Справа № 145/832/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

07.05.2013 р. Тиврівський районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І.О.

за участю секретаря Тихої О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Тиврів цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на
автомобіль, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в
якій вказує, що 22.09.2012 року він придбав у
ОСОБА_2 автомобіль ВМW 525 D 2002 року
випуску № кузова НОМЕР_1, номерний знак
НОМЕР_2, який належав останньому на
підставі німецького технічного
паспорта - брифу.

За вказаний автомобіль він
сплатив відповідачу грошові кошти в
розмірі 5 000 доларів США.

Після цього відповідач передав
йому сам автомобіль, ключі від нього та
оригінал свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу - брифу.
Відповідач також пояснив, що маючи
українське коріння, переїздить в
Україну на постійне місце проживання, а
тому має право ввозити належний йому на
праві власності автомобіль без
оподаткування та розпоряджатись ним.

Вважаючи себе добросовісним набувачем
автомобіля, він провів необхідні
технічні дії щодо його збереження та
провів технічний ремонт автомобіля.
Також мав намір зареєструвати
автомобіль на себе в органах ДАІ, однак
не зміг цього зробити, оскільки Пунктом
8 Правил державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388,
передбачено, що реєстрація
транспортних засобів здійснюється на
підставі заяви власника, поданої
особисто, і документів, що посвідчують
його особу, правомірність придбання
транспортного засобу та ін.
Правомірність придбання транспортних
засобів, складових частин, які мають
ідентифікаційні номери,
підтверджуються відповідними
документами, скріпленими підписом
відповідної посадової особи і
печаткою, виданими суб'єктами
підприємницької діяльності, які
реалізують транспортні засоби та
видають довідки-рахунки, митними
органами, судами, нотаріусами, органом
соціального захисту населення,
підприємствами-виробниками
транспортних засобів та підрозділами
ДАІ, а також угодами, укладеними на
товарних біржах.

З цього приводу він звернувся до
відповідача по справі, однак він від
оформлення необхідних документів
ухилився. За таких обставин він не має
можливості зареєструвати автомобіль
за собою та розпоряджатись ним.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу - брифу серії
НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником автомобіля
ВМW 525 D 2002 року випуску, № кузова НОМЕР_1,
номерний знак НОМЕР_2, з 25.06.2002 року. При
цьому з 17.09.2012 року відповідач проживає
на території України.

Порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України, регулюється Законом
України № 2681-ІІІ від 13.09.2001 року, п.12 ст. 8
якого передбачає, що звільняються від
оподаткування особисті речі, що
ввозяться (пересилаються) у разі
переселення громадян на постійне місце
проживання в Україну. Відповідно до ст.
8 вказаного Закону дозволяється
ввезення у разі переселення на
постійне місце проживання на кожного
повнолітнього громадянина одного
механічного транспортного засобу за
кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності за
умови, що він є власником такого
транспортного засобу не менше року та
за умови перебування такого
транспортного засобу на обліку в
країні постійного місця попереднього
проживання не менше року.

Вказані умови було дотримано, а тому
відповідач мав право відчужувати
вищевказаний автомобіль.

Так як він набув автомобіль за
відплатним договором, який не потребує
обов'язкового нотаріального
посвідчення, сплативши відповідачеві
за придбаний автомобіль грошові кошти
в розмірі 5000 доларів США, при цьому
відповідач передав йому
правовстановлюючі документи на
автомобіль та ключі від нього, вважає,
що він правомірно набув право на спірне
майно внаслідок обставин, з якими закон
пов'язує настання цивільно-правових
наслідків.

Відповідно до п. 8 Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388
документом, що стверджує правомірність
придбання транспортних засобів, їх
складових частин, що мають
ідентифікаційні номери визнається
копія рішення суду, засвідчена в
установленому порядку, із зазначенням
юридичних чи фізичних осіб, які
визнаються власниками транспортних
засобів, марки, моделі, року випуску
таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин. Тому він змушений звернутися до
суду з даним позовом.

Просить визнати за ним право власності
на автомобіль ВМW 525 D 2002 року випуску, №
кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримав, просить їх задоволити з
підстав, наведених в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву,
в якій просить справу розглянути у його
відсутності, позов визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши предстаника позивача,
вважає, що заява підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Згідно до ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що
укладений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
декількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю, волею, незалежно від
волі інших осіб, а у відповідності до
ст.317 ЦК України власникові належить
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів та право власності
вважається набуте правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або,
незаконність набуття права власності
не встановлено судом.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

В судовому засіданні встановлено,
що 22.09.2012 року позивач ОСОБА_1 придбав у
ОСОБА_2 автомобіль ВМW 525 D 2002 року
випуску № кузова НОМЕР_1, номерний знак
НОМЕР_2, який належав відповідачу з
25.06.2002 року на підставі німецького
технічного паспорта - брифу серії
НОМЕР_3 .

За вказаний автомобіль ОСОБА_1
сплатив ОСОБА_2 5 000 доларів США, що
стверджується розпискою від 22.09.2012
року. Відповідач передав позивачу
автомобіль, ключі від нього та оригінал
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу - брифу,
пояснивши, що маючи українське коріння,
переїздить в Україну на постійне місце
проживання, а тому має право ввозити
належний йому на праві власності
автомобіль без оподаткування та
розпоряджатись ним.

Порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України, регулюється Законом
України № 2681-ІІІ від 13.09.2001 року, п.12 ст. 8
якого передбачає, що звільняються від
оподаткування особисті речі, що
ввозяться (пересилаються) у разі
переселення громадян на постійне місце
проживання в Україну. Відповідно до ст.8
вказаного Закону дозволяється
ввезення у разі переселення на
постійне місце проживання на кожного
повнолітнього громадянина одного
механічного транспортного засобу за
кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності за
умови, що він є власником такого
транспортного засобу не менше року та
за умови перебування такого
транспортного засобу на обліку в
країні постійного місця попереднього
проживання не менше року.

Суд вважає, що вказані умови було
дотримано, відповідач мав право
відчужувати вищевказаний автомобіль, а
позивач правомірно набув право на
нього внаслідок обставин, з якими закон
пов'язує настання цивільно-правових
наслідків.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, ст.ст. 207, 316, 317, 328, 334, 655 ЦК
України, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на автомобіль ВМW 525 D 2002 року випуску, №
кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області через Тиврівський
районний суд протягом десяти діб з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засідання під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
І.О.Ратушняк