Справа № 2-37/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2013 року Сокальський районний
суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Пахут С. О. ,

при секретарі Хохунь І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сокалі, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд та просить
поділити спільне майно подружжя,
нажите сторонами спільно в шлюбі.

Їй у власність передати автомобіль
марки «ВАЗ-2106», д.н.з.НОМЕР_1, 1986 року
випуску та автомобільну газову
установку тощо.

Відповідачу просить виділити пральну
машину, опалювальні батареї, сталь
чорну, сітку для огорожі, автомобільну
газову установку.

Свої вимоги мотивує тим, що за час
подружнього життя між сторонами
спільно нажито вищезазначене майно,
однак угоди про добровільний поділ
майна між ним не досягнуто.

ОСОБА_2 подав зустрічний позов, в якому
просить виділити йому:

- гараж по АДРЕСА_1;

- гараж НОМЕР_2 в районі цегельного
заводу в м.Сокаль;

- 1/2 частину приміщення магазину по
АДРЕСА_2;

- будівельні матеріали,

- автомобіль марки «Мерседес - 410»;

- пральну машину марки «Рига»;

- 154 батареї опалення;

- сітку для огорожі;

- 2 автомобільні газових установки.

У власності ОСОБА_1 просить залишити:

- квартиру в АДРЕСА_3;

- телевізор «Шарп»;

- телевізор «Норманде»;

- морозильну камеру «ВВС»;

- холодильник «Мінськ»;

- автомобіль марки «Мерседес-609», 1991
року випуску;

- автомобіль марки «Мерседес-208». д.н.з.
НОМЕР_3;

- автомобіль марки «ГАЗ-322132, д.н.з.
НОМЕР_4.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 не
вказала у свої позовній заяві всього
майна, яке набуте ним за час
подружнього життя, а тому, він змушений
звернутися в суд з даним позовом.

В подальшому ОСОБА_1 подавала суду
заяви про збільшення позовних вимог, в
яких зазначила, що за час подружнього
життя сторонами набуто наступне майно,
яке вона просить поділити, а саме:

- гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_4,
зареєстрований на ім'я відповідача;

- гараж НОМЕР_2 в зоні «В», ряд №1
гаражного кооперативу в районі
цегельного заводу, зареєстрований на
ім'я відповідача;

- телевізор марки «Шарп»;

- холодильник марки «Мінськ»;

- мотоцикл марки «ІЖ-Юпітер» з
коляскою, 1976 року випуску;

- пральна машина марки «Рига»;

- батареї опалення в кількості 210
ребер;

- сталь чорна листова в кількості 15
листів;

- сітка для огородження в
кількості 3 рулони;

- автомобільні газові установки в
кількості 2 штуки;

- цегла будівельна червона в
кількості 42000 штук;

- плити перекриття в кількості 20
штук;

- фундаментні блоки в кількості 60
штук;

- бляха покрівельна оцинкована в
кількості 90 листів;

- земельна ділянка, площею 600м2,
розташована по АДРЕСА_5;

- будівельні матеріали (дерево
будівельне породи сосна - 5м3, щебінь -
25м3, цементу в кількості 2 тони);

- телевізор марки «Норманде».

Перебуваючи за кордоном, вона заробила
25700 доларів США та передала їх
відповідачу. Просить стягнути з
останнього на її користь дані кошти.

За частину грошей, на підставі наданого
йому позивачкою перед від'їздом
генерального доручення, відповідач
придбав на її ім'я 1/2 частину
нежитлового приміщення в будинку
АДРЕСА_2.

Крім того, за її особисті кошти в сумі
25700,00 доларів США, які вона, надіслала з
Ізраїля, відповідач самовільно придбав
два мікроавтобуси - «Мерседес-609 Д»,
який зареєстрував на себе та
«Мерседес-410 Д», який зареєстрував на
двох фіктивних власників.

Просить виділити їй у власність:

- гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_4,
зареєстрований на ім'я відповідача;

- гараж НОМЕР_2 в зоні «В», ряд №1
гаражного кооперативу в районі
цегельного заводу, зареєстрований на
ім'я відповідача;

- телевізор марки «Шарп»;

- холодильник марки «Мінськ»;

- цеглу будівельну червону в
кількості 42000 штук;

- фундаментні блоки в кількості - 60
штук;

- плити перекриття в кількості 20
штук;

- бляху покрівельну оцинковану в
кількості 90 листів.

Також, просить стягнути з відповідача
на її користь 1/2 частину доходів,
отриманих від використання придбаних
за її кошти мікроавтобусів «Мерседес -
609 Д» та «Мерседес - 410 Д» за здійснення
підприємницької діяльності по наданню
транспортних послуг населенню на
маршрутах Стенятин-Червоноград та
Сокаль-Червоноград, в період з 07.11.2001
р. до 05.05.2006 р. в сумі 66897,00грн.

Стягнути з відповідача на її користь
втрачену вигоду з розрахунку
облікової ставки НБУ за період 01.07.2006 р.
до 01.09.2009 р. в сумі - 52193,00 грн., а також, 3%
річних за безпідставне користування її
коштами в період з 2000 року по 2009 рік в
сумі 62361грн.

Відповідачу просить виділити:

- автомобіль марки «Мерседес–410
Д», д.н.з. НОМЕР_5;

- пральна машина марки «Рига»;

- батареї опалення в кількості 210
ребер;

- сталь чорну листову в кількості 15
листів;

- сітку для погодження в кількості
3 рулони;

- автомобільні газові установки в
кількості 2 штуки;

- будівельні матеріали (дерево
будівельне породи сосна - 5м3, щебінь -
25м3, цемент в кількості 2 тони);

- мотоцикл марки «ІЖ-Юпітер» з
коляскою, 1976 року випуску;

- телевізор марки «Норманде».

Просить визнати недійсним та скасувати
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку
розміром 600 м2, надану для будівництва і
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_5, виданий на ім'я ОСОБА_2 за
рішенням виконкому міської ради № 270
від 11.10.1990 р та визнати за нею право
власності на 1/2 частину вказаної
земельної ділянки.

ОСОБА_2 теж неодноразово
уточнював позовні вимоги, в яких
зазначив, що за час спільного
подружнього життя сторонами нажито
майно, яке він просить розділити:

- автомобіль марки «Мерседес-609»;

- автомобіль марки «Мерседес-208»;

- автомобіль марки «ГАЗ-322132»;

- пральну машину;

- сталь чорну;

- установки газові;

- мотоцикл марки «Іж-Юпітер» з
коляскою»;

- телевізор марки «Шарп»;

- телевізор;

- морозильну камеру;

- холодильник;

- цеглу в кількості 42000 штук;

- плити перекриття в кількості 20
штук;

- блоки фундаментні в кількості 60
штук;

- шифер в кількості 200 листів;

- бляху оцинковану;

- щебінь 18м3;

- гараж;

- автомобіль марки «Мерседес-410»;

- батареї опалення;

- сітку огороджувальну;

- гараж;

- 1/2 магазину по АДРЕСА_2.

Крім того, відповідач не може
погодитися з вимогою визнати особистою
власністю позивачки кошти в сумі 25700
доларів США, оскільки 23070 доларів США,
які вона передавала, він витратив на
потреби їх спільної сім'ї, а тому,
просить при поділі майна дані кошти до
уваги не брати.

В ході розгляду справи сторони за
взаємною згодою виключили з майна, що
підлягає поділу наступне: холодильник
марки «Мінськ», бетареї опалення в
кількості 55 штук, сталь чорну листову,
сітку для огородження в кількості 3
рулони, цеглу будівельну червону в
кількості 6000 штук, будівельні
матеріали (дерево будівельне породи
сосна - 5м3, щебінь - 25м3, цементу в
кількості 2 тони), телевізор марки
«Норманде», морозильну камеру та шифер
в кількості 200 листів.

В судовому засіданні сторони погодили
вартість майна, яке просять поділити,
зокрема:

- гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_4,
зареєстрований на ім'я відповідача -
12000грн.;

- гараж НОМЕР_2 в зоні «В», ряд №1
гаражного кооперативу в районі
цегельного заводу, зареєстрований на
ім'я відповідача - 8000грн.;

- телевізор марки «Шарп» - 300грн.;

- мотоцикл марки «ІЖ-Юпітер» з
коляскою, 1976 року випуску - 500грн.;

- пральна машина марки «Рига» -
450грн.;

- батареї опалення в кількості 155
ребер - 15500грн.;

- автомобільні газові установки в
кількості 2 штуки - 1272грн.;

- цегла будівельна червона в
кількості 36000 штук - 20520грн.;

- плити перекриття в кількості 20
штук - 10000грн.;

- фундаментні блоки в кількості 60
штук - 10000грн.;

- бляха покрівельна оцинкована в
кількості 90 листів - 3500грн.

На пропозицію відповідача сторони
погодилися виключити із спільного
майна автомобіль марки «Газель» та
автомобіль марки «Мерседес-Бенц 208», а
вирішити лише долю автомобіля марки
«Мерседес-Бенц 609 Д».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримала.

Пояснила, що з 08.05.1976р. по 01.12.1999р. вона
перебувала у шлюбі з ОСОБА_2

З 01.12.1999р. по 01.07.2003р. вона перебувала на
заробітках в Ізраїлі. За цей час ОСОБА_2
створив іншу сім'ю, та в нього в 2002 році
народилася дитина.

Тому, фактично їх шлюб припинено
01.12.1999р., про що неодноразово ствердив і
сам ОСОБА_2. Зазначене також викладено в
рішенні суду про розірвання їх шлюбу
від 03.02.2006р.

На той час, в далекі 2000-2002р.р. будучи в
Ізраїлі, вона не підозрювала про зраду
чоловіка і продовжувала регулярно
надсилати йому гроші.

Просить, щоб всі кошти, які ОСОБА_2
заробив визнати власністю останнього,
а кошти, які вона заробила, працюючи в
Ізраїлі (25700 доларів США) - визнати її
особистою власністю.

Майно, яке сторони нажили до 01.12.1999р.
просить поділити порівну.

Зазначає, що для економії коштів,
зароблених нею в Ізраїлі, відповідачем
було відкрито рахунок в польському
банку, який мав своє відділення в
Тель-Авіві.

На цей рахунок вона за час перебування
в «Землі обітованій», поклала 18000
доларів США. Іще 7700 доларів США вона
передала ОСОБА_2 через знайомих, або по
«Вестерн Юніон».

Зароблені нею гроші відповідач без її
відома витратив на власний розсуд,
зокрема: купив автомобіль марки
«Мерседес-609Д» та автомобіль макри
«Мерседес-410Д».

«Мерседес-410Д» оформив на підставних
осіб (ОСОБА_6 та ОСОБА_5), щоб приховати
дане авто від неї. З приводу даних
обставин міліцією Яворівського району
порушена кримінальна справа.

Також, на підставі наданого нею
доручення останній за 500грн. придбав
приміщення в АДРЕСА_2 із 700 доларів США,
які вона в грудні 1999 року передала
двома частинами: перший раз 300 доларів
США та вдруге - 400 доларів США.

Грошей на утримання їх спільних дітей
ОСОБА_2 не витрачав, що останні
підтвердили в судовому засіданні. Вона
окремо висилала гроші сину та дочці для
проживання.

Комунальних платежів останній також не
здійснював, оскільки заборгованість за
послуги постійно збільшувалася та була
погашена її матір'ю.

Перед самим поверненням її в Україну,
відповідач зняв переслані нею решту 9075
доларів США з банку в Польщі та з них 8000
доларів США поклав їх на особистий
рахунок. Решту готівки (1075 доларів США) -
присвоїв собі.

Автомобілі марки «Мерседес-208» та
«Газель» придбані в 2004 році, а тому.
ОСОБА_2 не має до них жодного
відношення.

Автомобіль марки «Ваз-2106» відповідача
продав, що сам підтвердив в судовому
засіданні.

Тому, сторони це майно до поділу не
ставлять.

Квартира АДРЕСА_3, виділена сторонам та
їх двом дітям безоплатно приватизована
і її не слід приймати до уваги при
поділі майна.

Земельна ділянка по АДРЕСА_5 фактично
була виділена сторонам в 1990 році на
цілу сім'ю із чотирьох осіб, а тому, її
слід включити до майна, яке підлягає
поділу.

Будівельні матеріали просить
розподілити між сторонами порівну.

Що стосується двох гаражів, то просить
виділити по одному кожному з них.

Зустрічні позовні вимоги визнала
частково, а саме, в частині майна, яке
погоджено сторонами в судовому
засіданні як таке, що підлягає поділу.

Крім того, зазначила, що отримала від
ОСОБА_2 з витрачених ним її особистих
коштів (25700 доларів США) автомобіль
марки «Мерседес Бенц 609 Д» (25700 доларів
США 7950 доларів США = 17750 доларів США). З
даних коштів 7450 доларів США - вартість
буса, 500 доларів США - вартість
переобладнання.

Також, просить відрахувати з суми
коштів, які вимагає повернути, вартість
1/2 частини приміщення магазину по
АДРЕСА_2, вартістю 500грн. (згідно
договору купівлі-продажу), оскільки
така хоч і придбана ОСОБА_2 по
дорученню, але належить їй на праві
власності.

Представник позивачки - адвокат ОСОБА_7
первинний позов підтримала та навела
суду обставини, викладені в позовній
заяві.

Додала, що відповідно до ст. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», до складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у
нього на час розгляду справи та те, що
знаходиться у третіх осіб.

При поділі майна враховуються також
борги подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч.4 ст.65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї, чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Якщо за час окремого проживання
подружжя після фактичного припинення
шлюбних відносин спільне майно його
членами не придбавалося, суд
відповідно до ч.6 СК України може
визнати особистою приватною власністю
дружини, чоловіка майно, набуте кожним
з них за цей період та за вказаних
обставин і провести поділ тільки того
майна, що було їхньою спільною
власністю до настання таких обставин.

Не належить до спільної сумісною
власності майно одного із подружжя,
набуте за час шлюбу, але за кошти, які
належали одному із подружжя особисто.

ОСОБА_2 первинного позову не визнав.

Зустрічний позов підтримав.

Пояснив, що шлюб між сторонами
розірвано 03.02.2006р., а тому, все майно
набуте до того часу підлягає поділу між
ними.

Гроші, які ОСОБА_1 висилала з Ізраїлю
також слід віднести до спільно
нажитого майна подружжя.

За ці кошти він купив автомобіль
«Мерсмедес-609Д» за 8450 доларів США, в
який також вкладав кошти в сумі 2420
доларів США. Автомобіль він
переобладнував з вантажного на
пасажирський і тому його кінцева
вартість становить 10870 доларів США.

Грошей від використання даного
автомобіля він не отримував, оскільки
все зароблене йшло на оплату стоянки,
податків та ремонту.

Коли ОСОБА_1 в 2003 році повернулася з
заробітків, він повернув їй цього буса
та оформив на неї генеральне доручення.

Даний автомобіль вона продала та
купила за ці гроші «Мерседес-208» та
«Газель», які працювали на маршрутах з
2005 року по 2009 рік.

Всі гроші, які ОСОБА_1 вислала йому з
Ізраїлю він використав на потреби сім'ї
та утримання їх спільних дітей.

Цими грошима він оплачував навчання та
проживання сина ОСОБА_8 у Львівському
аграрному університеті, святкування
днів народжень, придбання одягу тощо.

Для чого відкрив інший рахунок в банку
Польщі пояснити не зумів.

Гаражі, які підлягають поділу між
сторонами зареєстровані на нього.

За час відсутності ОСОБА_1 він також
придбав приміщення по АДРЕСА_2, яке
оформив на ім'я останньої.

Йому належить (з 2007 року) земельна
ділянка по АДРЕСА_5 для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

На даній ділянці знаходяться
будматеріали: цегла будівельна - 42000
штук, фундаментня блоки - 60 штук та
плити перекриття - 20 штук.

Автомобіль марки «Мерседес-410» він
придбав за позичені кошти. ОСОБА_1 не
має до даного автомобіля жодного
відношення.

В цій квартирі по АДРЕСА_3 знаходиться
два телевізори «Шарп» та «Норманде»,
морозильна камера «ВВС», холодильник
«Мінськ», якими користується ОСОБА_1

До спільно нажитого майна, також,
відносить 200 листів шиферу, 90 листів
бляхи оцинкованої та 18м3 щебеню.

Його позицію щодо позичених грошей
підтвердили в судовому засіданні
свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12

Третя особа ОСОБА_3 щодо вирішення
справи покликається на розсуд суду.

В судовому засіданні пояснила, що її
дочка - позивачка ОСОБА_1 24.09.2000р.
переслала з заробітків на її прізвище
через «Вестерн Юніон» в місто
Червоноград два перекази по 1000 доларів
США, щоб ОСОБА_2 не сплачував з них
податку (з огляду на те, що вона
пенсіонер і користується пільгами).

Цього ж дня, після отримання даних
коштів і повернення з м.Червоноград,
вона особисто передала ці 2000 доларів
США ОСОБА_2 в руки. При передачі грошей
були її онуки (діти сторін) ОСОБА_13 та
ОСОБА_8

Вислухавши сторони, свідків,
дослідивши докази, суд первинний та
зустрічний позови задовольняє
частково з наступних підстав.

Згідно ст.70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними.

Сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 08.05.1976р. по 03.02.2006р., що
підтверджується свідоцтвом про
одруження та рішенням суду.

Згідно реєстраційного посвідчення від
14.02.1994р., ОСОБА_2 на праві власності
належить гараж НОМЕР_2 в зоні «В» в
районі цегельного заводу №33 в м.Сокаль
Львівської області, набутий ним на
підставі рішення Сокальського
міськвиконкому від 25.12.1984р.

З реєстраційного посвідчення від
25.07.1994р. вбачається, що ОСОБА_2 на праві
власності належить гараж НОМЕР_2 по
АДРЕСА_4, набутий ним на підставі
рішення Сокальського міськвиконкому
від 13.08.1987р.

Згідно доручення від 30.11.1999р., ОСОБА_1
уповноважила ОСОБА_2 розпоряджатися її
майном та здійснювати інші дії, що
передбачені законом в її інтересах.

З реєстраційного посвідчення від
11.01.2000р. вбачається, що ОСОБА_1 належить
на праві власності приміщення,
розташоване по АДРЕСА_2, загальною
площею 15,2м2, що становить 2/100 частини
всієї будівлі.

З державного акта від 14.06.2007р.
вбачається, що ОСОБА_2 на праві
власності належить земельна ділянка,
площею 0,0600га, розташована по АДРЕСА_5
Львівської області.

Згідно грошової оцінки, вартість
земельної ділянки, площею 600м2,
розташованої по АДРЕСА_5 становить
49096,56грн.

З листа прокурора Яворівського району
Львівської області від 17.06.2013р.
вбачається, що 03.04.2013р. слідчим СВ
Яворівського РВ ГУМВС України внесено
до ЖРДР відомості про відчуження
шахрайським способом автомобіля марки
«Мерседес-410Д» від ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_12 із визначенням правової
кваліфікації правопорушення,
передбаченого ст.190 ч.2 КК України.

По даному кримінальному провадженню
триває досудове розслідування.

Дані обставини повністю підтверджують
наміри ОСОБА_2 приховати від ОСОБА_1
придбаний за її кошти, але без її відома
автомобіль.

З виписки по банківському рахунку від
24.04.2001р. вбачається, що позивачка
поклала на цей рахунок 8000 доларів США в
м.Тель-Авів (Ізраїль) в м.Томашув
Любельскі (Республіка Польща), де
відповідач ОСОБА_2 отримав дані кошти з
рахунку в банку «РЕКАО АТ».

20.08.2001р. ОСОБА_1 знов поклала 5000 доларів
США, які в банку Польщі отримав
відповідач.

29.08.2001р. в м.Томашув Любельскі на
рахунок втретє надійшли кошти від
позивачки в сумі 5000 доларів США, які
також отримав ОСОБА_2

З копій роздруківок грошових переказів
«Вестерн Юніон» (т.1 а.с.176-178, 182, 183)
вбачається, що:

- 24.09.2000р. ОСОБА_1 переказала двічі своїй
матері ОСОБА_3 1000 доларів США (у сумі 2000
доларів США), які остання в подальшому
передала ці кошти ОСОБА_2;

- 08.11.2000р. ОСОБА_1 здійснила переказ 1000
доларів США з Ізраїлю відповідачу
ОСОБА_2;

- 17.12.2000р. ОСОБА_1 здійснила переказ 1000
доларів США з Ізраїлю відповідачу
ОСОБА_2;

- 27.12.2000р. ОСОБА_1 здійснила переказ 1000
доларів США з Ізраїлю відповідачу
ОСОБА_2;

Із заяви ОСОБА_16 вбачається, що на
протязі першого кварталу 2000 року вона
передала ОСОБА_2 2000 доларів США, які
ОСОБА_1 разом з її матір'ю передала з
Ізраїлю на її ім'я.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1
через фізичних осіб передала ОСОБА_2 700
доларів США.

Таким чином, зажадана позивачкою від
відповідача сума 25700 доларів США
повністю підтвердилася в судовому
засіданні.

З рішення суду від 03.02.2006р., яке набрало
законної сили, вбачається, що ОСОБА_2
вказує, як підставу розірвання шлюбу,
фактичне припинення шлюбних відносин з
ОСОБА_1 з грудня 1999грн.

Тому, суд, з огляду на здобуті в
судовому засіданні докази, визнає, що
фактично шлюбні відносини в сім'ї
сторін припинилися в грудні 1999 року.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснив, що дійсно ОСОБА_2 купив
автомобіль марки «Мерседес-Бенц 609»
(вантажний фургон).

Він допомагав останньому
встановлювати крісла та проводив
зварювальні роботи під час
переобладнання даного автомобіля на
пасажирський.

За проведені роботи ОСОБА_2 заплатив
йому приблизно 500грн.

Також, свідок ствердив, що позичав
ОСОБА_2 на придбання цього буса 4750
доларів США, які той повернув йому
частинами. Перший платіж відповідач
вчинив приблизно через 6 місяців після
того, як позичив, решту - згодом.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що ОСОБА_2, який являється його
батьком давав йому гроші на навчання в
період з 1997р. по 1999р.

Після того, як його мати (ОСОБА_1) в 1999
році поїхала на заробітки, то висилала
йому гроші банківськими переказами.
Батько жодних коштів ні на утримання,
ні для оплати за навчання в
університеті йому не надавав.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснив, що про автомобілі марки
«Мерседес-Бенц 410» та «Мерседес-Бенц 609»
йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснив, що в 2001 році він позичав ОСОБА_2
6000 доларів США, а після спливу
декількох днів - ще 2500 доларів США на
придбання автомобіля «Мерседес-609».

Приблизно через один місяць ОСОБА_2
повернув йому 7000 доларів США. Приблизно
через три тижні після цього, прийшов
син відповідача та віддав 1000 доларів
США.

В 2003 році він знову позичив ОСОБА_2 4500
доларів США.

Йому відомо, що дані кошти останній
позичав на придбання автомобілів.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснила, що користувалася по
дорученню автомобілем марки
«Мерседес-Бенц 410», який належить
ОСОБА_2

Жодних коштів за користування даним
автомобілем вона останньому не
сплачувала.

Щодо решти обставин справи, на всі
запитання суду заявила, що нічого не
пам'ятає, включаючи ім'я та адресу
нотаріуса, у якого оформляли доручення.

З огляду на викладене, вимога ОСОБА_1
про визнання її особистими коштами 25700
доларів США знайшла своє обґрунтування
в судовому засіданні.

З довідки №578 від 17.06.2013р. вбачається, що
станом день винесення рішення
національний курс долара США становить
7,9930грн.

Тому, 25700 доларів США, в еквіваленті до
гривні на даний час складає 205420,10грн.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 в часткове
зарахування 25700 доларів США 1/2
приміщення магазину по АДРЕСА_2,
вартістю 100 доларів США та автомобіль
марки «Мерседес Бенц 609Д», вартістю 10850
доларів США. Таким чином, невирішеною
залишається доля 14750 доларів США (25700 -
10850 - 100 = 14750 доларів США).

Решту ж майна, вказаного сторонами в
ході розгляду справи слід поділити
порівну, зокрема:

ОСОБА_1 виділити у власність:

- гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_4,
вартістю 12000грн.;

- телевізор марки «Шарп», вартістю
300грн.;

- цегла будівельна червона в
кількості 18000 штук, вартістю 10260грн.;

- плити перекриття в кількості 10
штук, вартістю 5000грн.;

- фундаментні блоки в кількості 60
штук, вартістю 10000грн.;

- бляху покрівельну оцинковану в
кількості 90 листів, вартістю 3500грн.

