Справа № 524/4079/13-ц
Провадження № 2/524/1686/13
11.12.2013 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області у
головуючого - судді - Кривич Ж.О.,
при секретарі - Шрамко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчуці
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення
У травні 2013 року до суду звернулося
Публічне акціонерне товариство
«Альфа-Банк» із вказаним позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;
представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату
судового розгляду повідомлявся
належним чином, на адресу суду надіслав
клопотання про розгляд справи без його
участі, просив позов задовольнити
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість у розмірі 159 481
грн. 05 коп. та судові витрати, понесені
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явилася, про дату розгляду справи
повідомлялася належним чином, письмово
про причини неявки суд не повідомляла,
заперечень проти позову на адресу суду
Суд, вивчивши матеріали справи,
16.01.08 року між ЗАТ «Альфа-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_2, було укладено
кредитний договір № 490055295, згідно якого
позивач надав відповідачу кредит у
сумі 8 207 доларів США 92 центи зі сплатою
відсотків та комісійних у розмірі 14,5 %
річних з кінцевим терміном повернення
Позивач надав відповідачу кредит для
купівлі (придбання) транспортного
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
В силу ст. 525 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу та
розмір процентів встановлений
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
У забезпечення позовних вимог
кредитного договору 16.01.08 року між ЗАТ
«Альфа-Банк», правонаступником якого є
ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був
укладений договір поруки № 490055295-П,
відповідно до якого ОСОБА_1
зобов'язалася перед позивачем
відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх
її зобов'язань перед банком в повному
обсязі, що виникли з кредитного
Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного Кодексу
України у разі солідарного обов'язку
боржників кредитор має право вимагати
виконання обов'яжу частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і будь-кого з них окремо.
Солідарну відповідальність перед
кредитором несуть і боржник, і
поручитель, якщо інше не встановлено
договором поруки відповідно до ч. 1 ст.
554 Цивільного кодексу України.
Рішенням Третейського суду у 2009 році
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЗАТ
«Альфа-банк» суму заборгованості в
розмірі 63 704 грн. 89 коп.

На виконання вказаного рішення
Новозаводським районним судом м.
Чернігова видано виконавчий лист №
6-1360.

ОСОБА_2 належним чином не виконує взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором; щомісячних платежів не
здійснює, чим порушує права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного
кодексу України якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Розрахунками, наданими позивачем,
підтверджується наявність
заборгованості ОСОБА_2 перед банком,
яка станом на 16.02.13 року становить 101 644
доларів США 28 центів, що за офіційним
курсом НБУ на 16.02.13 року складає 812 442
грн. 72 коп. та складається з:

- простроченої заборгованості за
кредитом - 5 441 долари США 16 центів, що за
курсом НБУ на 16.02.13 року складає 43 491 грн.
18 коп.;

- простроченої заборгованості за
процентами - 4 414 доларів США 70 центів, що
за курсом НБУ на 16.02.13 року складає 35 286
грн. 74 коп.;

- пені, яку банк зменшує до 80 703 грн.
13 коп.

Отже, розмір заборгованості із
врахуванням зменшеної суми пені -
складає 159 481 грн. 05 коп.

Зміст кредитного договору, укладеного
між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, не
суперечить вимогам Цивільного кодексу
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам та відповідає загальним
вимогам, додержання яких є необхідним
для чинності правочину.

Ст. 99 Конституції України встановлено,
що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому Основний закон не встановлює
обмежень щодо можливості використання
в Україні грошових одиниць іноземних
держав.

Відповідно до ст. 192 Цивільного кодексу
України іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до законодавства
гривня має статус універсального
платіжного засобу, який без обмежень
приймається на всій території України,
однак обіг іноземної валюти
обумовлений вимогами спеціального
законодавства України.

Основним законодавчим актом, який
регулює правовідносини у сфері
валютного регулювання та валютного
контролю є Декрет Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»
(далі - Декрет КМУ).

Ст. 1054 Цивільного кодексу України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

При цьому ст. 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
установлено, що кошти - це гроші у
національній або іноземній валюті чи
їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього
Закону визначають операції банків із
розміщення залучення коштів від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик як кредитні операції незалежно
від виду валюти, як використовується.
Вказані операції здійснюються на
підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України операції з валютними
цінностями здійснюються на підставі
генеральних та індивідуальних
ліцензій НБУ. Операції з валютними
цінностями банки мають право
здійснювати на підставі письмового
дозволу (генеральна ліцензія) на
здійснення операцій з валютними
цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього ж
Декрету.

