Справа №784/4720/13 18.11.2013 18.11.2013 18.11.2013
Провадження № 22-ц/784/3719
Головуючий у І інстанції Кокорєв
Доповідач в апеляційній інстанції
У Х В А Л А

іменем України

18 листопада 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

за участі:

позивача - ОСОБА_2,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2013 року,
ухваленого у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, -

у с т а н о в и л а :

15 липня 2013 року ОСОБА_2 пред'явила до
ОСОБА_3 зазначений позов, який
обґрунтувала наступним.

Перебуваючи у шлюбі з відповідачем
вона народила двох дітей: ІНФОРМАЦІЯ_3
сина ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_4 доньку
ОСОБА_5.

Батьком обох дітей є відповідач, про що
у свідоцтві про їх народження вчинено
відповідний запис.

27 листопада 2008 року шлюб було
розірвано, про що в Книзі реєстрації
розірвань шлюбів зроблено актовий
запис № 611.

Діти проживають разом з нею, окремо від
батька, і знаходяться на її утриманні.

Відповідач матеріального утримання
дітям не надає, хоча за сімейним
законодавством повинен його надавати.

Посилаючись на важкий матеріальний
стан та на те, що обоє батьків
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття, просила стягнути з
відповідача аліменти на обох дітей у
розмірі ? від усіх видів заробітку, але
не менше 30% від встановленого законом
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку до досягнення ними
повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 09 жовтня 2013 року позов
задоволено частково, з відповідача на
користь позивача стягнуто аліменти на
утримання двох неповнолітніх дітей
щомісячно, у розмірі 1/3 частки з усіх
видів його заробітку, але не менше 30 %
від встановленого законом
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 15 липня
2013 року до досягнення ОСОБА_4
повноліття, а після цього, на утримання
ОСОБА_5 в розмірі ? частки з усіх видів
його заробітку.

ОСОБА_3 подав на це рішення апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати в
частині стягнення з нього аліментів на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5,
оскільки він не являється її батьком.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю
оскарженого рішення дійсним
обставинам справи і положенням чинного
цивільного та цивільно-процесуального
законодавств.

Апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржене рішення суду 1 інстанції в
оскарженій частині залишити без змін,
оскільки той постановив його з
додержанням норм матеріального й
процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
районний суд виходив з того, що
позивачка є матір'ю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а
відповідач - їх батьком, іншого
останній допустимими та належними
доказами не довів. Діти проживають
окремо від батька разом з матір'ю і
знаходяться на її утриманні. Батько
утримання дітям не надає, хоча,
відповідно до ст. 180 СК України, повинен
і за своїм матеріальним становищем та
станом здоров'я має можливість його
надавати.

Виписане, як на думку районного суду,
відповідно до положень ст. ст. 180-182 СК
України, є достатнім для покладення на
відповідача обов'язку сплачувати
аліменти на обох дітей у розмірі 1/3
частки від його доходу.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області погоджується з
такими обставинами та
правовідносинами, висновки суду 1
інстанції щодо них і результату
вирішення справи, вважає вірними,
обґрунтованими й законними.

Так, в силу ст. 180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 181, 182, 184 СК
України, способи виконання батьками
обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів
суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів
інших дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають
істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184
Сімейного кодексу.

При цьому, частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом. Якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) матері, батька на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття. Якщо
після досягнення повноліття
найстаршою дитиною ніхто з батьків не
звернувся до суду з позовом про
визначення розміру аліментів на інших
дітей, аліменти стягуються за
вирахуванням тієї рівної частки, що
припадала на дитину, яка досягла
повноліття.

І тільки у разі, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Таким чином, за загальним правилом
розмір аліментів на неповнолітніх
дітей повинен визначатися у частці від
заробітку (доходу) матері (батька)
дитини і лише за наявності умов,
виписаних ст. 184 СК України, він може
визначатися в твердій грошовій сумі.

З наведених положень і слід було
виходити при вирішенні даного спору.

Як вбачається з ксерокопії свідоцтва
про розірвання шлюбу (а.с. 2), ксерокопій
свідоцтв про народження серія НОМЕР_1
та НОМЕР_2 (а.с.- 3, 4); довідки про склад
сім`ї від 17 липня 2013 року (а.с.-11),
сторони перебували у шлюбі, який
розірвано 27 листопада 2008 року. Від
шлюбних відносин мають двох дітей,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4. І позивач і
відповідач в свідоцтві про народження
дітей записані їх батьками, а тому
обидва повинні надавати дітям
утримання. Мати таке утримання надає, в
той час як батько від такого обов'язку
ухиляється. За такого, з нього на
користь позивачки, оскільки діти
проживають разом з нею, слід щомісячно
стягувати утримання у примусовому
порядку.

При цьому, його розмір, за бажанням
позивача, слід визначити у частці від
заробітку (доходу) відповідача,
оскільки він його має.

З врахуванням того, що аліменти
стягуються на двох дітей, платник не
має аліментних зобов'язань перед
іншими особами, то достатнім їх
розміром буде 1/3 частка доходу
(заробітку) відповідача.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів
дійшов і місцевий суд, то підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до твердження ОСОБА_3 про те, що він
не є батьком ОСОБА_5, а тому не повинен
її матеріально утримувати, то до
виключення запису про його батьківство
з актового запису, воно не може братися
до уваги і впливати на вирішення
аліментних зобов'язань.

Відповідно до ст. 140 СК України та п. 14
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів ", стягнення з
особи, яка записана батьком аліментів
на дитину не є перешкодою для звернення
до суду з позовом про виключення
відомостей про неї як батька дитини з
актового запису про її народження.

Задоволення судом зазначених вимог
може бути підставою для перегляду
рішення про стягнення аліментів у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Що ж до твердження особи, яка подала
апеляційну скаргу про порушення
місцевим судом процесуального закону,
а саме: ненадання часу для пред'явлення
зустрічного позову про виключення
запису про батьківство та нехтуванням
його доводів, то вони не може слугувати
скасуванню оскарженого рішення,
оскільки у відповідача було достатньо
часу для вчинення бажаної ним
процесуальної дії.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 09 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
дня її проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді:

Провадження № 22-ц/784/3719
Головуючий у І інстанції Кокорєв
В.В.

Категорія - 48
Доповідач в апеляційній інстанції
Лисенко П.П.

У Х В А Л А

іменем України

(вступна та
резолютивна частини)

18 листопада 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2013 року,
ухваленого у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, -

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 09 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
дня її проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді: