Справа № 450/4409/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2013 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області у
складі

головуючого - судді Кіпчарського
М.О.,

при секретарі Стельмащук Н.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та
його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Пустомити
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
- Зимноводівська сільська ради
Пустомитівського району Львівської
області , про усунення перешкод та
зобов»язання до вчинення дій ,-

в с т а н о в и в :

Позивач 25.11.2013 р. звернувся до суду з
даним позовом, позовні вимоги
обґрунтовує тим, що являється
власником будинковолодіння та
земельної ділянки по АДРЕСА_1, які він
успадкував після смерті свого батька
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

До зазначених будинковолодіння та
земельної ділянки зі сторони АДРЕСА_4
існує проїзд шириною 3,1 м, який
проходить повз будинковолодіння
відповідача ОСОБА_3, який ще за життя
його батька неодноразово чинив тому
перешкоди у користуванні заїздом
шляхом насадження дерев та кущів, та в
подальшому взагалі перекрив даний
заїзд, встановивши ворота та загорожу.
У зв»язку з цим його батько
неодноразово звертався у сільську раду
з відповідними заявами. 03.06.2009р.
сільський голова виніс розпорядження
№138, яким зобов»язано ОСОБА_3 усунути
зазначені перешкоди. Дане
розпорядження залишається не
виконаним , і він не може користуватися
заїздом до даного часу. Тому просить
зобов»язати ОСОБА_3 не чинити йому
перешкод у користуванні заїздом,
зобов»язавши того демонтувати
ворота та сітчасту огорожу, влаштовані
в частині проїзду до належних йому
земельної ділянки та будинковолодіння,
а також зобов»язати ОСОБА_3 провести
обрізання гілок дерев над даним
проїздом, які перешкоджають заїзду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений
позов підтримали повністю з вище
зазначених підстав та просять його
задовольнити. Крім того позивача
пояснив, що даний заїзд відноситься до
земель сільської ради, яким його батьки
та він користувались тривалий час.
Після того, як ОСОБА_3 перекрив проїзд,
до їх будинку неможливо під»їхати та
будь-що підвезти. Крім того, на городі
ОСОБА_3 на межі з проїздом ростуть
дерева, гілки яких опускаються над
проїздом, і в такий спосіб фактично
перекривають проїзд. Тому просить
зобов»язати ОСОБА_3обрізати гілки
дерев над проїздом на висоту до 3-х
метрів від землі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлений
позов не визнали, ОСОБА_3 подав
заперечення на позов, в задоволенні
якого просить відмовити з підстав,
зазначених в ньому. Крім того ОСОБА_3
пояснив, що дійсно зі сторони АДРЕСА_4
існує проїзд шириною 3,1 м, який
проходить біля земельної ділянки, яка
знаходиться в його користуванні, та
прокладений до частини земельної
ділянки, яка перебуває у власності
ОСОБА_1 Визнав, що зі сторони АДРЕСА_4
він перекрив даний заїзд та встановив
сітчасту огорожу з однієї сторони
проїзду. Вважає, що своїми діями не
порушив права ОСОБА_1, оскільки до його
будинковолодіння існує інший заїзд,
яким ОСОБА_1 може користуватися.
Визнав, що спірний заїзд - це земля
сільської ради, і у нього відсутні
документи на право користування чи
власності даною частиною земельної
ділянки.

Представник третьої особи в судове
засідання не явився, подав відзив на
позов, який вважає підставним.
Зазначив, що земля, на якому
влаштований спірний проїзд,
відноситься до земель сільської ради.
ОСОБА_3 не отримував жодних дозволів
від виконкому сільської ради на
влаштування загорожі та перекриття
заїзду, тому такі ним встановлені
самовільно.

З»ясувавши повно та всебічно
обставини справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених
дослідженими в судовому засіданні
доказами, суд вважає, що позов слід
задовольнити .

Встановлено, що ОСОБА_5 до 1984 року, та
надалі являвся землекористувачем, а з
04.10.2004 р. власником земельної ділянки
площею 0,1146 га, призначеної для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд, яка знаходиться у АДРЕСА_1(
а.с.51).

16.02.1984 р. виконком Пустомитівської
районної ради прийняв рішення №44, яким
затвердив Схему організації проїзду
та відкрив проїзд по ньому шириною 3,1
від АДРЕСА_3 до господарства ОСОБА_5 у
АДРЕСА_1, а також зобов»язав ОСОБА_3
ліквідувати перешкоди в користуванні
даним проїздом ОСОБА_5 (а.с.11,43)

11.07.1984р. складений Акт про те, що
комісія у складі заступника голови,
головного архітектора, головного
землевпорядника і юрисконсульта
виконкому Пустомитівської районної
ради, голови Водянської сільської ради
і інженера-архітектора з виходом на
місце встановила, що за сім»єю Ваньо
закріплена земельна ділянка площею 0,08
га, яка фактично користується
земельною ділянкою 0,097 га, тобто
самовільно зайняла частину земельної
ділянки площею 0,017 га, яка необхідна для
влаштування проїзду, який виявився
закритий ( а.с.39-40).

03.06.2009р. сільський голова
Зимноводівської сільської ради
прийняв Розпорядження №138, яким
зобов»язав ОСОБА_3 припинити створення
будь-яких перешкод для руху транспорту
до земельної ділянки ОСОБА_1 по
запроектованому проїзду ( а.с.4)

Також факт встановленої сітчастої
загорожі та закриття проїзду
підтверджується фотознімками спірної
земельної ділянки, наданими позивачем
( а.с.60-62).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, спадкоємцем
майна якого за законом є його син
ОСОБА_1, якому 22.07.2013р. нотаріус видав
два Свідоцтва про право на спадщину за
законом. Спадщина, на яку видані ці
свідоцтва, складається з житлового
будинку та земельної ділянки площею
0,1146 га, які знаходяться у АДРЕСА_1
Пустомитівського району Львівської
області, які 22.07.2013р. зареєстровані за
ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових
прав ( а.с.53-59).

Статтею 321 ЦК України встановлено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
користуванні.

Згідно зі статтею 152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов»язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції
України, до основних засад судочинства
віднесено змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості.

Сторонам роз»яснено їх права та
обов»язки щодо подання доказів, і
позивач надав суду вище зазначені
належні та допустимі докази на
підтвердження своїх вимог. Відповідач
не скористався таким правом та не
довів суду існування обставин, на які
він посилається як на підставу своїх
заперечень, зокрема, не надав будь-яких
доказів на підтвердження свого права
користування чи власності спірної
земельної ділянки -запроектованого
проїзду шириною 3,1 м до
будинковолодіння ОСОБА_1 зі сторони
АДРЕСА_4 у с.Зимна Вода .

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача про те, що до
будинковолодіння ОСОБА_1 існує інший
заїзд зі сторони АДРЕСА_2, оскільки
наявність чи відсутність такого не дає
йому право самовільно, без дотримання
вимог діючого законодавства,
розпоряджатися, встановлювати
загорожу та змінювати порядок
користування земельною ділянкою, яка
відноситься до земель сільської ради
та не передавалась йому у
користування.

Також суд не приймає до відома
твердження позивача про те, що в разі
зобов»язання його відкрити спірний
проїзд, це призведе до порушення його
права користування земельною ділянкою
через вилучення з його земельної
ділянки її частини шириною 1,5 м і
довжиною 60 м, площею 0,0096 га, оскільки
дана земельна ділянка не передавалась
ОСОБА_3 у користування в порядку,
визначеному діючим законодавством.

Суд вважає, що перебування на вирішенні
в іншому суді справи з приводу
оскарження рішення виконкому
Пустомитівської районної ради від
16.02.1984 року, не являється обставиною,
що робить неможливим розгляд цієї
справи, а тому твердження відповідача
в цій частині не приймає до відома.

Керуючись ст.152 ЗК України, ст.321 ЦК
України, ст.ст.3,4,8,10, 57, 60, 209, 212- 215,218, 223,
292,294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити перешкод
ОСОБА_1 у користуванні проїздом зі
сторони АДРЕСА_4 в с.Зимна Вода шириною
3,1 метра до належних ОСОБА_1 на праві
власності земельної ділянки та
будинковолодіння, які знаходяться за
адресою АДРЕСА_1, та зобов»язати ОСОБА_3
демонтувати ворота та сітчасту
огорожу, які ним влаштовані зі
сторони АДРЕСА_4 у с.Зимна Вода в
частині проїзду до належних ОСОБА_1
земельної ділянки та будинковолодіння,
а також зобов»язати ОСОБА_3 провести
обрізання гілок дерев над даним
проїздом, які ростуть на земельній
ділянці, що перебуває в його
користуванні, на висоту до 3-х метрів
над проїздом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Пустомитівський районний суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено

та підписано 28.04.2014р.

СуддяМ. О. Кіпчарський