Справа № 101/5606/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Алуштинський міський
суд Автономної Республіки Крим, в
складі:

головуючого - судді Хотянової В.В.

при секретарі - Дороніної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті АР Крим
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Алуштинського
міського нотаріального округу
Автономної Республіки Крим ОСОБА_2,
територіальної громади Алуштинської
міської Ради міста Алушти АР Крим про
визнання права власності в порядку
спадкування,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
Алуштинського міського суду АР Крим із
позовом, у якому просить визнати за нею
право власності в порядку спадкування
на квартиру АДРЕСА_1.

Свою позовну заяву мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік -
ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася
спадщина, до складу якої увійшла
АДРЕСА_1.

Позивачка зазначає, що вона як
спадкоємець першої черги звернулась до
нотаріусу із заявою для прийняття
спадщини, але їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що право власності на
зазначену квартиру її чоловіком за
життя не було зареєстровано у
встановленому законом порядку.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи позовної
заяви, та просить її задовольнити у
повному обсязі.

Представник Алуштинської міської ради
в судове засідання не з'явилась. Надала
суду заяву про розгляд справи без її
участі, та прийняти рішення відповідно
до чинного законодавства за наявними
матеріалами справи (а.с. 88-89).

Відповідач приватний нотаріус
Алуштинського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилась. Раніше надала суду заяву про
розгляд справи без її участі, та
просить прийняти рішення на розсуд
суду (а.с15).

Вислухавши думку представника
позивача, дослідивши письмові
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав:

Так, згідно з вимогами статей 10 та 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.
Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини , на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

На підставі наданих суду доказів
встановлено, що 07.02.2012 року ОСОБА_3
отримав спадщину у вигляді свідоцтва
про право на спадщину за законом на
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(а.с. 8).

З наданої позивачкою копії свідоцтва
про одруження вбачається, що вона є
дружиною померлого ОСОБА_3, з чого
можливо зробити висновок, що вона є
спадкоємцем першої черги (ст.1261 ЦК
України) (а.с. 9).

Як вбачається із постанови про відмову
у вчиненні нотаріальної дії від 21.10.2013
року, право власності на зазначену
квартиру у ОСОБА_3 не виникло у зв'язку з
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року він помер, та
за життя не зареєстрував це право
власності належним чином, а тому ОСОБА_1
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на квартиру
АДРЕСА_1 - відмовлено (а.с. 7).

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з наданих нотаріальною
конторою матеріалів спадкової справи
позивач являється єдиним спадкоємцем
за законом після смерті ОСОБА_3 у
встановленому Законом порядку
вступила у права спадкування (а.с. 23-87).

Згідно вимог діючого цивільного
законодавства для того, щоб набути
право на спадщину, спадкоємці за
заповітом або за законом мають
прийняти її у порядку та у строки,
встановлені законом. Важливість акта
прийняття спадщини полягає в тому, що
саме з цим моментом закон пов'язує
виникнення у спадкоємців права на
спадкове майно.

При цьому, прийняття спадщини означає,
що правові наслідки такого прийняття
вважаються такими, що настали з моменту
відкриття спадщини. Отже фактично
право на спадщину за позивачем є таким,
що виникло з моменту відкриття
спадщини.

Але, згідно зі статтями 1297,1299 ЦК України
обов'язковою умовою набуття права
власності на спадщину, до складу якого
входить нерухоме майно, є одержання
спадкоємцем свідоцтва про право на
спадщину на таке майно із наступною
його реєстрацією у державних органах
за правилами державної реєстрації прав
на нерухомість. При цьому, право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємців з моменту державної
реєстрації цього майна.

Отже, виникнення права на спадщину за
позивачем безпосередньо пов'язується
із процедурою офіційного визнання
такого права нотаріусом та його
подальшою реєстрацією.

Однак, відсутність факту реєстрації
права власності за спадкодавцем,
унеможливлює дотримання наведеного
порядку, що в свою чергу порушує
майнові права та інтереси позивача.

Згідно статей 15,16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, в т.ч. у
засіб визнання права.

Згідно загальних умов цивільного
судочинства визнання права, як спосіб
захисту цивільних прав та інтересів
застосовується з метою усунення
невизначеності у суб'єктивному праві,
належному особі, а також створення
сприятливих умов для здійснення
суб'єктивного права особою.

Відносно спадкових правовідносин,
визнання права за спадкоємцем є
можливим у разі наявності таких прав за
спадкодавцем. Отже, безпосереднім
предметом дослідження за дійсним
позовом є обставини набуття права
власності на спадкове майно за
спадкоємцем.

Відповідно ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Частиною 4 статті 334 ЦК України
встановлено, що права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації, виникають з дня такої
реєстрації відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004р.

Але згідно Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" та інших
законодавчих актів України" № 1878-VI від
11.02.2010 державна реєстрація прав на
нерухоме майно в порядку, визначеному
цим Законом, здійснюється лише з 1 січня
2013 року.

Статтею 58 Конституції України
закріплено один із найважливіших
загальновизнаних принципів сучасного
права - закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Це означає, що
вони поширюють свою дію тільки на ті
відносини, які виникли після набуття
законами чи іншими
нормативно-правовими актами чинності.

Таким чином, право власності на
квартиру АДРЕСА_1 було набуто ОСОБА_3
згідно вимог діючого на той час
законодавства, та таке право згідно
статті 1218 ЦК України, не зважаючи на
відсутність відповідної реєстрації в
органах БТІ, входить до складу
спадщини, яка відкрилася після його
смерті.

У Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно від 13.12.2013 року (а.с. 93),
у Єдиному реєстрі заборон відчуження
об*ктів нерухомого майна від 13.12.2013 року
(а.с. 94), у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно від 13.12.2013 року
(а.с.96) у Державному реєстрі іпотек від
13.12.2013 року (а.с. 97 у Єдиному реєстрі
заборон відчуження об*єктів
нерухомого майна від 13.12.2013 року
відсутні відомості щодо реєстрації
права власності на зазначену квартиру
за ОСОБА_3

Із інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно від
13.12.2013 року убачається, що власником
квартири АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_4, на
підставі свідоцтва про право власності
від 22.04.1993 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року (а.с. 95), а відповідно до свідоцтва
про право на спадщину за законом
спадщину на зазначену квартиру
прийняв його син ОСОБА_3(а.с. 10).

За таких підстав суд задовольняє
позовні вимоги.

Таким чином, суд вважає за можливе
визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом, після смерті
чоловіка - ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємця першої
черги спадкування за законом.

Крім того, суд на підставі ст.88 ЦПК
України вважає за необхідне стягнути
із позивачки на користь держави
судовий збір за пред'явлення позову до
суду, який з урахуванням часткової
сплати становить 2852 гривень 78 копійок.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.1216, 1218, 1261 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного
нотаріуса Алуштинського міського
нотаріального округу Автономної
Республіки Крим ОСОБА_2, територіальної
громади Алуштинської міської Ради
міста Алушти АР Крим про визнання права
власності в порядку спадкування -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку
спадкування за законом, після смерті
чоловіка ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на
користь держави 2852 грн 78 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Алуштинський
міський суд шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

В.В.Хотянова