- 1/2 частину (300м2) земельної
ділянки, загальною площею 600м2,
розташованої по АДРЕСА_5, вартістю
24548,28грн.

Всього на загальну суму 65608,28грн.

ОСОБА_2 виділити у власність:

- гараж НОМЕР_2 в зоні «В», ряд №1
гаражного кооперативу в районі
цегельного заводу, вартістю 8000грн.;

- мотоцикл марки «ІЖ-Юпітер» з
коляскою, 1976 року випуску, вартістю
500грн.;

- пральна машина марки «Рига»,
вартістю 450грн.;

- батареї опалення в кількості 155
ребер, вартістю 15500грн.;

- автомобільні газові установки в
кількості 2 штуки, вартістю 1272грн.;

- цегла будівельна червона в
кількості 18000 штук, вартістю 10260грн.;

- плити перекриття в кількості 10
штук, вартістю 5000грн.;

- 1/2 частину (300м2) земельної
ділянки, загальною площею 600м2,
розташованої по АДРЕСА_5, вартістю
24548,28грн.

Всього на загальну суму 65530,28грн.

В той же час, судом визнано 25700 доларів
США особистою власністю ОСОБА_1

Із цієї суми виключено 100 доларів США
вартості 1/2 приміщення магазину та 10850
доларів США вартості буса.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
слід стягнути решту 14750 доларів США, що,
згідно довідки, складає 117896,75грн.

Враховуючи відсутність такої значної
суми в останнього, позивачці на цю суму
слід виділити частину майна,
передбаченого ОСОБА_2 при розподілі, а
саме: гараж НОМЕР_2 в районі цегельного
заводу, цеглу будівельну, плити
перекриття та другу частину земельної
ділянки, всього на загальну суму
47808,28грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
слід стягнути 70088,75грн. (117896,75грн. -
47808,28грн. = 70088,75грн.).

Що стосується вимоги ОСОБА_1 стягнути з
ОСОБА_2 1/2 частину доходів, отриманих
від використання придбаних за її кошти
мікроавтобусів, втрачену вигоду та 3%
річних за користування її коштами, то
суд вважає такі безпідставними,
оскільки дані кошти не можна віднести
до спільного майна подружжя.

Також, з дослідженого в судовому
засіданні свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 05.05.2006р.
встановлено, що автомобіль марки
«Мерседес-Бенц 410Д» на даний час
перебуває у власності ОСОБА_5, а тому,
вимоги сторін про виділення їм у
власність даного буса суд відхиляє.

Тому, в задоволенні зазначених
позовних вимоги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов
ОСОБА_2 задовольнити частково.

1. Із спільного майна подружжя виділити
ОСОБА_1 у власність:

- гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_4,
вартістю 12000грн.;

- гараж НОМЕР_2 в зоні «В», ряд №1
гаражного кооперативу в районі
цегельного заводу, вартістю 8000грн.;

- телевізор марки «Шарп», вартістю
300грн.;

- цеглу будівельну червону в
кількості 36000 штук, вартістю 20520грн.;

- плити перекриття в кількості 20
штук, вартістю 10000грн.;

- фундаментні блоки в кількості 60
штук, вартістю 10000грн.;

- бляху покрівельну оцинковану в
кількості 90 листів, вартістю 3500грн.;

- земельну ділянку, загальною
площею 600м2, розташовану по АДРЕСА_5,
вартістю 49096,56грн.

Всього на загальну суму 113416 (сто
тринадцять тисяч чотириста
шістнадцять) грн. 56коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 70088
(сімдесят тисяч вісімдесят вісім) грн.
75коп.

2. Із спільного майна подружжя виділити
ОСОБА_2 у власність:

- мотоцикл марки «ІЖ-Юпітер» з
коляскою, 1976 року випуску, вартістю
500грн.;

- пральну машину марки «Рига»,
вартістю 450грн.;

- батареї опалення в кількості 155
ребер, вартістю 15500грн.;

- автомобільні газові установки в
кількості 2 штуки, вартістю 1272грн.

Всього на загальну суму 17272 (сімнадцять
тисяч двісті сімдесят дві) грн.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через Сокальський районний суд.

Головуючий:
С. О. Пахут