Справа № 283/3475/13-ц
провадження №2/283/974/2013
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

26 грудня 2013 року Малинський
районний суд Житомирської області в
складі:

головуючого судді
Ярмоленка В.В.

при секретарі Пух Н.М.

розглянувши на відкритому судовому
засіданні в м. Малині цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила
право на користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача про захист
права власності, усунення перешкод в
користуванні житлом шляхом визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
мотивуючи вимоги тим, що з 2003 року
відповідач в спірному будинкуАДРЕСА_1
не мешкає, а лише зареєстрована за
зазначеною адресою. Оскільки позивач
являється власницею 33/100 частин
житлового будинку на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, просить захистити її право
власності та усунути перешкоди у
користуванні житлом шляхом визнання
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач
вимоги підтримала у повному обсязі,
просила їх задовольнити відповідно до
обставин, зазначених у позовній заяві.
Не заперечила щодо заочного розгляду
справи.

Відповідач до суду не з'явилася,
про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином, про
причини неявки до суду не повідомив,
будь-яких заяв, клопотань по суті
позову не надала.

Вивчивши письмові матеріали
справи, суд приходить до висновку про
можливість ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, про
що не заперечував позивач.

Вислухавши пояснення позивача,
свідка ОСОБА_3, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом в разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 16.05.2002 року
позивач, ОСОБА_1, як спадкоємець після
смерті матері, ОСОБА_4, набула право
власності на 33/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1.

За цією ж адресою, відповідно до
записів будинкової книги,
зареєстроване місце проживання
відповідача, яка відповідно до довідки
Малинської міської ради №734 від 12.11.2013
року, ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 фактично
з 2003 року не проживає.

Конституцією України (ст. 41) та
ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР
"Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України. Об'єктом власності особи може
бути, зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК
України). Права власника житлового
будинку квартири визначені ст. 383 ЦК
України та ст. 150 ЖК України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд. Обмеження чи
втручання у право власника можливе
лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України
з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Ч.2 ст. 405 ЦК України встановлює,
що член сім`ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім`ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

З показів свідка ОСОБА_3 слідує, що
відповідач за час реєстрації з 2003 року
в будинку АДРЕСА_2 не проживає, оскільки
фактично виїхала на постійне місце
проживання в с. Гюнівка Приморського
району Запорізької області.

Відповідач не з'явившись до суду
та не надавши належних доказів
поважності своєї відсутності у
спірному будинку, не виконав вимоги ст.
10 ЦПК України, відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх заперечень. Судом таких доказів
не отримано при розгляді справи.

Таким чином, вважається доведеним
той факт, що відповідач у спірному
будинку не проживає без поважних
причин понад один рік, у зв'язку з чим
втратив своє сервітутне право на
спірне житло.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 60, 88, 209 ЦПК
України, ст. 405 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні
житлом шляхом визнання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право
на користування жилим приміщенням, що
розташоване в АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючої в АДРЕСА_3 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, проживаючої в АДРЕСА_2,
сплачені нею 229,40 грн. судового збору .

Заочне рішення може бути
переглянуте Малинським районним судом
за письмовою заявою відповідача, яка
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: В. В. Ярмоленко