Пр.№ 8/155/2/2013
Справа № 0302/2949/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року
Горохівський
районний суд

Волинської області

в складі: головуючого - судді
Шмідта С.А.

при секретарі
Грищук Г.Г.

з участю: позивачів
ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представника позивачів
ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_4,

представника відповідача
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань
Горохівського районного суду в
м.Горохів Волинської області справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до Перемильської сільської ради
Горохівського району Волинської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання
заповіту недійсним та визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися з вищевказаним позовом до
Перемильської сільської ради
Горохівського району Волинської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_8, зазначаючи у
позовній заяві про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла ОСОБА_9, після смерті якої
залишилося спадкове майно. Згідно
запису в погосподарській книзі
Перемильської сільської ради за ОСОБА_9
значиться житловий будинок з
побутовими та господарськими
будівлями і спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1. Спадкодавець до
дня смерті проживала у вищевказаному
житловому будинку одна, дітей у шлюбі
із чоловіком ОСОБА_10, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не мала. Спадкоємцем
за заповітом майна померлої ОСОБА_9 є
ОСОБА_4 Спадкоємцями за законом майна
померлого ОСОБА_10 (як діти від першого
шлюбу) та майна померлої ОСОБА_9 (як діти
чоловіка за правом представлення) є
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ОСОБА_9 за свого життя була віруючою
людиною, яка завжди ходила до церкви,
дотримувалася церковних канонів та не
працювала у дні великих релігійних
свят. Оскільки 07 липня 2009 року
відзначалося одне з великих релігійних
свят - Різдво предтечі й хрестителя
Господнього Іоанна, тому ОСОБА_9 у цей
день не могла скласти вищевказаний
заповіт в користь відповідача ОСОБА_4
та посвідчити його у сільській раді.
Крім того, позивачі зазначають, що
ОСОБА_10 проживав у вищевказаному
житловому будинку, починаючи з 02 лютого
1989 року, а тому він, як член колгоспного
двору, мав право на 1/2 частину цього
будинку. У зв'язку з вищенаведеним
позивачі просять визнати заповіт,
складений ОСОБА_9 07 липня 2009 року в
користь ОСОБА_4, недійсним, та визнати
за кожним з них право власності на 1/10
частину вищевказаного житлового
будинку з побутовими та господарськими
будівлями і спорудами.

В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_3 змінив заявлені
позивачами позовні вимоги та просив
суд визнати за кожним із позивачів
право власності на 1/8 частину житлового
будинку з побутовими та господарськими
будівлями і спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явилася, однак звернулась до суду з
письмовим клопотанням про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала та пояснила
суду, що вона після смерті ОСОБА_9 є
спадкоємцем за заповітом належного
останній житлового будинку з
побутовими та господарськими
будівлями і спорудами. Відповідач
ствердила, що позивачі пропустили
встановлений законом термін прийняття
спадщини на майно померлої ОСОБА_9,
поважних причин пропущення цього
терміну немає, а тому просила у
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав та пояснив суду, що
ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а тому
до спірних правовідносин слід
застосовувати Цивільний Кодекс 2004
року. Крім того, представник
відповідача ствердив, що позивачі
спадщину на майно померлої ОСОБА_9 не
прийняли, а тому просив у задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідача -
Перемильської сільської ради
Горохівського району Волинської
області ОСОБА_12 в судовому засіданні
позову не визнала та пояснила суду, що
згідно із записами в погосподарських
книгах сільської ради ОСОБА_10 з 1989 року
почав проживати разом із ОСОБА_9
Спочатку спадкодавець ОСОБА_9 склала
заповіт на належний їй житловий
будинок та земельну ділянку в користь
свого чоловіка ОСОБА_10, однак після
того, як ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер,
ОСОБА_9 змінила заповіт в користь
ОСОБА_4

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
повністю, ствердили факти, наведені в
позовній заяві. Крім того, позивач
ОСОБА_2 пояснила суду, що її батько
ОСОБА_10 у 1989 році почав спільно
проживати разом із ОСОБА_9, а в 1991 році
вони уклали шлюб. Житловий будинок з
побутовими та господарськими
будівлями і спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1, був збудований
ОСОБА_9 разом із її першим чоловіком.
Однак ОСОБА_10 за свого життя здійснював
ремонт вищевказаного будинку,
добудував веранду та ванну, провів
газове опалення та каналізацію.

Представник позивачів ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав повністю, ствердив факти,
наведені в позовній заяві. Крім того
пояснив суду, що згідно із ст.120 ЦК УРСР
майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.
Оскільки ОСОБА_10 проживав у
вищевказаному житловому будинку,
починаючи з 02 лютого 1989 року, тому він
був членом колгоспного двору і мав
право на 1/2 частину майна колгоспного
двору, а тому кожен із чотирьох
позивачів, які є спадкоємцями першої
черги його майна за законом, має право
на 1/8 частину цього житлового будинку з
побутовими та господарськими
будівлями і спорудами.

Заслухавши пояснення позивачів та їх
представника, відповідача та її
представника, свідків, дослідивши
наявні в матеріалах справи письмові
докази, суд вважає, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, виданого 05 травня 2009 року
Перемильською сільською радою
Горохівського району Волинської
області (а.с.22, т.1), ОСОБА_10 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Перемиль
Горохівського району Волинської
області і після його смерті відкрилася
спадщина.

Згідно ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Із довідки № 1012 від 27 серпня 2012 року,
виданої Перемильською сільською радою
Горохівського району Волинської
області (а.с.164, т.2), вбачається, що
житловий будинок з побутовими та
господарськими будівлями і спорудами,
який знаходиться в с.Перемиль
Горохівського району Волинської
області, був побудований ОСОБА_9 у 1974
році власними силами.

Витягом з погосподарської книги № 2 за
2010 рік, виданим Перемильською
сільською радою Горохівського району
Волинської області (а.с.28, т.1),
стверджується, що по особовому рахунку
№ НОМЕР_2 житловий будинок з побутовими
та господарськими будівлями і
спорудами, рік побудови 1974, який
знаходиться в АДРЕСА_1, належить ОСОБА_9

Як вбачається із технічної
документації на садибний житловий
будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1
(а.с.97-100, т.1), вищевказаний житловий
будинок має площу 58,0 кв.м., рік побудови
1974. На території цієї садиби
знаходиться, крім будинку, ще й
прибудова (а), рік побудови 1974, хлів (Б-1),
рік побудови 1974, сарай (б), рік побудови
1974, літня кухня (В-1), рік побудови 1974,
гараж (в), рік побудови 1974, сарай (Г-1), рік
побудови 1974, сарай (Д-1), рік побудови 1974,
сарай (Е-1), рік побудови 1974, погріб з
шийкою (Ж), рік побудови 1974, вбиральня
(З), рік побудови 1974, колодязь (Л),
огорожа (1).

Із довідки № 1277 від 16 листопада 2011 року,
виданої Перемильською сільською радою
Горохівського району Волинської
області (а.с.25, т.1), та особового рахунку
ОСОБА_9 № НОМЕР_3 (а.с.24, т.1) вбачається,
що згідно записів погосподарської
книги № 2 с.Перемиль Горохівського
району за 1986-1990 роки ОСОБА_10, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживав у
господарстві ОСОБА_9 з 02 лютого 1989
року.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4,
виданим 09 лютого 1991 року Перемильською
сільською радою Горохівського району
Волинської області (а.с.23, т.1),
стверджується, що 09 лютого 1991 року
ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_10

Згідно довідки № 503 від 24 березня 2011
року, виданої Перемильською сільською
радою Горохівського району Волинської
області (а.с.20, т.1), ОСОБА_9 проживала до
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с.Перемиль
Горохівського району Волинської
області одна, та після її смерті
залишилось спадкове майно - житловий
будинок з надвірними спорудами та
будівлями, що знаходиться в цьому ж
населеному пункті. Чоловік ОСОБА_9 -
ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Спадкоємцями після померлого ОСОБА_10 є
його діти від першого шлюбу - син ОСОБА_7
та дочки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_10 почав
проживати разом із ОСОБА_9 приблизно з
1988-1989 років. ОСОБА_10 за свого життя
здійснював ремонт житлового будинку,
добудував веранду, провів газове
опалення, доглядав за господарством.
Після його смерті ОСОБА_9 залишилася
проживати одна.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_14 показала, що ОСОБА_9 збудувала
житловий будинок разом із своїм першим
чоловіком, дітей у них не було. Коли
ОСОБА_9 почала спільно проживати із
ОСОБА_10, то його діти були вже одруженні
та проживали окремо. Інколи діти
ОСОБА_10 та ОСОБА_4 навідувалися до них,
допомагали по господарству. ОСОБА_10
збудував у вищевказаному
домоволодінні веранду та льох. Після
його смерті ОСОБА_9 залишилася
проживати одна, однак останні вісім
місяців її життя за нею доглядала
ОСОБА_4, в користь якої і був складений
заповіт.

Як вбачається з подання правління СВК
"Нива" про призначення пенсії ОСОБА_10 та
відомостей про стаж його роботи
(а.с.196-198, т.2), ОСОБА_10 з 1950 по 1994 рік
працював у місцевому господарстві на
різних роботах.

Згідно ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності.
Колгоспний двір може мати у власності
підсобне господарство на присадибній
ділянці землі, що знаходиться в його
користуванні, жилий будинок,
продуктивну худобу, птицю та дрібний
сільськогосподарський реманент
відповідно до статуту колгоспу. Крім
того, колгоспному дворові належать
передані в його власність членами
двору їх трудові доходи від участі в
громадському господарстві колгоспу
або інше передане ними у власність
двору майно, а також предмети
домашнього вжитку і особистого
користування, придбані на спільні
кошти.

Однак п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від
22.12.1995 року "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності" стверджується, що
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, а саме право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба).

Отже, з огляду на вищенаведене, судом
встановлено, що ОСОБА_10 втратив право
на майно колгоспного двору
господарства ОСОБА_9, як такий, що
проживав у її домоволодінні менше
трьох років підряд до 15 квітня 1991 року.
Таким чином, посилання позивачів на той
факт, що ОСОБА_10, як член колгоспного
двору, мав право на 1/2 частину належного
їй житлового будинку, на думку суду, є
безпідставним.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно ст.1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Як вбачається із постанови нотаріуса
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії № 1831/02-31 (а.с.26, т.1), 29 листопада 2011
року позивач ОСОБА_1 подала до
Горохівської державної нотаріальної
контори документи про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом на
житловий будинок з надвірними
будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1
та який належав ОСОБА_9 і ОСОБА_10
Вищевказані документи було подано
після закінчення визначеного ст.1270 ЦК
України строку для прийняття спадщини,
яка відкрилася після смерті ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 У видачі свідоцтва про право на
спадщину позивачу було відмовлено у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
житловий будинок. Будь-яких інших
доказів факту прийняття позивачами
спадщини на майно померлих ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, а також доказів поважності
причини пропуску ними терміну
прийняття цієї спадщини суду не
представлено.

Таким чином судом встановлено, що
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та
ОСОБА_6, як діти ОСОБА_10 від першого
шлюбу, є спадкоємцями його майна за
законом, однак вважаються такими, що не
прийняли спадщину, яка відкрилася
після його смерті.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_5, виданого 13 вересня 2011
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Горохівського
районного управління юстиції
Волинської області (а.с.21-Том-1), ОСОБА_9
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Перемиль
Горохівського району Волинської
області і після її смерті відкрилася
спадщина.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями
за заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261-1265 цього
Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач
може призначити своїми спадкоємцями
одну або кілька фізичних осіб,
незалежно від наявності у нього з цими
особами сімейних, родинних відносин, а
також інших учасників цивільних
відносин.

При житті ОСОБА_9 заповіла все своє
майно ОСОБА_10, що вбачається із
заповіту, посвідченого 28 лютого 2007 року
Перемильською сільською радою
Горохівського району Волинської
області (а.с.90, т.1). Однак 07 липня 2009 року
ОСОБА_9 заповіла належний їй житловий
будинок з побутовими та господарськими
будівлями і спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1, та земельну
ділянку розміром 0,41 га., яка
знаходиться в с.Перемиль Горохівського
району Волинської області, ОСОБА_4, що
стверджується заповітом, посвідченим
Перемильською сільською радою
Горохівського району Волинської
області (а.с.111, т.2). Крім того, ОСОБА_9
заповіла належну їй земельну ділянку
згідно державного акту на право
приватної власності серії ЯБ № 482457
ОСОБА_8, що вбачається із заповіту,
посвідченого 21 січня 2010 року
Перемильською сільською радою
Горохівського району Волинської
області (а.с.57, т.1).

Згідно ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач
має право у будь-який час скласти новий
заповіт. Заповіт, який було складено
пізніше, скасовує попередній заповіт
повністю або у тій частині, в якій він
йому суперечить.

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що
заповітами, складеними ОСОБА_9 07 липня
2009 року та 21 січня 2010 року, скасовано
заповіт, який складений нею 28 лютого 2007
року в частині заповідання ОСОБА_10
вищевказаних житлового будинку та
земельних ділянок.

Крім цього, позивачами не представлено
суду жодних доказів, які могли б
свідчити про недійсність складеного 07
липня 2009 року ОСОБА_9 заповіту, а тому,
на думку суду, в задоволенні позову в
частині визнання вищевказаного
заповіту недійсним позивачам слід
відмовити.

Матеріалами спадкової справи № 152/2011,
заведеної 22 березня 2011 року
Горохівською державною нотаріальною
конторою після смерті ОСОБА_9 (а.с.49-58,
т.1), стверджується, що крім ОСОБА_4 та
ОСОБА_8, із заявами про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_9 у
визначений ст.1270 ЦК України строк до
нотаріальної контори ніхто не
звертався.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку, що, оскільки
житловий будинок з побутовими та
господарськими будівлями і спорудами,
який знаходиться в АДРЕСА_1, не входить
до складу спадщини після померлого
ОСОБА_10, а позивачі спадщину, яка
відкрилася після його смерті, не
прийняли, то у задоволенні позовної
вимоги про визнання права власності за
кожним із них на 1/8 частину
вищевказаного будинку слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.120 ЦК УРСР, ст.ст.1217, 1218, 1222,
1223, 1235, 1254, 1257, 1261, 1269, 1270, 1272 ЦК України, п.6
Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995
року "Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності", суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Перемильської
сільської ради Горохівського району
Волинської області, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про
визнання заповіту недійсним та
визнання права власності за кожним із
позивачів на 1/8 частину житлового
будинку з побутовими та господарськими
будівлями і спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1, відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Горохівський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
- протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області

С.А.Шмідт