АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7300/13
Головуючий 1 інст. -
Доповідач - Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової
Л.В.,

при секретарі : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Харківської області на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 02 серпня 2013
року

по справі за позовом Харківського
міжрайонного прокурора Харківської
області в інтересах держави в особі
Державного підприємства «Дослідне
господарство Елітне» Інституту
рослинництва ім. В.Я. Юр'єва
Національної академії аграрних наук,
Національної академії аграрних наук

до Харківської районної державної
адміністрації Харківської області,
ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
Реєстраційна служба Харківського
районного управління юстиції
Харківської області, Управління
Держземагенства у Харківському районі
Харківської області про визнання
незаконним та скасування
розпорядження про приватизацію
земельної ділянки, визнання недійсним
державного акту на право власності на
землю, скасування запису про державну
реєстрацію права власності

ВСТАНОВИЛА:

17 грудня 2012 року міжрайонний прокурор
Харківської області звернувся до суду
в інтересах держави в особі Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Елітне» Інституту рослинництва ім..
В.Я. Юр’єва Національної академії
аграрних наук» (далі по тексту - ДП ДГ
«Елітне»), Національної академії
аграрних наук (далі по тексту - НААН) до
Харківської районної державної
адміністрації Харківської області,
ОСОБА_2 про: визнання незаконним і
скасування розпорядження Харківської
районної державної адміністрації № 1123
від 04 квітня 2008 року «Про передачу у
власність земельної ділянки ОСОБА_2;
визнання недійсним державного акта
серії ЯЕ № 494323 на право власності на
земельну ділянку з кадастровим номером
:03:004:0011 для ведення особистого
селянського господарства на ім'я
ОСОБА_2, який 22 травня 2008 року
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на земельну ділянку і на
право постійного користування землею,
договорів оренди земельної ділянки за
№ 17; повернути у постійне
користування Державного підприємства
«Дослідне господарство «Елітне»
Інституту рослинництва ім.. В.Я. Юр’єва
Національної академії аграрних наук
вищезазначену земельну ділянку.

Скасувати запис про державну
реєстрацію права власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку з кадастровим номером
:03:004:0011, зареєстроване на підставі
державного акту серії ЯЕ № 494323, який
22.05.2008 року зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на земельну ділянку і
на право постійного користування
землею, договорів оренди земельної
ділянки за № 17.

На обґрунтування позову прокурор
послався на те, що при виділенні
зазначеної земельної ділянки не було
з'ясовано, що вона не була вільною, а
належала на праві постійного
користування у ДП ДГ «Елітне», чим було
порушений законний порядок передачі
землі у приватну власність.

ДП ДГ «Елітне» і НААН позов підтримали
і просили його задовольнити.

Представник Харківської РДА і ОСОБА_2
позов не визнали, за його
безпідставністю та необґрунтованістю,
послалися на відсутність доказів про
порушення законного порядку
приватизації землі.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 02 серпня 2013
року у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
заступник прокурора Харківської
області в апеляційній скарзі поставив
питання про його скасування і
ухвалення нового рішення про
задоволення позову, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.

При цьому вказав, що суд не з'ясував, що
всупереч ст. 149 ЗК України у даному
випадку не було проведено вилучення
земельної ділянки від постійного
землекористувача: не отримано
відповідної згоди землекористувача та
президії НААН і не було ухвалене
відповідне рішення органом державної
влади про таке вилучення, що згідно до
ч. 5 ст. 116 ЗК України є необхідною
передумовою для її наступного надання
відповідачці. Суд також належним чином
не дослідив доводи прокурора про те, що
при складенні технічної документації
із землеустрою всупереч ч. 1 ст. 56 Закону
України «Про землеустрій» та ст. 198 ЗК
України з ДП ДГ «Елітне» не були
погоджені межі спірної земельної
ділянки, яка підлягала відведенню, що в
результаті призвело до порушення
порядку її приватизації і порушення
вимог ст. 118 ЗК України.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням
голови Харківської районної Державної
адміністрації № 2021 від 17 вересня 2007
року «Про надання дозволу на розробку
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок» було надано 13
громадянам, у тому числі й ОСОБА_2,
дозвіл на розробку проектів
землеустрою щодо відведення (для
передачі їх у власність) орієнтовною
площею 13 га рілля, за рахунок земель
запасу категорії
сільськогосподарського призначення
сільськогосподарських угідь,
розташованих за межами населеного
пункту на території Кулиничівської
селищної ради для ведення особистого
селянського господарства.

Розпорядженням Харківської РДА № 1123
від 04 квітня 2008 року було затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для передачі її у
власність ОСОБА_2 для ведення
особистого селянського господарства
за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення
сільськогосподарських угідь (рілля) за
межами населеного пункту на території
Кулиничівської селищної ради та
передано у власність вказану земельну
ділянку загальною площею 0,85 га рілля.

Зазначене розпорядження голови РДА
було прийнято з урахуванням проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, який містить погодження
відповідних служб: СЕС Харківського
району № 550 від 30 жовтня 2007 року,
Головного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Харківській області за № 04-20-3753 від 29
жовтня 2007 року, Управління культури і
туризму Харківської РДА № 08-20/4674 від 06
листопада 2007 року, Відділу
містобудування та архітектури за № 853/1
від 22 жовтня 2007 року, Харківського
районного відділу земельних ресурсів
від 10 жовтня 2007 року, та висновок
державної експертизи землевпорядної
документації Головного управління
земельних ресурсів у Харківської
області за № 3706 від 29 грудня 2007 року про
те, що зазначений проект землеустрою
відповідає вимогам чинного
господарства, встановленим нормам і
правилам.

Відмовляючи у задоволенні позову
районний суд виходив з того, що
зазначені докази підтверджують
законність оспорених по справі
правочинів, а матеріали справи не
містять підтвердження доводів позову.

Однак, районний суд не повно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи; ухвалив своє рішення при
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, внаслідок чого порушив
норми цивільного процесуального права,
неправильно застосував норми
матеріального права, тому з
передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підстав рішення суду підлягає
скасуванню, з ухваленням нового
рішення по суті розглянутого позову.

Районний суд не взяв до уваги, що
громадяни України, використовуючи
надане їм ст. 14 Конституції України
право, можуть одержати безоплатно у
приватну власність земельну ділянку за
рахунок земель державної власності за
рішеннями органів виконавчої влади
лише в межах їх повноважень і
відповідно до порядку, передбаченому у
ст. 116, 118 ЗК України. При цьому органи
виконавчої влади і місцевого
самоврядування мають право надавати
земельні ділянки за рахунок тих, що
перебувають у власності або
користуванні інших осіб, лише шляхом їх
викупу у землевласників або вилучення
у землекористувачів за правилами і в
порядку, визначеному статтями 149-151 ЗК
України.

Так, згідно до наявного в матеріалах
справи Державного акту на право
постійного користування землею серія
І-ХР № 001202ДП від 31 грудня 2001 року ДГ
«Елітне» має право постійного
користування земельною ділянкою
площею 2245, 4 га, згідно з планом
землекористування, для ведення
дослідних і навчальних цілей,
пропаганди передового досвіду, для
ведення сільськогосподарського
господарства. Вказаний акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування за № 365 (а.с. 17-18). На
підставі розпорядження Харківської
РДА № 1123 від 04 квітня 2008 року та згідно
до Державного акту на право власності
на земельну ділянку серія ЯЕ № 494323
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 0,85 га, кадастровий номер
:03:004:0011, у межах згідно з планом,
для ведення особистого селянського
господарства. Вказаний акт 22 травня 2008
року зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на земельну ділянку і на
право постійного користування землею,
договорів оренди земельної ділянки за
№ 17 (а.с. 25).

В супереч вимог ст. 213 ЦПК України про
законність та обґрунтованість рішення
районний суд при обґрунтуванні своїх
висновків про законність виділення
спірної земельної ділянки у власність
помилково послався на державну
експертизу землевпорядної
документації Головного управління
земельних ресурсів у Харківської
області, яка була проведене без
урахування винесених в натурі меж
суміжних зі спірною земельних ділянок
і фактичного розташування спірної
земельної ділянки на місцевості та без
встановлення фактичних суміжних
користувачів, що свідчить про її
недостовірність при встановленні
обставин щодо порушення меж суміжних
земельних ділянок. Суд не врахував, що
за своїм змістом та відповідно до ст. 57
ЦПК України така експертиза є одним з
доказів, який підлягає оцінці у
сукупності з іншими доказами і тому
відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України з
огляду на її недостовірність підлягає
відхиленню.

Суд також безпідставно не взяв до уваги
наявний у справі акт компетентного в
таких питаннях за Законом України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» Управління Державної
інспекції з контролю за використанням
та охороною земель Головного
управління Держкомзему у Харківській
області про не дотримання вимог
земельного законодавства, за яким
спірна земельна ділянка на дату її
передачі ОСОБА_2 у власність перебувала
у законному, на підставі відповідного
державного акту серія І-ХР № 001202,
користуванні у ДП ДГ «Елітне»,
внаслідок чого зазначені обставини не
з'ясував (а.с. 9, 17-18).

Крім того, згідно до наданого
відповідачкою ОСОБА_2 до матеріалів
справи акту № 1 від 06.03.2013 року
перевірки стану використання ДП ДГ
«Елітне» земельної ділянки, яка на
підставі державного акту серія І-ХР №
001202 перебуває в цьому господарстві на
праві постійного користування,
складеного на підставі ст. 189 ЗК України
комісією самоврядного контролю в
результаті виїзду на місце, -
встановлено, що надана ОСОБА_2 на
підставі спірного розпорядження
голови Харківської РДА земельна
ділянка площею 0,8500 га з кадастровим
номером :03:004:0011 розташована в
межах земельної ділянки ДП ДГ «Елітне»,
що зафіксовано на плані вказаних
земельних ділянок, у додатку № 1 до
цього акту та узгоджується із планом
зовнішніх меж земельної ділянки з
Державного акту ДП ДГ «Елітне» (а.с. 72-73,
18). Той факт, що за актом перевірки від
06.03.21013 року вказана земельна ділянка на
день її огляду за цільовим
призначенням не використовується -
само по собі не позбавляє ДП ДГ
«Елітне» права на постійне
користування, яке на день ухвалення
оспореного по справі розпорядження та
видачі державного акта ОСОБА_2 не було
припинене.

Під час апеляційного провадження
прокурор надав складену
спеціалізованою організацією ТОВ
«Терра-Інвест» схему розташування
земельних ділянок, яка була досліджена
апеляційним судом відповідно до ч. 2 ст.
303 ЦПК України, з якої в результаті
порівняння та співставлення координат
земельних ділянок також видно, що
ОСОБА_2 було оформлено право власності
та відведено земельну ділянку, яка
розташована на землях, що перебувають у
постійному користуванні ДП ДГ «Елітне»
відповідно до державного акту І-ХР №
001202.

В матеріалах справи є постанова
президії Української академії
аграрних наук від 31 травня 2007 року за №
10 про згоду на вилучення землі із
землекористування ДП ДГ «Елітне»
Інституту рослинництва ім.. В.Я. Юр’єва
УААН, однак вона стосується надання
згоди на вилучення із
землекористування цього господарства
лише земельної ділянки площею 176,2 га і
тільки для надання працівникам та
пенсіонерам вказаного господарства, до
яких, як пояснила ОСОБА_2, вона не
належить. Крім того, Харківська РДА у
світлі вимог ст. 149 ЦК України не надала
до суду доказів про наявність на день
ухвалення спірного розпорядження та
видачі ОСОБА_2 державного акту
відповідного рішення органу державної
влади про вилучення для суспільних
потреб земельної ділянки державної
власності, яка залишилася у постійному
користуванні у ДП ДГ «Елітне.

Суд не зважив на те, що всупереч ст. 149 ЗК
України у даному випадку не було
проведено вилучення земельної ділянки
від постійного землекористувача: не
отримано відповідної згоди
землекористувача та президії НААН і не
було ухвалене відповідне рішення
органом державної влади на таке
вилучення, що згідно до ч. 5 ст. 116 ЗК
України є необхідною передумовою для
її наступного надання відповідачці.
Суд також належним чином не дослідив
доводи прокурора про те, що при
складенні технічної документації із
землеустрою всупереч ч. 1 ст. 56 Закону
України «Про землеустрій» та ст. 198 ЗК
України з ДП ДГ «Елітне» не були
погоджені межі спірної земельної
ділянки, яка підлягала відведенню, що в
результаті призвело до порушення
порядку її приватизації і порушення
вимог ст. 118 ЗК України.

Таким чином, оскільки приватизована
ОСОБА_2 земельна ділянка не була
вільною і не надійшла до земель запасу,
внаслідок чого не перебувала у віданні
Харківської районної адміністрації, то
у Голови Харківської РДА не було й
передбачених ст. 116, 118 ЗК України
повноважень для надання розпорядження
про передачу її у власність.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади,
органом влади,

якщо він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні
права або інтереси.

За ст. 1212, 1213 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. При
цьому набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте
майно.

При таких обставинах є незаконними
розпорядження Харківської районної
державної адміністрації № 1123 від 04
квітня 2008 року «Про передачу у
власність земельної ділянки ОСОБА_2, що
свідчить про недійсність державного
акта серії ЯЕ № 494323 на право власності
на земельну ділянку з кадастровим
номером :03:004:0011 для ведення
особистого селянського господарства
на ім'я ОСОБА_2, тому з передбачених ст. 21
ЦК України підстав вони підлягають
скасуванню, з поверненням спірної
земельної ділянки ОСОБА_2, відповідно
до ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, у постійне
користування Державного підприємства
«Дослідне господарство «Елітне»
Інституту рослинництва ім.. В.Я. Юр’єва
Національної академії аграрних наук.

Що стосується вимог про скасування
запису про державну реєстрацію права
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з
кадастровим номером :03:004:0011,
зареєстроване на підставі державного
акту серії ЯЕ № 494323, який 22.05.2008 року
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на земельну ділянку і на
право постійного користування землею,
договорів оренди земельної ділянки за
№ 17, то судова колегія не вбачає
правових підстав для задоволення
позову в цій частині, оскільки ст. 16 ЦК
України не передбачає такого законного
способу захисту цивільного права чи
інтересу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
підставами для внесення запису до
Державного реєстру є Державні акти про
право власності або постійного
користування на земельну ділянку і
рішення судів, що набрали законної
сили. Тому будь яка з перерахованих
вище підстав для внесення запису може
бути визнана судом недійсною. В зв'язку
з цим, при отриманні державним
реєстратором рішення суду, що набрало
законної сили, про визнання недійсною
підстави внесення запису до Державного
реєстру, у тому числі Державного акту
на землю, він в силу наведеної норми
закону, яка не потребує ухвалення з
цього приводу додаткового рішення,
зобов'язаний скасувати відповідний
запис про державну реєстрацію прав.

Досліджуючи дотримання справедливого
балансу між інтересами суспільства і
конкретної особи в питанні позбавлення
ОСОБА_2 права власності у світлі
гарантій, які надаються кожному у ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод проти свавільного його
вирішення, судова колегія зважає не
правову позицію, яка викладена у
постанові ВС України від 18 вересня 2013
року № 6-92цс13 за позовом Бердянського
природоохоронного міжрайонного
прокурора Запорізької області в
інтересах держави в особі Бердянської
міської ради про визнання державного
акта на право власності на земельну
ділянку недійсним, скасування
державної власності права власності на
земельну ділянку та повернення її.

Вирішуючи питання про справедливу
рівновагу між інтересами суспільства і
конкретної особи Верховний суд у
світлі обставин вказаної справи, які є
аналогічними з тими, які встановлені по
цій справі, у зазначені постанові, яка в
силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою
для застосуванням судом, дійшов
висновку про те, що особу може бути
позбавлено її власності лише в
інтересах суспільства, на умовах,
передбачених законом і загальним
принципам міжнародного права, а при
вирішенні питання про можливість
позбавлення особи власності мусить
бути дотримано справедливої рівноваги
між інтересами суспільства та правами
власника.

Європейський суд з прав людини у
рішеннях по справах «Спорронг і
Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982
року, «Новоселецький проти України»
від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти
України» від 01 червня 2006 року вказує на
необхідність дотримання справедливої
рівноваги між інтересами суспільства
та необхідністю дотримання
фундаментальних прав окремої людини.
Зокрема, щоб була дотримана
обґрунтована пропорційність між
застосованими заходами та
переслідуваною метою, якої намагаються
досягти шляхом позбавлення особи її
власності. Європейський суд з прав
людини у п. 54 рішення у справі
«Трегубенко проти України» від 02
листопада 2004 року зазначив, що
«правильне застосування законодавства
незаперечно становить «суспільний
інтерес».

У даній справі отримання ОСОБА_2
земельної ділянки у власність
пов'язано із порушенням законного
порядку її приватизації, а само
повернення земельної ділянки у
державну власність має суспільний
інтерес в контексті як правильного
застосування законодавства, так і
відновлення законного права
постійного користувача. При цьому
ОСОБА_2 не позбавлена права на захист
свого права на відшкодування можливих
збитків від незаконних дій органу
влади в процесі приватизації, що в
цілому становить справедливий баланс
інтересів суспільства та прав
власника.

Виходячи з наведених обставин і
правового обґрунтування рішення
районного суду підлягає скасуванню, із
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

При цьому відповідно до ст. 88 ЦПК
України підлягають відшкодуванню
судові витрати, від яких за законом був
звільнений прокурор при звернення до
суду з позовом.

Керуючись ст..ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст..ст. 309, 313, 316, 319-324 ЦПК України судова
колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Харківської області
задовольнити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 02 серпня 2013
року скасувати.

Позов Харківського міжрайонного
прокурора Харківської області в
інтересах держави в особі Державного
підприємства «Дослідне господарство
Елітне» Інституту рослинництва ім. В.Я.
Юр'єва Національної академії аграрних
наук, Національної академії аграрних
наук - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
розпорядження голови Харківської
районної державної адміністрації № 1123
від 04 квітня 2008 року про передачу у
власність земельної ділянки ОСОБА_2;
визнати недійсним державний акт серії
ЯЕ № 494323 на право власності на земельну
ділянку площею 0,85 га з кадастровим
номером :03:004:0011 для ведення
особистого селянського господарства
на ім'я ОСОБА_2; повернути у постійне
користування Державного підприємства
«Дослідне господарство Елітне»
Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр'єва
Національної академії аграрних наук
земельну ділянку площею 0,85 га з
кадастровим номером :03:004:0011.

Стягнути з Харківської районної
державної адміністрації Харківської
області, ОСОБА_2, з кожного, по 114,70 грн..
судового збору - в дохід держави.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :