відкриття
виконавчого провадження від
24.02.2011 року з виконання виконавчого
напису №2-2929 виданого 01.12.2010 року
державним нотаріусом Першої Київської
державної нотаріальної контори про
звернення стягнення на зазначене
нежиле приміщення, сторонами
виконавчого провадження являються:
боржник - ОСОБА_2, стягувач -
Національний банк України. З
вищевказаної постанови про відкриття
виконавчого провадження вбачається, що
ОСОБА_1 не являється стороною
вищевказаного виконавчого
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України
"Про виконавче провадження" /в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин/, для оцінки за
регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні".

Згідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про
виконавче провадження" /в редакції на
час виникнення спірних правовідносин/,
для з'ясування та роз'яснення питань, що
виникають під час здійснення
виконавчого провадження і потребують
спеціальних знань, державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторін призначає своєю
постановою експерта або спеціаліста (у
разі необхідності - кількох експертів
або спеціалістів), а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання. В ч. 6 цієї ж
статті вказано, що копії постанови
державного виконавця про призначення
у виконавчому провадженні експерта,
спеціаліста або суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
надсилаються сторонам у триденний
строк з дня її винесення.

26.07.2011 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України Мазуром
Г.І. було винесено постанову про
призначення експерта, суб"єкта
оціночної діяльності - суб"єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні, вказаною
постановою було призначено ОСОБА_13,
який має кваліфікаційне свідоцтво
оцінювача, видане 14.07.2005 за №3677 Фонд
державного майна України експертом,
суб"єктом оціночної діяльності -
суб"єктом господарювання у виконавчому
провадженні з примусового виконання
виконавчого напису №2-2929 виданого
01.12.2010 року державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори про звернення
стягнення на вищевказане нежиле
приміщення. Експерту, суб"єкту
оціночної діяльності - суб"єкту
господарювання ОСОБА_13 необхідно
надати письмовий висновок, звіт про
оцінку майна (акт оцінки майна) з питань
ринкової вартості описаного майна, що
належить боржнику на праві власності.
Експерт, суб"єкт оціночної діяльності -
суб"єкт господарювання ОСОБА_13 був
попереджений, що за відмову або
ухилення від дачі висновку чи за дачу
завідомо неправдивого висновку він
несе відповідальність згідно із
законодавством України.

Ринкова вартість предмета іпотеки -
спірного нежилого приміщення, яке
належало на праві власності ОСОБА_2,
була встановлена станом на 20.01.2012 року в
сумі 1 607 353,00 грн. без ПДВ згідно
експертного висновку, який виконано
експертом-оцінювачем ОСОБА_13

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 державним виконавцем не
направлялися: копія постанови
державного виконавця про призначення
у виконавчому провадженні експерта,
суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання від 26.07.2011 року;
повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України
"Про виконавче провадження", /в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин/, державний виконавець
повідомляє про результати визначення
вартості чи оцінки майна сторонам. У
разі якщо сторони не згодні з
результатами визначення вартості чи
оцінки, вони мають право подати
державному виконавцю заперечення в
десятиденний строк з дня надходження
повідомлення. Сторона вважається
ознайомленою з результатами
визначення вартості чи оцінки
арештованого майна, якщо їй надіслано
повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання чи
перебування такої сторони, достовірно
встановленим державним виконавцем. А в
ч. 4 цієї ж статті вказано, що у разі
заперечення однією із сторін проти
результатів оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання, державний
виконавець призначає рецензування
звіту про оцінку майна. Витрати,
пов'язані з рецензуванням звіту, несе
сторона, яка заперечує проти
результатів оцінки. У разі незгоди з
оцінкою, визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Таким чином, суд робить висновок про те,
що ОСОБА_1 не являється стороною
вищевказаного виконавчого
провадження, а тому державний
виконавець відповідно до вищевказаних
норм Закону України "Про виконавче
провадження" не зобов"язаний
повідомляти ОСОБА_1 про призначення
експерта, суб"єкта оціночної
діяльності -суб"єкта господарювання, та
про результати визначення вартості чи
оцінки майна, оскільки копія постанови
та повідомлення направляються тільки
сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 52 Закону «Про
виконавче провадження» /в редакції на
час виникнення спірних правовідносин/,
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України "Про іпотеку".

За приписами ст. 62 цього Закону,
реалізація належних боржникові
будинку, квартири та іншого нерухомого
майна провадиться відповідно до закону
шляхом продажу з прилюдних торгів.

Згідно ст. 41 Закону України «Про
іпотеку», реалізація предмета іпотеки,
на який звертається стягнення за
рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження", з
дотриманням вимог цього Закону.

В п. 1.2 Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом Мінюсту
України від 27.10.1999 року за № 68/5,
зареєстрованого в Мінюсті України
02.11.1999 року за № 745/4038, зазначено, що
прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна за
заявкою державного виконавця
організовує і проводить
спеціалізована організація, з якою
органом державної виконавчої служби
укладено відповідний договір. А в п. 1.4
цього ж Положення вказано, що
організація та проведення прилюдних
торгів з реалізації предмета іпотеки
здійснюються з урахуванням вимог
Закону України «Про іпотеку».

Судом було встановлено, що між
Державною виконавчою службою України
та Приватним підприємством
"Спеціалізоване підприємство "Юстиція"
06.07.2012 року було укладено договір №053/12
про надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (предмет іпотеки), згідно до п.1.2
вказаного договору, за цим Договором
ДВС доручає Спеціалізованій
організації реалізацію арештованого
державним виконавцем нерухомого майна
(предмета іпотеки), а Спеціалізована
організація здійснює його реалізацію
на прилюдних торгах у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження", Законом
України "Про іпотеку", на прилюдні торги
передається нерухоме майно (предмет
іпотеки) арештоване при примусовому
виконанні виконавчого документа
Виконавчого напису №2-2929 від 01.12.2010
року, виданого державним нотаріусом
ПКДНК, Кузьмич В.М., акт опису й арешту
майна від 30.05.2011 року, найменування
майна, яке підлягає реалізації з
прилюдних торгів: нежиле приміщення
під №1, площею 315,8 кв.м., в нежитловій
будівлі літ. "А-2", що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, яке є власністю
боржника-іпотекодавця ОСОБА_2 Ціна
майна визначена суб"єктом оціночної
діяльності ТОВ "Українська експертна
група" в особі експерта-оцінювача
ОСОБА_13 (сертифікат оцінювача ФДМУ та
УТО №1495 від 25.12.1999 року) згідно
експертного висновку станом на 20.01.2012
року та складає 1 607 353,00 грн. без ПДВ.
Наведене підтверджується вищевказаним
договором №053/12 від 06.07.2012 року.

Згідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про
іпотеку», початкова ціна продажу
предмета іпотеки встановлюється
рішенням суду або за згодою між
іпотекодавцем та іпотекодержателем, а
якщо вони не досягли згоди, - на
підставі оцінки, проведеної відповідно
до законодавства про оцінку майна і
майнових прав та професійну оціночну
діяльність, при цьому початкова ціна
продажу майна не може бути нижчою за 90
відсотків його вартості, визначеної
шляхом його оцінки.

Початкова ціна продажу предмета
іпотеки, спірного нежилого приміщення,
яке належало на праві власності ОСОБА_2
була встановлена в сумі 1 607 353,00 грн. без
ПДВ згідно експертного висновку, який
виконано експертом-оцінювачем ОСОБА_13

В судовому засіданні було встановлено,
що згідно акту уцінки майна від 28.08.2012
року складеного головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Мазуром Г.І., останнім
було проведено уцінку майна боржника,
спірного нежилого приміщення, на 24%
згідно до ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» та п. 4.5.10
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02.04.2012 року, оскільки прилюдні торги з
реалізації арештованого майна ОСОБА_2
10.08.2012 року не відбулися у зв»язку з
відсутністю зареєстрованих покупців і
вартість майна після уцінки склала 1 221
588,28 грн. Наведене підтверджується
копією акта уцінки майна від 28.08.2012
року, копією листа ПП «СП Юстиція» від
10.08.2012 року №5656.

Судом також встановлено, що повторні
торги, результати яких оскаржує
позивач відбулися 27.09.2012 року.

Згідно до ч.ч. 3,4 ст. 43 Закону України
«Про іпотеку», організатор прилюдних
торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня
початку прилюдних торгів публікує за
місцезнаходженням предмета іпотеки
принаймні в двох місцевих друкованих
засобах масової інформації
повідомлення про проведення прилюдних
торгів. У повідомленні зазначається
інформація про день, час, місце
проведення прилюдних торгів, опис
предмета іпотеки, що підлягає продажу,
місце, де можна отримати додаткову
інформацію про умови проведення
прилюдних торгів та іншу необхідну
інформацію. Організатор прилюдних
торгів забезпечує будь-якій
зацікавленій особі доступ до
інформації про умови проведення
прилюдних торгів та про предмет
іпотеки, що підлягає продажу. А в ч. 5
цієї ж статті вказано, що не пізніше дня
публікації повідомлення про
проведення прилюдних торгів у засобах
масової інформації організатор
прилюдних торгів письмово сповіщає
державного виконавця, іпотекодавця,
іпотекодержателя та всіх осіб, що мають
зареєстровані у встановленому законом
порядку права та вимоги на предмет
іпотеки, про день, час і місце
проведення прилюдних торгів та про
початкову ціну реалізації майна.

Відповідно до п. 3.11 Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Мінюсту України
від 27.10.1999 року за № 68/5, зареєстрованого
в Мінюсті України 02.11.1999 року за № 745/4038,
спеціалізована організація письмово
повідомляє державного виконавця,
стягувача та боржника про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна. А
в п. 3.12 вказаного Тимчасового положення
вказано, що для участі в прилюдних
торгах покупець подає спеціалізованій
організації: заяву про участь у
прилюдних торгах; документи, що
підтверджують сплату гарантійного
внеску. Організатор прилюдних торгів
зобов'язаний забезпечити
безперешкодне прийняття всіх заяв на
участь у прилюдних торгах, а також
забезпечити вільний доступ покупців
до місця проведення прилюдних торгів.

Судом було встановлено, що відповідно
до вищевказаних вимог ст.43 Закону
України «Про іпотеку», з метою
підготовки до проведення других
прилюдних торгів ПП «СП Юстиція» було
опубліковано повідомлення про
проведення прилюдних торгів у двох
друкованих виданнях: газеті
«Експрес-Об»ява» №174 за 08-14.09.2012 року та
газеті «Аviso Plus» від 10.09.2012 року /а.с. 164,165
том 1/, а також ПП «СП Юстиція»
розмістило 05.09.2012 року повідомлення за
№451715 про проведення прилюдних торгів
на спеціальному веб-сайті «Система
реалізації конфіскованого та
арештованого майна» /а.с. 161-163 том 1/.

Відповідно до копій свідоцтв про
державну реєстрацію друкованого
засобу масової інформації, газети
«Експрес-Об»ява» та «Аviso Plus» являються
друкованими засобами масової
інформації із загальнодержавною
сферою розповсюдження /а.с. 149,150 том 1/,
що відповідає вимогам ст. 43 Закону
України «Про іпотеку».

В судовому засіданні також
встановлено, що ПП «СП Юстиція»
направляло письмове повідомлення про
проведення прилюдних торгів ДВС
України, стягувачу Національному банку
України, боржнику ОСОБА_2 за адресою
реєстрації її місця проживання:
ІНФОРМАЦІЯ_1. У вказаному повідомленні
ПП «СП Юстиція» сповістило вищевказані
особи про день, час проведення
прилюдних торгів: 27.09.2012 року о 12:00 год.,
про місце проведення прилюдних торгів:
Київська область, м.Біла Церква, вул.
Чуйкова,2 в приміщенні РВДВС
Білоцерківського МРУЮ, та про
початкову (стартову) ціну продажу
майна, а саме: 1 221 588,28 грн. без ПДВ.
Наведене підтвердив у суді представник
ПП «СП Юстиція», а також наведене
підтверджується копією повідомлення
ПП «СП Юстиція» від 05.09.2012 року №6361 /а.с.
166 том 1/, копією реєстру ПП «СП Юстиція»
на відправлення рекомендованої
кореспонденції за 10.09.2012 року із
штампом Укрпошти 10.09.2012 року /а.с.167,168
том 1/, копією фіскального чеку
«Укрпошта» від 10.09.2012 року /а.с. 169 том 1/.
Відповідачка ОСОБА_2 підтвердила у
суді, що вона отримувала вказане
повідомлення ПП «СП Юстиція» про
проведення прилюдних торгів.

А тому суд вважає необґрунтованими
твердження позивача про те, що ПП «СП
Юстиція» не опублікувало в місцевому
друкованому засобі масової інформації
повідомлення про торги, оскільки
наведене спростовується
вищевикладеними у рішенні суду
доказами. Суд також вважає, що
посилання позивача про те, що його не
було повідомлено про проведення
прилюдних торгів є необґрунтованими,
оскільки відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону
України «Про іпотеку» вказано, що не
пізніше дня публікації повідомлення
про проведення прилюдних торгів у
засобах масової інформації
організатор прилюдних торгів письмово
сповіщає державного виконавця,
іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх
осіб, що мають зареєстровані у
встановленому законом порядку права та
вимоги на предмет іпотеки, про день, час
і місце проведення прилюдних торгів та
про початкову ціну реалізації майна,
однак у суді було встановлено, що
позивач на час проведення торгів не мав
зареєстрованого у встановленому
законом порядку права та вимоги на
предмет іпотеки, а тому організатор
торгів не повинен був сповіщати
позивача про день, час і місце
проведення прилюдних торгів та про
початкову ціну реалізації майна. Також
твердження позивача про те, що ОСОБА_2
не повідомлялася про те, що прилюдні
торги відбудуться 27.09.2012 року,
суперечать встановленим обставинам по
справі, оскільки ОСОБА_2 підтвердила в
суді, що вона отримувала повідомлення
про проведення прилюдних торгів 27.09.2012
року.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
ПП «СП Юстиція» було дотримано всіх
вимог Закону України «Про іпотеку»
щодо надання та доведення до всіх
бажаючих інформації про проведення
прилюдних торгів.

В п. 3.10 Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом Мінюсту
України від 27.10.1999 року за № 68/5,
зареєстрованого в Мінюсті України
02.11.1999 року за № 745/ 4038 вказано, що якщо
реалізації підлягає нежитлове
приміщення, то в інформації додатково
зазначаються: розмір площі;
місцезнаходження; призначення об'єкта;
обмеження на його використання;
матеріали стін; процент зносу;
відомості про земельну ділянку, на якій
розташоване нежитлове приміщення (її
правовий режим та розмір).

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про
іпотеку», у прилюдних торгах мають
право брати участь фізичні і юридичні
особи, які сплатили гарантійний внесок
і можуть відповідно до закону бути
покупцями нерухомого майна, що
реалізується. Розмір гарантійних
внесків не може перевищувати 5
відсотків початкової ціни продажу
предмета іпотеки.

Згідно до п. 2.4 Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого
наказом Мінюсту України від 27.10.1999 року
за № 68/5, зареєстрованого в Мінюсті
України 02.11.1999 року за № 745/4038, учасник
прилюдних торгів - фізична або юридична
особа, яка сплатила гарантійний внесок
і може бути покупцем відповідно до
законодавства України.

В порядку, передбаченому абз. 3 п. 3.12
Тимчасового положення, при проведенні
реєстрації для участі в прилюдних
торгах покупцем - ТОВ «Біла Метелиця»
було подано ПП «СП Юстиція» документ,
що підтверджує сплату гарантійного
внеску, а саме: платіжне доручення №55
від 26.09.2012 року /а.с. 170 том 1/.

Як вбачається із матеріалів справи та з
пояснень представника ПП «СП Юстиція»,
для участі в прилюдних торгах було
зареєстровано одного учасника ТОВ
«Біла Метелиця».

За результатами прилюдних торгів було
складено протокол №1-053/12 проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, що
належить боржнику ОСОБА_2 від 27.09.2012
року /а.с. 61 том 1/, відповідно до якого
переможцем прилюдних торгів стало ТОВ
«Біла Метелиця», яке запропонувало
ціну за спірне нежиле приміщення в сумі
1 222 000, 00 грн. без ПДВ /стартова ціна 1 221
588,28 грн. без ПДВ/.

Згідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про
іпотеку», прилюдні торги проводяться
принаймні за умови присутності одного
учасника. У разі участі у прилюдних
торгах одного покупця майно може бути
придбане ним за початковою ціною. У ч.ч.
4,5,6 цієї ж статті вказано, що якщо жоден
учасник не зареєструвався або у разі
якщо предмет іпотеки не був проданий,
прилюдні торги визнаються такими, що не
відбулися. За результатами проведення
прилюдних торгів і продажу предмета
іпотеки складається протокол, який
підписується уповноваженим
представником організатора прилюдних
торгів та покупцем предмета іпотеки. У
протоколі зазначаються: опис
придбаного покупцем предмета іпотеки;
початкова ціна предмета іпотеки; ціна
продажу предмета іпотеки; інформація
про покупця предмета іпотеки; день, до
якого покупець повинен повністю
сплатити ціну продажу предмета
іпотеки; банківський рахунок органу
державної виконавчої служби для
переказу покупцем ціни продажу
предмета іпотеки. У разі необхідності
до протоколу може бути внесена й інша
інформація.

Суд вважає, що протокол №1-053/12
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, що належить боржнику ОСОБА_2 від
27.09.2012 року повністю відповідає вимогам
ст. 45 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 4.2 Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Мінюсту України
від 27.10.1999 року за № 68/5, зареєстрованого
в Мінюсті України 02.11.1999 року за № 745/4038,
лот виставляється на торги за
наявності не менше двох покупців.

Оскільки у ч. 3 ст. 45 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що прилюдні
торги проводяться принаймні за умови
присутності одного учасника. У разі
участі у прилюдних торгах одного
покупця майно може бути придбане ним за
початковою ціною, а тому суд не приймає
до уваги положення п. 4.2 вищевказаного
Тимчасового положення щодо того, що лот
виставляється на торги за наявності не
менше двох покупців, а приймає до уваги
положення ч. 3 ст. 45 Закону України «Про
іпотеку», оскільки в п. 1.4. зазначеного
Тимчасового положення передбачено, що
організація та проведення прилюдних
торгів з реалізації предмета іпотеки
здійснюються з урахуванням вимог
Закону України "Про іпотеку" .

Суд вважає, що прилюдні торги, які
відбулися 27.09.2012 року були проведені з
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку», Закону України «Про
виконавче провадження», та Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Мінюсту України
від 27.10.1999 року за № 68/5, зареєстрованого
в Мінюсті України 02.11.1999 року за № 745/4038.

Суд не приймає до уваги пояснення
позивача та його представника про те,
що на станом на момент проведення
торгів на рахунки ПП «СП Юстиція» не
надходило гарантійного внеску від
осіб, які б бажали приймати участь у
проведенні прилюдних торгів, оскільки
ці пояснення суперечать
вищевикладеним у рішенні суду доказам,
оскільки як вже зазначено вище в
рішенні суду, ТОВ «Біла Метелиця» було
сплачено гарантійний внесок 26.09.2012 року
в сумі 61 079,41 грн., що підтверджується
копією платіжного доручення №55 від
26.09.2012 року /а.с. 170 том 1/.

Суд також не приймає до уваги посилання
позивача та його представника про те,
що зміст повідомлень про проведення
прилюдних торгів, які здійснені ПП «СП
Юстиція», не відповідають вимогам п.3.10
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, оскільки в повідомленнях про
проведення прилюдних торгів ПП «СП
Юстиція» відобразило лише ті
відомості, які містяться в заявці
Державної виконавчої служби України,
договорі та долучених документах,
подання яких обумовлено п.3.2.
Тимчасового положення.

Суд також вважає, що правова природа
процедури реалізації майна на
прилюдних торгах полягає у
забезпеченні переходу права власності
на майно боржника до покупця-учасника
торгів. Враховуючи особливості щодо
проведення прилюдних торгів, складання
за результатами їх проведення акта є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах.

Прилюдні торги можуть визнаватися
недійсними за правилами ЦК з підстав
невідповідності вимогам ЦК та актам
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України, до
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.

Загальні вимоги, дотримання яких є
необхідним для чинності правочину,
викладені в ст. 203 ЦК України.

За ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК,
звертаючись до суду, позивач на власний
розсуд обирає спосіб захисту. Обравши
способом захисту визнання правочинів
недійсними, позивач в силу ст. 10 ЦПК
зобов'язаний довести правову та
фактичну підставу недійсності
правочину.

Суд також вважає, що позивач та його
представник не надали належних доказів
в обґрунтування вимог позивача щодо
визнання недійсними прилюдних торгів
та їх результатів на підставі ч.1 ст.203
та ч.1 ст.215 ЦК України в зв»язку з
порушенням правил їх проведення, які
суттєво вплинули на результат торгів.

Враховуючи все вищенаведене, суд
вважає, що позивачу необхідно
відмовити в задоволенні його позову.

Згідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Представник Національного банку
України до винесення судом рішення по
справі заявив про застосування судом
позовної давності до вищевказаних
позовних вимог позивача.

Згідно до матеріалів цивільної справи
№ 1003/19528/12 2/357/275/13 позивач 30.11.2012 року
надав суду свій вищевказаний позов, що
підтверджується штампом суду на
позовній заяві, відповідно до якого
вищевказана позовна заява була
зареєстрована канцелярією
Білоцерківського міськрайонного суду
30.11.2012 року.

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 довідався про порушення
свого права в кінці вересня 2012 року, що
підтвердила у суді ОСОБА_2, а тому суд
вважає, що позивач не пропустив
трирічний строк позовної давності для
звернення до суду з вищевказаним
позовом.

На підставі ст.ст.
16,203,215,256,257,261,267,355,368,369,656 ЦК України, ст.
ст. 60,65 СК України, Закону України «Про
виконавче провадження», Закону України
"Про іпотеку», Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого не
рухомого майна, затвердженого наказом
Мінюсту України від 27.10.1999 року за № 68/5,
зареєстрованого в Мінюсті України
02.11.1999 року за № 745/4038, керуючись ст.ст.
10,60, 88, 209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу на рішення суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя А. В. Голуб