Аналізуючи наведені норми
матеріального права, суд приходить до
висновку, що уповноважені банки на
підставі банківської ліцензії на
здійснення операцій з валютними
цінностями мають право здійснювати
операції з надання кредитів в
іноземній валюті.

Щодо вимог п.п. «в» п.4 ст.5 Декрету
Кабінету Міністрів України, який
передбачає наявність індивідуальної
ліцензії на надання і одержання
резидентами кредитів в іноземній
валюті, якщо терміни і суми таких
кредитів перевищують встановлені
законодавством межі, то на даний час
законодавством не встановлено межі
термінів і сум надання або одержання
кредитів в іноземній валюті. Ця
обставина не дозволяє стверджувати, що
режим індивідуального ліцензування
поширюється на валютні операції,
пов'язані з наданням резидентами
(банками та іншими фінансовими
установами) кредитів в іноземній
валюті іншим резидентам.

Відповідно до п.1.5 Положення про
порядок видачі НБУ індивідуальних
ліцензій на використання іноземної
валюти на території України як засобу
платежу, затвердженого постановою
Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року № 483,
використання іноземної валюти як
засобу платежу на території України
без індивідуальної ліцензії
дозволяється, якщо ініціатором або
отримувачем за валютною операцією є
уповноважений банк (ця норма
стосується лише операцій
уповноваженого банку, на здійснення
яких НБУ видав йому банківську
ліцензію та письмовий дозвіл на
здійснення операцій з валютними
цінностями).

Таким чином, за відсутності
нормативних умов для застосування
режиму індивідуального ліцензування
щодо вказаних операцій єдиною правовою
підставою для здійснення банком
кредитування в іноземній валюті згідно
з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України є наявність у банку
генеральної ліцензії на здійснення
валютних операцій, отриманої в
установленому порядку.

У разі наявності в банку відповідної
генеральної ліцензії або дозволу НБУ
здійснення кредитних операцій у валюті
не суперечить вимогам чинного
законодавства України.

ПАТ «Альфа-Банк» отримав дозвіл НБУ на
право здійснювати банківські операції
визначені частиною першою та пунктами
5-11 частини другої статті 47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» 28 жовтня 1991 року № 57 на
здійснення певних валютних операцій,
який є генеральною ліцензією.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного
Кодексу України в разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Відповідно до п. 7.1. договору доручення
№ 490055295 від 26.04.10 року, укладеного між
ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 передача
майна від довірителя повіреному,
оформлена Актом прийому-передачі є
підставою для ухвалення Кредитним
комітетом рішення щодо припинення
нарахування довірителю пені та штрафів
за даним кредитним договором 490055295 від
16.01.08 року.

26.04.10 року ОСОБА_2 передав транспортний
засіб - автомобіль марки ВАЗ 210934-20, д.н.з.
НОМЕР_2, 2007 року випуску, синього
кольору, що підтверджується
актом-передачі автомобіля.

Умова про припинення пені не
пов'язувалась у договорі з тим, чи у
повному розмірі погасять
заборгованість кошти від продажу
заставного майна, тому суд аргумент
банку про те, що нарахування пені було
відновлено через нестачу коштів від
реалізації автомобіля на погашення
боргу повністю не приймає.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про відмову у стягненні з
ОСОБА_1 пені у сумі 80 703 грн. 13 коп.

Враховуючи наведені обставини, суд
вважає, що позов підлягає повному
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 216, 525, 526, 543, 610, 625, 1054 ЦК
України, ст. ст. 10, 14, 57 - 59, 60, 88, 208, 209, 212 -
215, 218, 224 - 228, 233 ЦПК України,-

В И Р І Ш
И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» (, МФО 300346, п/р 0004,
м/знаходження: м. Київ, вул.. Десятинна,
4/6) заборгованість за кредитним
договором у сумі 78 777 (сімдесят вісім
тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 92 коп.,
яка складається з:

- простроченої заборгованості за
кредитом - 5 441 долари США 16 центів, що за
курсом НБУ на 16.02.13 року складає 43 491 грн.
18 коп.;

- простроченої заборгованості за
процентами - 4 414 доларів США 70 центів, що
за курсом НБУ на 16.02.13 року складає 35 286
грн. 74 коп.;

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк» (, МФО 300346, п/р 0004,
м/знаходження: м. Київ, вул.. Десятинна,
4/6) судовий збір, сплачений банком при
подачі позовної заяви в розмірі 787
(сімсот вісімдесят сім) грн. 77коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Полтавської області через
Автозаводський районний суд
м.Кременчука протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: