Провадження № 2/127/6099/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2013 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі головуючого судді Кашпрука
Г.М.,

секретаря Терлецького Є.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
заступника прокурора міста Вінниці
Соколового В’ячеслава Петровича в
інтересах ОСОБА_2 до Вінницької міської
ради, за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору КП
«Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації», про визнання права
власності на самочинно переобладнану
квартиру, -

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду
Вінницької області, в інтересах ОСОБА_2,
звернувся заступник прокурора м.
Вінниці Соколовий В.П. із позовом до
Вінницької міської ради про визнання
права власності на самочинно
переобладнану квартиру № 2 у підвалі,
позначеному на технічному плані
будинку літерою «п/А», загальною площею
37,0 кв. м.

Позов мотивований тим, що до
прокуратури м. Вінниці надійшло
звернення ОСОБА_2 щодо представництва
її інтересів у суді. Необхідність
звернення до суду із даним позовом
обґрунтована наступними обставинами.
16.10.1990 року згідно договору
купівлі-продажу її чоловіком ОСОБА_3
придбано 37/50 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 у м. Вінниці з відповідною
часткою господарських будівель.
Відповідно до вищевказаного договору,
у власність ОСОБА_3 перйшли будинок з
житловою прибудовою, площею 79,8 кв. м.,
хліви, гараж з ямою огляду, льох,
бесідка, огорожа. Під вказаним будинком
розташовано підвальне приміщення,
якими подружжя користувалось разом, а
після смерті чоловіка ОСОБА_3 його
дружинаОСОБА_2. користується по
теперішній час. Державна реєстрація
права власності на вищевказане майна,
відповідно до довідки-характеристики
КП «ВМБТІ», відбулася 23.10.1990 року.

Після укладення договору
купівлі-продажу продавці передали
ОСОБА_3 у володіння та користування
цілий будинок. На підтвердження права
володіння та користування 13/50
частинами будинку ОСОБА_4 надала ОСОБА_3
акт від 10.05.1988 року. Крім того, спірне
майно є несучим фундаментом для всього
будинку. Отже, заволодіння ОСОБА_3
вказаним майном відбулось
добросовісно.

У зв'язку з тим, що попередніми
власниками належним чином не були
оформлені правовстановлюючі документи
на цілий будинок ОСОБА_3 був
позбавлений можливості у
встановленому законом порядку
оформити за собою перехід права
власності на спірні 13/50 частин цього
будинку або в інший спосіб захистити
свої права та інтереси.

Однак, з моменту вселення у спірний
будинок з 1990 року по даний час, а саме
протягом 22 років, ОСОБА_3 та його
дружина ОСОБА_2 продовжували
безперешкодно і відкрито володіти та
користуватись цілим будинком, в тому
числі і спірним підвальним
приміщенням, що складає 13/50 житлового
будинку. За вказаний період жодних
претензій з будь-якого боку щодо
володіння та використання спірного
майне не надходило.

За весь період проживання подружжя
неодноразово проводило капітальний
ремонт підвальних приміщень, оскільки
їх стан загрожував руйнуванню всього
будинку, підтримував їх у належному
стані, (як приклад) щомісячно
оплачували комунальні платежі. На
підвальне приміщення ПАТ
«Вінницяобленерго» СО «Вінницькі
міські електричні мережі»відкрито
ОСОБА_3 окремий особовий рахунок
НОМЕР_1, що підтверджується довідкою
від суб'єкта господарювання та вказано,
що заборгованість за вказані послуги
відсутня.

Позивач по справі разом з чоловіком
ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
зробили ремонт приміщення підвалу, а
також його перепланування для
покращення умов проживання в ньому.
Всіма юридичними питаннями займався
померлий чоловік позивачки, а тому їй
невідомо чи отримувався відповідний
дозвіл на перепланування.

В момент придбання будинку ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 перебували у офіційному шлюбі,
що підтверджується свідоцтвом про
одруження виданим 04.01.1968, вели спільне
господарство та сумісно, відкрито
користувались підвальним приміщенням.

На даний час ОСОБА_2, яка інвалідом 2-ої
групи, позбавлена можливості
самостійно захистити свої права, а тому
і звернулась до прокуратури м. Вінниці
із проханням представляти її інтереси.
Зазначені обставини і стали підставою
для звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник
прокуратури м. Вінниці Карманчук Л.В.
вимоги позову підтримала у повному
обсязі та просила його задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги
позову прокуратури м. Вінниці, який
поданий на захист її інтересів,
підтримала у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача за
довіреністю Лірник І.І. у судовому
засіданні при вирішенні спору
покладався на думку суду.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
Тимощук Є.С. у судовому засіданні при
вирішенні питання покладався на думку
суду.

Заслухавши думку сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи та
інвентаризаційної справи на спірне
будинковолодіння, суд прийшов до
переконання про задоволення позову з
наступних підстав.

ОСОБА_2 є інвалідом 2-ої групи
загального захворювання та отримує
відповідну пенсію, що підтверджується
пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2.

Відповідно до п.2 ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Згідно ст. 20 Закону України «Про
прокуратуру» при виявленні порушень
закону прокурор у межах своєї
компетенції має право звернутися до
суду в передбачених законом випадках.

Відповідно до ст.45 ЦПК України з метою
представництва інтересів громадянина
або держави в суді прокурор в межах
повноважень, визначених законом,
звертається до суду з позовною заявою,
бере участь у розгляді справ за його
позовами, а також може вступити за
своєю ініціативою у справу,
провадження у якій відкрито за позовом
інших осіб, на будь-якій стадії її
розгляду.

Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про
прокуратуру» представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

16.10.1990 року між чоловіком позивачки
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 укладено договір
купівлі-продажу 37/50 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 у м. Вінниці з
відповідною часткою господарських
будівель. Відповідно до вище вказаного
договору у власність ОСОБА_3 відішли
будинок з житловою прибудовою площею
79,8 кв. м., хліви, гараж з ямою огляду,
льох, бесідка, огорожа.

Під вказаним будинком розташовано
підвальне приміщення, якими подружжя
користувалось разом, а після смерті
чоловіка ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_2
користується по теперішній час.

Державна реєстрація права власності
вище вказаного майна, відповідно до
довідки-характеристики КП «ВМБТІ»,
відбулася 23.10.1990 року.

Підвал, що становлять 13/50 вище
вказаного житлового будинку, належав
ОСОБА_10 на праві приватної власності.
Рішенням виконавчого комітету
Вінницької міської ради народних
депутатів від 04.07.86 №317 ОСОБА_10 надано
державну житлову площу, що стало
підставою для погашення документів на
приватну власність.

Після укладення договору
купівлі-продажу продавці передали
ОСОБА_3 у володіння та користування
цілий будинок. На підтвердження права
володіння та користування 13/50
частинами будинку ОСОБА_4 надала ОСОБА_3
акт від 10.05.1988 року, згідно якого
підвальне приміщення у вигляді
житлової квартири було передано
власнику будинковолодіння як підсобне
приміщення.

Крім того, спірне майно є несучим
фундаментом для всього будинку.

У зв'язку з тим, що попередніми
власниками належним чином не були
оформлені правовстановлюючі документи
на цілий будинок, ОСОБА_3 був
позбавлений можливості у
встановленому законом порядку
оформити за собою перехід права
власності на спірні 13/50 частин цього
будинку або в інший спосіб захистити
свої права та інтереси.

За весь період проживання подружжя
неодноразово проводило капітальний
ремонт підвальних приміщень, оскільки
їх стан загрожував руйнуванню всього
будинку, підтримував їх у належному
стані, (як приклад) щомісячно
оплачували комунальні платежі. На
підвальне приміщення ПАТ
«Вінницяобленерго» СО «Вінницькі
міські електричні мережі»відкрито
ОСОБА_3 окремий особовий рахунок
НОМЕР_1, що підтверджується довідкою
від суб'єкта господарювання та вказано,
що заборгованість за вказані послуги
відсутня.

Крім того, відповідно до листа
виконавчого комітету Вінницької
міської ради 25.03.2013 № А-01-4280/01-00-05-19
вищевказане підвальне приміщення не є
власністю територіальної громади м.
Вінниці.

В момент придбання будинку ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 перебували у офіційному шлюбі,
що підтверджується свідоцтвом про
одруження виданим 04.01.1968, вели спільне
господарство та сумісно, відкрито
користувались підвальним приміщенням.

Позивач по справі разом з чоловіком
ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
зроблено ремонт приміщення підвалу, а
також його перепланування для
покращення умов проживання в ньому.

Відповідно до звіту про незалежну
оцінку квартири в підвалі літ. «п/А»,
розташованої за адресою: по АДРЕСА_1 в м.
Вінниця, ринкова вартість об'єкта
оцінки становить 127 281 грн., стан
приміщення оцінено як «добрий»,
встановлено також, що здійснено
реконструкцію внутрішніх приміщень
об'єкта.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

У відповідності до ст.392 ЦК України
власник майна має право пред'явити
вимогу про визнання права власності,
якщо це право не визнається іншою
особою.

Відповідно до статті 376 Цивільного
кодексу України, право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній
ділянці, або якщо це порушує права
інших осіб, майно підлягає знесенню
особою, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, або за її
рахунок. На вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності
на нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Таким чином, приймаючи до уваги, що
позивачем було здійснено
переобладнання належного їй
нерухомого майна, а здійснені
переобладнання відповідають чинним
протипожежним та будівельно-технічним
нормам, внаслідок переобладнання прав
та законних інтересів інших осіб
порушено не було, суд вважає, що позовні
вимоги позивача обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує у
відповідності до положень статті 88 ЦПК
України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
328, 376, 392 Цивільного кодексу України,
ст.ст.10, 15, 30, 60, 88, 212-218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
13/50 житлового будинку, розташованого за
адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_1, а саме на
самочинно переобладнану квартиру № 2 в
підвалі, позначеному на технічному
плані будинку літерою «п/А», загальною
площею 37,0 кв. м., яка складається з
наступних приміщень: входу до підвалу
2-1, площею 4,6 м?, комори - 2-2 площею1,7 м?,
кухні -2-3 площею 7,9 м?, кімнати 2-4 площею
22,8 м?, всього загальною площею 37 м?,
вартістю 127 281 грн.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції.

Суддя :
Кашпрук Геннадій
Миколайович