УХВАЛА

іменем України

„23" грудня 2013 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську заяву
відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення від 21.05.2013 р. у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, де третя особа -
Державна Міграційна Служба України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом зняття з реєстрації та
виселення, про зобов'язання зняти з
реєстраційного обліку, про
позбавлення права користування
житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до
суду із заявою про перегляд рішення,
ухваленого Амур-Нижньодніпровським
районним судом м. Дніпропетровська
21.05.2013 р. у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, де третя
особа - Державна Міграційна Служба
України в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом зняття з реєстрації
та виселення, про зобов'язання зняти з
реєстраційного обліку, про
позбавлення права користування
житловим приміщенням, в її
обґрунтування посилаючись на те, що з
поважних причин (захворювання) не мала
змоги прибути до суду задля участі у
судовому розгляді справи, оскільки не
обізнана про розгляд справи судом та
дізналася про нього 19.11.2013 р., отримав
постанову про відкриття виконавчого
провадження, через що не мала
можливості скористатися
процесуальними правами та доводити в
суді обґрунтованість своїх заперечень
та відстоювати свої права.

Разом з тим, на переконання
відповідача ОСОБА_1 позивач не довів,
що відповідачі незаконно вселилися у
житлове приміщення, навпаки,
відповідачі проживали в квартирі зі
згоди позивача більше 10 років,
сплачували за комунальні послуги,
утримували квартиру в належному стані,
здійснювали ремонт квартири, та
ухвалене судом рішення не відповідає
закону (ст. 215 ЦПК України).

У судове засідання 23.12.2013 р. особи,
які беруть участь у справі, не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили.

Суд, розглянув заяву відповідача -
ОСОБА_1, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи. Отже, виходячи зі змісту даної
правової норми, скасування заочного
рішення судом, що його ухвалив, можливе
у випадку встановлення судом двох
обставин: відповідач не з'явився в
судове засідання, в якому ухвалено
заочне рішення, та не повідомив про
причини неявки з поважних причин та
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1
ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. За розгляду
справи позивач, на переконання суду,
довів ті обставини, на які посилався як
на підставу своїх вимог, надавши докази
відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК
України, та, розглядаючи цивільну
справу, судом відповідно до закону
були встановлені факти та відповідні
правовідносини, та, оскільки для
скасування заочного рішення необхідно
не лише встановити поважність причин
неявки відповідача в судове засідання,
в якому було ухвалене заочне рішення, а
й те, щоб його аргументи щодо обставин
справи впливали на правильне її
вирішення та лише за сукупності цих
двох умов можна говорити про наявність
підстав для скасування заочного
рішення і призначення справи для
розгляду в загальному порядку, утім,
дані умови судом при розгляді даної
заяви про перегляд заочного рішення
встановлені не були; відповідач -2 у
заяві не навів жодних аргументів щодо
обставин справи впливали на правильне
її вирішення.

Разом з тим, що стосується
посилання відповідача ОСОБА_1 на те,
що остання не була обізнана про
розгляд справи судом, то зазначене
спростовується матеріалами цивільної
справи (за ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за адресою їх місця проживання
чи перебування, вважається, що судовий
виклик або повідомлення вручене їм
належним чином).

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 208, ст. ст. 231,
210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення від 21.05.2013 р.,
ухваленого у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
де третя особа - Державна Міграційна
Служба України в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська про усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом зняття з реєстрації та
виселення, про зобов'язання зняти з
реєстраційного обліку, про
позбавлення права користування
житловим приміщенням залишити без
задоволення.

Роз'яснити відповідачеві, що
заочне рішення може бути оскаржено в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя