Справа № 203/268/13- ц
08 травня 2013 року Кіровський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат в порядку
04 січня 2013 року позивач звернувся до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до
ОСОБА_1 про відшкодування витрат в
Позивач у своїй позовній заяві в
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 21 липня 2009 року о 21.15
год. по вул. Набережна Перемоги в м.
Дніпропетровську, ОСОБА_1, керуючи
автомобілем «Крайслер», д/н НОМЕР_1, не
витримав безпечну дистанцію, в
результаті чого скоїв зіткнення з
автомобілем «Мазда Е2220», д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_2, який рухався
попереду, чим завдав останньому
матеріальної шкоди. Постановою
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська відповідача було
визнано винним у скоєнні
вищезазначеного адміністративного
правопорушення. Відповідач на дату
дорожньо-транспортної пригоди не мав
чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів. Відповідно до
заяви ОСОБА_2 від 28.12.2009 року, останньому
було виплачено 25 500 грн. Тому позивач
звернувся до суду з позовом, в якому
просить стягнути з ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 21 липня 2009 року в
порядку регресу - 25 500 грн., витрати за
послуги аварійного комісара, а також
судові витрати по справі. (а.с. 1-3).
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила суд їх задовольнити у повному
Відповідач у судове засідання не
з'явився, був повідомлений належним
чином шляхом поміщення оголошення у
газеті "Вісті Придніпров'я" (№ 32 (1423) від
25.04.2013 р.). У справі є достатньо доказів
для її вирішення, що у сукупності з
викладеними обставинами дає суду
підстави для застосування положень
частини 4 статті 169, статей 224, 225
Цивільного процесуального кодексу
України (далі -ЦПК України).
Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали даної
цивільної справи, приходить до
наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлено, що 21 липня 2009 року
відповідач, керуючи автомобілем
«Крайслер», д/н НОМЕР_1, рухаючись по
вул. Набережна Перемоги в м.
Дніпропетровську в районі
електроопори 128, не витримав безпечну
дистанцію, в результаті чого скоїв
зіткнення з автомобілем «Мазда Е2200»,
д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який
рухався попереду, чим завдав
останньому матеріальної шкоди (а.с. 8).
Також встановлено, що постановою
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 14.09.2009 року
відповідача було визнано винним в
скоєнні ДТП, що сталася 21.07.2009 року (а.с.
Встановлено, що автомобіль «Мазда Е2220»,
д/н НОМЕР_2, на момент
дорожньо-транспортної пригоди належав
ОСОБА_2 на праві власності на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, виданого
Дніпропетровським МРЕВ 2-го МВ ДАІ при
УМВС України в Дніпропетровській
Згідно висновку спеціаліста № 1000,
складеного 10 вересня 2009 року судовим
експертом ОСОБА_3, розмір матеріальної
шкоди автомобіля «Мазда Е2200», д/н
НОМЕР_2, після спричинення аварійних
пошкоджень автомобіля внаслідок ДТП,
складає 35 227 грн. 85 коп. (а.с. 11-32).
Встановлено, що ОСОБА_2 28.12.2009 року
звернувся до позивача з заявою про
відшкодування завданої йому шкоди, що
підтверджується копією відповідною
Судом встановлено, що 11 лютого 2010
позивачем було виплачено ОСОБА_2 у
рахунок відшкодування завданої
відповідачем шкоди 25 500 грн. (а.с. 37).
Крім того встановлено, що позивачем 18
січня 2010 року було сплачено 200 грн. за
послуги аварійного комісара (а.с. 40)
Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Цивільного кодексу України, нормами
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих, відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
Згідно ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлено законом.

Оцінюючі усі докази, які були
досліджені судом у ході розгляду даної
цивільної справи за їх сукупністю та
враховуючи, що позивачем була
відшкодована шкода, завдана
дорожньо-транспортною пригодою, що
сталася з вини відповідача, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача в даній
частині обґрунтовані та підлягають
задоволенню, та на користь позивача
слід стягнути з відповідача у рахунок
повернення виплаченого відшкодування
шкоди, завданої дорожньо-транспортною
пригодою, що сталася 21 липня 2009 року - 25
700 грн. (25 500 грн. + 200 грн.)

Згідно ст. 79 ЦПК України витрати на
правову допомогу входять до витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК
України ці витрати мають бути
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які допускаються до участі в
розгляді справи ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь в розгляді
справи.

Частина перша статті 56 ЦПК України
при цьому визначає, що правову допомогу
може надавати особа, яка є фахівцем у
галузі права і за законом має право на
надання правової допомоги.

Вирішуючи питання, щодо розподілу
судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК
України і приймаючи до уваги результат
вирішення справи, суд вважає
необхідним стягнути з ОСОБА_1 на
користь позивача у рахунок
відшкодування судових витрат 1 257 грн.,
яка складається з судового збору 257 грн.
(а.с.50) та витрат на правову допомогу у
розмірі 1 000 грн., які фактично були
сплачені (а.с. 49)

Керуючись ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27
ЗУ «Про страхування», ст.ст. 3, 22, 41 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України , суд

в и р і ш и в:

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування витрат в порядку регресу
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України () в рахунок
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 21 липня 2009 року в
порядку регресу - 25 700 грн., та у рахунок
повернення судових витрат - 1 257 грн. а
разом 26 957 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою вiдповiдача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його ухвалення. У разі якщо рішення
було ухвалено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення також може бути
оскаржене вiдповiдачем в апеляційному
порядку.

Повний текст рішення складено 15
травня 2013 року.

Суддя
М.О. Католікян