Провадження № 2/200/3394/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року
Бабушкінський
районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді - Циганкова
В.О.

при секретарі - Сабій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права
власності на нерухоме майно нажите в
період шлюбу та визначення часток у
спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
визнання права власності на нерухоме
майно нажите в період шлюбу та
визначення часток спільної сумісної
власності. Позовні вимоги мотивовані
тим, що позивач перебував у шлюбі з
ОСОБА_4. 01 серпня 2010 року ОСОБА_4 померла.
В період шлюбу подружжям на товарній
біржі «Еверест» був придбаний
автомобіль «СУЗУКІ ВІТАРА», 2005 року
випуску. Право власності на автомобіль,
зареєстровано на ОСОБА_4 На підставі
заповіту, посвідченого 07 травня 2010 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
все своє майно ОСОБА_4 заповідала
донькам - відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Позивач вважає прошушеним його право
на майно придбане у шлюбі, і просить
визнати автомобіль моделі «СУЗУКІ
ВІТАРА», державний номер НОМЕР_1
об’єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4, з рівними
частками кожного, як майно нажите
подружжям під час шлюбу. Визнати за ним
право власності на ? частину автомобіль
«СУЗУКІ ВІТАРА».

В судове засідання представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав, надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві. Просив
задовольнити позовні вимоги позивача у
повному обсязі.

В судове засідання представник
відповідачів ОСОБА_6 з'явилася, позовні
вимоги не визнала. Надала пояснення
аналогічні викладеним у запереченнях
проти позову. Вважає, що відповідачі не
є належними відповідачами у справі,
просила у задоволені позовних вимог
відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача,
представника відповідачів, вивчивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 червня 2006 року
ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4, який
зареєстровано Бабушкінським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетроваського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, про що в книзі реєстрації
актів про укладення шлюбу 15 червня 2006
року зроблено запис №466 (а.с.9). Після
укладання шлюбу дружина залишилась на
своєму прізвищи „Соловйова".

За період шлюбу 05 травня 2008 року ОСОБА_4
придбала автомобіль «СУЗУКІ ВІТАРА»,
2005 року випуску, про що було укладено
договір купівлі-продажу,
зареєстрований на Київській товарній
біржі «Еверест» за №290564 (а.с.7).

Встановлено, що транспортний засіб
«СУЗУКІ ВІТАРА» був зареєстрований на
ОСОБА_4 (а.с.8).

Таким чином, встановлено що автомобіль
марки «СУЗУКІ ВІТАРА», реєстраційной
номер АЕ 7946СН, 2005 року випуску, був
придбан у період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4
за кошти спільного сімейного бюджету.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Згідно зі ст. 28 КпШС України, в разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Із вищезазначеного випливає, що
автомобіль марки «СУЗУКІ ВІТАРА»,
реєстраційной номер АЕ 7946СН, 2005 року
випуску був спільною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних
частках.

Само по собі зазначення у Свідоцтві
про реєстрацію автомобіля марки
«СУЗУКІ ВІТАРА», реєстраційний номер
АЕ 7946СН, 2005 право особистої власності
на автомобіль тільки одного із
подружжя не припиняє права сумісної
власності подружжя та таке право
підлягає захисту, що також зазначене у
п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року за № 20
„Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності".

01 серпня 2010 року ОСОБА_4 померла, про що
в Книзі реєстрації смертей 06.08.2010 року
зроблено відповідний запис за №5528 та
відділом реєстрації смерті ОСОБА_7
міського управління юстиції 06 серпня
2010 року видано Свідоцтво про смерть
серії 1-КИ в№363346 (а.с. 10).

07 травня 2010 року ОСОБА_4 склала заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, за яким все своє майно
ОСОБА_4 заповідала донькам -
відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За таких обставин, суд вважає за
доцільне визначити частку ОСОБА_1 у
спільному майні подружжя.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Позивач не вимагає відшкодування
судового збору, тому витрати по сплаті
судового збору не відшкодовуються на
користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 58-60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
про визнання права власності на
нерухоме майно нажите в період шлюбу та
визначення часток у спільній сумісній
власності - задовольнити.

Визнати автомобіль моделі «Сузукі
Вітара», 2005 року випуску, номер кузова
НОМЕР_2 державний № НОМЕР_1 об'єктом
права спільної сумісної власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, з рівними частками
кожного, як майно нажите подружжям під
час шлюбу.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину автомобіля моделі ОСОБА_8», 2005
року випуску, номер кузова НОМЕР_2
державний № НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів, починаючи з наступного за
днем його проголошення, а така само
відсутніми в судовому засіданні
особами – за днем вручення копії цього
рішення, шляхом подання апеляційної
скарги до Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя
В.О. Циганков