Справа № 510/2101/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2013 р. Ренійський
районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третя
особа - Ренійський РС Головного
Управління Державної міграційної
служби України в Одеській області) про
припинення сервітуту, визнання осіб
такими, що втратили право користування
житлом та зняття з реєстраційного
обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, будучи належним чином
сповіщені в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК
України, у судове засідання не явилися,
заперечень щодо позову не надали.

Третя особа - Ренійський РС ГУДМС
України в Одеській області заперечень
щодо позову не надав, просив про
розгляд справи у відсутності його
представника.

Позивач ОСОБА_1 на задоволенні позовних
вимог наполягав, просив розглянути
справу без його участі.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 14.05.2009., оформленого
на ім'я ОСОБА_1; копія витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно - житловий будинок із надвірними
спорудами по АДРЕСА_1; копія домової
книги на будинок із відомостями про
прописку відповідачів;

Судом в ході судового розгляду
справи встановлено, що позивач
звернувся до суду із позовом та просить
припинити право користування чужим
майном (сервітут), тобто визнати
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням у будинку
АДРЕСА_1, та зняти їх з реєстраційного
обліку за вказаною адресою, зазначивши,
що на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 14.05.2009р.
він є власником житлового будинку по
АДРЕСА_1, в якому мешкає по теперішній
час. Право власності на нерухомість
зареєстровано за позивачем у
встановленому законом порядку. Як
вказує позивач, відповідачі, які є
знайомими його дружини, на початку
квітня 2013р. підійшли до нього, як
власника будинку, із проханням
прописати їх на належній йому
житлоплощі для того, щоб матір
відповідача ОСОБА_2 могла оформити
субсидію за своїм місцем мешкання у
АДРЕСА_2. Позивач погодився і 05.04.2013р.
відповідачів було зареєстровано за
адресою належного йому будинку.
Прописка відповідачів носила
формальний характер, вони ніколи у
будинку позивача не мешкали, не брали
участі в утриманні житла, речей до
нього не перевозили. В даний час у
позивача виникла необхідність у
розпорядженні житлом, прописка
відповідачів створює певні
ускладнення, спричиняє додаткові
витрати по сплаті комунальних послуг,
крім того, позивач, як власник житла,
позбавлений можливості у вирішенні
інших, передбачених чинним
законодавством, питань.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача обґрунтовані, знайшли
своє підтвердження у судовому
засіданні та підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом. За ч. 2 ст. 406
ЦК України сервітут може бути
припинений за рішенням суду на вимогу
власника майна за наявності обставин,
які мають істотне значення.

В даному випадку застосування ст. ст. 71,
72 ЖК України неможливе, оскільки
відповідачі не є членами сім'ї
позивача, між ними не існують
правовідносини щодо найму житлового
приміщення.

За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до положень ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це
внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи із зазначенням адреси, за якою
з особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції. Документом, до якого
вносяться відомості про місце
проживання та місце перебування
особи, є у т.ч. паспорт громадянина
України.

Таким чином, правовою підставою для
перебування на реєстраційному обліку є
проживання чи перебування особи за
певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Виходячи із вищевказаного, матеріалів
справи, доводів позивача, викладених у
позові, між сторонами у справі було
встановлено сервітут за формальними
ознаками, насправді відповідачі ніколи
не мешкали на території житлового
будинку АДРЕСА_1 і не виконували
обов'язків щодо нерухомості, їхнього
майна там не має, вони взагалі мешкають
за іншою, невідомою позивачу адресою.
Встановлені під час розгляду справи
обставини суд вважає істотними і
задовольняє вимоги позивача щодо
припинення сервітуту - права
користування відповідачами житловим
приміщенням у спірному будинку. У
зв'язку із вищевикладеним, є правові
підстави для визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням і зняття їх з
реєстраційного обліку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
задовольняє також і вимоги позивача
про стягнення з відповідачів 229 грн. 40
коп. судового збору та 200 грн. судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, ст. 41 Конституції України, ст.
317, 319, 401-406 ЦК України, ст. ст. 3, 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11.12.2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити встановлений за
домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 сервітут на підставі
якого ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
зареєструвались як такі, що проживають
в належному ОСОБА_1 на праві власності
житловому будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
визнати такими, що втратили право
користування житловим приміщенням у
будинку АДРЕСА_1 і зняти їх з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
солідарно на користь ОСОБА_1 229 грн. 40
коп. судового збору та 200 грн. судових
витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.І. Дудник