ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5865/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2013 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОНДЮК Р.П.

сторін:

представника позивача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за мировою угодою, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за мировою угодою.

Позовні вимоги обґрунтовав тим, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 липня 2010 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та представником ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на наступних умовах:

" 1. Право власності ОСОБА_3 на належну йому 17/100 частину квартири АДРЕСА_1 припиняється після отримання ним або його представником за довіреністю коштів у розмірі 96 993 грн. від ОСОБА_4.

2. Після сплати ОСОБА_4 ОСОБА_3 або його представнику за довіреністю вартості 17/100 частини квартири АДРЕСА_1, що складає 96 993 грн., до ОСОБА_4 переходить право власності на всю квартиру АДРЕСА_1.

3. ОСОБА_4 зобов"язується до 25.12. 2010 року сплатити ОСОБА_3 17/100 частин квартири АДРЕСА_1, яка складає 96 993 грн. Сплата має бути проведена шляхом передачі коштів ОСОБА_3 або його представнику за довіреністю. Факт передачі коштів підтверджується письмовою розпискою складеною у двох екземплярах та підписаною сторонами у присутності двох свідків.

4. Після отримання коштів у розмірі 96 993 грн., що підтверджується розпискою , ОСОБА_3 зобов"язується знятися з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 протягом трьох діб.

Після виконання викладених умов мирової угоди сторони не матимуть одна до одної майнових претензій".

Дана мирова угода не виконана, а тому просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму заборгованості за мировою угодою, визнаною 27.07. 2010 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва в розмірі 96 993 гривні, а також 3% річних від суми заборгованості в розмірі 7 759 грн. 36 коп., що разом складає 104 752 грн. 36 коп. та суму судового збору в розмірі 1047 грн. 52 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності ВРС № 389012 від 10.05. 2012 року, позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про місце і час судового розгляду повідомлялася судом за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання. Оскільки на підставі ст.ст.74, 76 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду, суд за за згодою позивача, на підставі ст.224 ПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.07.2010 року колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва по справі № 22- 3578/2010 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні , відповідно до умов мирової угоди ОСОБА_4 зобов'язана сплатити ОСОБА_3 17/100 частин квартири АДРЕСА_1, яка складає 96 993 грн. в строк до 25 грудня 2010 року. Однак, умови мирової угоди відповідачка не виконує належним чином, ухиляється від виконання.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини відрізняються від інших юридичних фактів тим, що правочини є вольовими актами, спрямованими на досягнення певного правового результату; завжди є діями фізичної або юридичної особи та є правомірними діями, що тягнуть виникнення або видозміни регулятивних цивільних правовідносин, а воля в правочинах завжди спрямована саме на встановлення, зміну, припинення тощо цивільних прав і обов'язків. Тобто, правочин може бути як підставою призупинення, поновлення, реалізації тощо правовідносин, так і водночас і підставою припинення одних правовідносин та підставою виникнення або зміни інших правовідносин.

Тобто, укладена та затверджена ухвалою колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2010 року ( а.с. 6) мирова угода відповідає вищезазначеним положенням, а тому є таким правочином, який відповідно до законодавства України повинен бути виконаний належним чином і відповідно до умов укладеної угоди.

Виходячи зі змісту ст.61 ЦПК України ,обставини встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці обставини . Ухвалою колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 27.07.2010 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, дану мирову угоду підписали сторони , її визнали , не оскаржували , вона набрала законної сили . А тому , суд першої інстанції не може самостійно ставити під сумнів та оцінювати висновки даної ухвали , існує порядок оскарження ухвал і не може існувати два протилежних рішення судів першої та апеляційної інстанції , щодо тих самих сторін та з приводу того ж предмету спору.

Згідно ч.1 ст. 208 ЦПК України ухвала є формою судового рішення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 не виконує належним чином умови мирової угоди, у зв'язку з чим станом на день подачі позову не сплачена заборгованість у розмірі 96 993 гривні.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України, передбачено, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не виконала належним чином умови мирової угоди та не сплатила заборгованість у строк передбачений мировою угодою, чим порушила зобов'язання, в результаті чого настали правові наслідки, зокрема стягнення заборгованості.

Приймаючи до уваги, що сума боргу ОСОБА_4 перед позивачем складає 96 993 гривні, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги в цій частині.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Між тим, сторони у мировій угоді не визначилися щодо встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також щодо процентів річних від простроченої суми, крім того позивач не надав повний розрахунок за весь час прострочення, а тому в цій частині вимоги не підлягають задоволенню.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також у їх достатності і взаємному зв"язку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача у відповідності до частини задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 969 грн. 93 коп.

Керуючись ст.ст. 202, 526, 530, 533, 598, 599, ч.1 ст.610, ч.1 ст. 611, 612, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 74-76, 88, 179, 208, 209, 212-215, 224, 292 та 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за мировою угодою, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, зареєстрованої та

проживаючої у АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, зареєстрованого у АДРЕСА_1 96 993 ( дев"яносто шість тисяч дев"ятьсот дев"яносто три) гривні, а також судовий збір у розмірі 969 грн. 93 коп. а всього 97 962( дев"яносто сім тисяч дев"ятьсот шістьдесят дві ) гривні 93 коп., в решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Повний текст заочного рішення виготовлено 20 вересня 2013 року.

СУДДЯ ЛЕОНТЮК Л.К.