Справа № 523/1482/13- ц
У Х В А Л А

"07" лютого 2013 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді Середи І.В.

при секретарі Семко М.О.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Шевченка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі скаргу дочірнього підприємства «Житлово-Експлуатаційна Дільниця» товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморсантехмонтаж» про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ДП «Житлово-Експлуатаційна Дільниця» товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморсантехмонтаж» (далі стягувач) звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шевченка Дмитра Валерійовича щодо винесення постанови від 25 грудня 2012 року про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу по справі №1527/15309/12, виданого 5 жовтня 2012 року Суворовським районним судом м.Одеси, просило визнати їх неправомірними, скасувати постанову та зобов`язати відділ прийняти до примусового виконання наказ та відкрити виконавче провадження.

Скарга обґрунтована тим, що вказана постанова є незаконною так як судом було прийнято наказ, ідентифікаційний номер боржника не був відомий ні їм ні суду. З їх боку були виконанні усі вимоги щодо заяви про видачу судового наказу. Інформація про номер є інформацією обмеженого доступу, тому вони його також надати до відділу не можуть, але державний виконавець наділений повноваженнями по збиранню такої інформації.

В судовому засіданні представник стягувача підтримала скаргу та просила її задовольнити.

Державний виконавець заперечував проти задоволення скарги вказуючи на те, що його дії відповідають вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон)та всі підстави для прийняття оскаржуваної постанови викладені в її тексті.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

5 жовтня 2012 року суддею Суворовського районного суду м.Одеси було прийнято судовий наказ по справі №1527/15309/12 за заявою ДП «Житлово-Експлуатаційна Дільниця» товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморсантехмонтаж» про стягнення солідарно з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 2891,38 грн.

Як видно із змісту постанови №В-10/1409 від 25 грудня 2012 року державним виконавцем першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шевченка Дмитром Валерійовичем на підставі п.3 ч.1 ст.18 Закону та п.3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень було відмовлено стягувачу у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з тим, що не вказано індивідуальний ідентифікаційний номер боржника або номер і серія паспорта боржника.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.18 Закону у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують

стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що розділом ІІ Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду заяв про видачу судового наказу в наказному провадженні, де згідно з нормами статті 98 встановлено вимоги до змісту заяви і серед переліку цих вимог не має ідентифікаційного номеру або паспортних даних боржника.

Згідно з вимогами ст.103 ЦПК України зміст судового наказу також не передбачає зазначення таких даних і внести ці дані для того, щоб судовий наказ відповідав вимогам Закону також не можливо, оскільки нормами вказаного розділу суддя не наділений повноваженнями по збиранню інформації, судовий наказ приймається без сторін, одноособово суддею, без проведення судового засідання.

Аналізуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою, відмова у відкритті виконавчого провадження перешкоджає виконанню судового рішення. Як судом вже зазначено вище, суддя не наділений повноваженнями щодо витребування інформації про ідентифікаційний номер боржника при прийнятті судового наказу. Враховуючи, що така інформація є конфіденційною, і відома лише боржнику, або державному органу де особа обліковується як платник податку, стягувач також обмежений в її отриманні.

Виходячи із змісту ч.1 ст.5 та ч.1 ст.6 Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України, в свою чергу державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Враховуючи надані Законом повноваження державного виконавця, він не позбавлений можливості отримати необхідну інформацію для здійснення виконавчих дій і тим самим забезпечити примусове виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, відповідно до вказаної норми чітко визначено повноваження суду при розгляді скарги, тобто до його повноважень не входить право на скасування постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити частково, визнати дії державного виконавця по прийняттю постанови неправомірними, зобов`язати виконавця скасувати її та вчинити дії по відкриттю виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 209,210,385,387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу дочірнього підприємства «Житлово-Експлуатаційна Дільниця» товариства з додатковою відповідальністю «Чорноморсантехмонтаж» задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шевченка Дмитра Валерійовича щодо винесення постанови від 25 грудня 2012 року про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 5 листопада 2012 року по справі №1527/15309/12, виданого Суворовським районним судом м.Одеси.

Зобов`язати державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шевченка Дмитра Валерійовича скасувати постанову №В-10/1409 від 25 грудня 2012 року за реєстраційним номером виконавчого провадження 35802248 про відмову у відкритті виконавчого провадження та вчинити дії по відкриттю виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення.

Суддя: