АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Головуючий у1-й інстанції
Доповідач Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого
Панченка М.М.

суддів
Вербової І.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
28 жовтня 2013 року у справі за позовом
Спеціального полку міліції охорони
«Титан» Управління Державної служби
охорони при ГУМВСУ в м. Києві до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивач Спеціальний
полк міліції охорони «Титан» УДСО при
ГУМВС України в м. Києві звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості. Зокрема, просив
стягнути з відповідача 15 385 грн. 10 коп.,
як витрати понесені позивачем на
навчання ОСОБА_2 у Рівненському вищому
професійному училищі Департаменту ДСО
при МВС України за договором про
навчання №344 від 22 червня 2012 року(далі -
Договір №344).

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 28 жовтня 2013 року позовні
вимоги Спеціального полку міліції
охорони «Титан» УДСО при ГУМВС України
в м. Києві до ОСОБА_2 задоволені в
повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив рішення
Печерського районного суду м. Києва від
28 жовтня 2013 року змінити в частині суми
заборгованості. Зокрема, просив
проводити нарахування заборгованості
починаючи з 22 червня 2012 року, тобто з
дати підписання Договору №344.

ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення
незаконним, необґрунтованим та таким,
що не відповідає фактичним обставинам
справи. Посилається на те, що позивачем
не виконано зобов'язання за Договором
№344 в частині видачі відповідачу
свідоцтва про закінчення навчання, а
також в рахунках-фактурах, наданих
позивачем на підтвердження проведення
виплат за навчання відповідача
зазначені інші договори та дати. Крім
того, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2
з посиланням на ст. 640 ЦК України
зазначає, що Договір №344 підписано 22
червня 2012 року, тобто вже після початку
навчання відповідача у Рівненському
вищому професійному училищі ДДСО при
МВС України, а тому заборгованість має
нараховуватися з дати підписання
вищезазначеного договору, а не з
моменту початку навчання.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення осіб, що з'явились до суду,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

22 червня 2012 року Спеціальний полк
міліції охорони «Титан» УДСО при ГУМВС
України в м. Києві, ОСОБА_2 та Рівненське
вище професійне училище Департаменту
Державної служби охорони при МВС
України уклали договір № 344 про
навчання за кошти підрозділу Державної
служби охорони кандидата на службу в
органи внутрішніх справ України
ОСОБА_2. За умовами вказаного договору
позивач прийняв на себе зобов'язання
перерахувати кошти за навчання
Рівненському вищому професійному
училищу Департаменту Державної служби
охорони при МВС України, а відповідач
оволодіти всіма видами діяльності та
після закінчення навчального закладу
прибути на службу до підрозділу УДСО
при ГУМВС України в м. Києві 7 липня 2012
року і відпрацювати щонайменше два
роки.

Як вбачається з матеріалів справи/а.с.
71-75/ позивачем виконано взяті на себе
зобов'язання з оплати навчання ОСОБА_2
та перераховано Вищому професійному
училищу Департаменту ДСО при МВС
України кошти на утримання відповідача
на загальну суму 15 385 грн. 10 коп. з
урахуванням виплати стипендії
відповідачу та забезпечення його
речовим майном.

Після закінчення навчального закладу
ОСОБА_2 з 10 липня 2012 року був прийнятий
на посаду молодшого інспектора
супроводження 1 відділення охорони
об'єктів полку спеціального підрозділу
міліції охорони «Титан» та звільнений
з вказаної посади 7 лютого 2013 року за ст.
63 п.«Є» Положення «Про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України», за
порушення присяги /а.с. 16-17/.

Таким чином, ухвалюючи рішення про
задоволення позову Спеціального полку
міліції охорони «Титан» Управління
Державної служби охорони при ГУМВСУ в
м. Києві до ОСОБА_2 суд першої інстанції
виходив з того, що у зв'язку з
невиконанням відповідачем умов
Договору №344, у позивача виникло право
на відшкодування понесених ним витрат,
пов'язаних з навчанням та утриманням
ОСОБА_2 у Рівненському вищому
професійному училищі ДДСО при МВС
України.

Колегія суддів з таким висновком
погоджується.

Відповідно до п. 2.3 Договору №344,
кандидат зобов'язується після
закінчення навчального закладу
поступити на службу до підрозділу УДСО
при ГУМВС України в місті Києві 07.07.2012 і
відпрацювати 2(два) роки.

За змістом п. 2.4 Договору №344 при
неприбутті за призначенням або відмові
стати до роботи відповідно до
укладеного договору, відрахуванні з
навчання за негативними мотивами,
звільнення за власним бажанням до
закінчення визначеного договором
строку в установленому порядку
кандидат (відповідач) зобов'язується
компенсувати всі витрати, що здійснив
підрозділ (позивач) у зв'язку з виплатою
грошового утримання за час навчання,
проведення навчання та утримання
кандидата в навчальному закладі.

Крім того, ч. 7 ст. 18 Закону України «Про
міліцію» передбачено, що курсанти
вищих навчальних закладів
Міністерства внутрішніх справ України
у разі дострокового розірвання
договору через небажання продовжувати
навчання або через
недисциплінованість чи в разі відмови
від подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 1 березня 2007 року № 313 затверджено
Порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ. Так, відповідно до
визначеного Порядку в разі звільнення
осіб начальницького складу органів
внутрішніх справ із служби протягом
трьох років після закінчення
навчального закладу за власним
бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, звільнена особа
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з її навчанням та утриманням
у вищих навчальних закладах МВС
України.

Посилання відповідача на те, що
заборгованість має нараховуватись з 22
червня 2012 року та з урахуванням
відпрацьованого ним періоду має бути
значно меншою, не приймається судом до
уваги, оскільки, відповідно до
вищенаведених правових норм, внаслідок
звільнення ОСОБА_2 через порушення
дисципліни до спливу 3-річного терміну
з моменту прийняття на посаду, у
позивача виникає право на
відшкодування повної суми витрат,
понесених ним у зв'язку з навчанням
відповідача у Рівненському вищому
професійному училищі ДДСО при МВС
України. Крім того, виходячи з
системного аналізу п.п. 2.3, 2.4 Договору
№344, можна зробити висновок, що 2-річний
строк застосовується лише в разі
звільнення особи за власним бажанням і
не може бути застосований при
звільненні особи за порушення
присяги(недисциплінованості).

Судом не надається доказового значення
доводам відповідача стосовно не
зазначення позивачем у платіжних
дорученнях в призначенні платежу
даних, які б підтверджували
перерахування коштів саме за навчання
ОСОБА_2, оскільки у вказаних платіжних
дорученнях в призначенні платежу
містяться посилання на відповідні
рахунки-фактури, в яких наявні
відомості на підтвердження виконання
позивачем зобов'язань саме по оплаті
навчання відповідача.

Стосовно посилання відповідача на
порушення позивачем умов Договору №344
в частині не видачі ОСОБА_2 свідоцтва
про закінчення навчання, то відповідно
до п. 3.5 вказаного договору, видача
такого свідоцтва є обов'язком
навчального закладу, а не позивача, а
отже, зазначені доводи не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що оскаржуване судове
рішення ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути змінене чи скасоване з
підстав, наведених в апеляційній
скарзі.

З огляду на вищевикладене та керуючись
ст. ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 28 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: