Справа № 758/7330/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 липня 2013 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

при секретарі - Злобарю А. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом скасування арешту майна.

Відповідно до уточненої позовної заяви (а.с.10-11), в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22 жовтня 2012 року, наданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О., на все майно позивачки ОСОБА_1 постановою без номера від 12 вересня 2003 року ВДВС у Шевченківському районі м.Києва накладено арешт.

Дана постанова винесена на підставі виконавчого листа №2-1478, виданого Подільським районним судом м.Києва від 05 грудня 2002 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 10 247,79 грн..

Як зазначає позивачка, державним виконавцем її особисте майно не описувалось у зв'язку з його відсутністю, а відтак ніхто не приймав його на збереження. Крім того, позивачці не було відомо про наявність арешту майна, накладеного державним виконавцем Відділу ДВС Шевченківського РУЮ м.Києва.

На даний час зняти арешт з майна позивачки є неможливим у зв'язку з втратою Відділом ДВС Шевченківського РУЮ м.Києва виконавчого провадження.

Наявність арешту та заборони відчуження майна позивачки порушує її права вільно розпоряджатися своєю власністю, а відтак для захисту свого права власності звернулася з даним позовом до суду, в якому вона просить усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні її власністю шляхом скасування арешту та зняття заборони відчуження всього майна позивачки, накладеного на підставі постанови б/н від 12 вересня 2003 року Відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі м.Києва.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву з викладених в ній підстав, просила позов задовольнити. Зазначила, що при спробі отримати кредит та передати в заставу своє майно, від приватного нотаріуса дізналася про наявність арешту майна, зареєстрованого Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця. Копію такої постанови отримала в Першій київській державній нотаріальній конторі та пред'явила до суду.

Посилаючись на те, що арешт та заборона відчуження всього майна порушує її права, а відповідачем безпідставно не вчинялися дії щодо скасування арешту та зняття заборони відчуження майна при вирішенні питання про закриття виконавчого провадження та на даний час у зв'язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження, просила захисти її права судовим рішенням.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за відсутності представника відповідача або про причини неявки не надходило, що за відсутності заперечень позивачки є підставою для ухвалення заочного рішення (ст.224 ЦПК України).

Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивачки, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача та ухвалення заочного рішення по справі, яким позов задовольнити у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2003 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Поліщук Л.В. на підставі виконавчого листа №2-1478, виданого 05 грудня 2002 року Подільським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 10 247,79 грн., було винесено постанову б/н про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 та оголошено заборону його відчуження (а.с.5).

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22 жовтня 2012 року, наданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О., на все майно ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі постанови відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі м.Києва від 12 вересня 2003 року накладено арешт та оголошено заборону відчуження майна. Дані обтяження зареєстровані Першою київською державною нотаріальною конторою (а.с. 4).

З метою знаття обтяження зі свого майна, позивачка звернулася до ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві.

Разом з тим, як вбачається з листа ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві від 25 жовтня 2012 року зняти арешт та заборону відчуження з майна позивачки не виявляється можливим, оскільки виконавчі провадження за 2003-2004 роки в архіві відділу відсутні.

Крім того повідомлено, що в 2007 році при ліквідації Державно виконавчої служби у Шевченківському районі м.Києва до новоствореного Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві виконавчі провадження за 2003-2004 року або акти щодо їх знищення не передавалися (а.с.3).

Посилаючись на те, що лише у судовому порядку позивачка може захистити свої права, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та її права підлягають захисту судовим рішенням.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна позивачки, відповідачем не надано доказів про те, що виконавче провадження не закінчене та в його межах існує необхідність в забезпеченні вимог стягувача.

Вказане свідчить про те, що арешт майна позивачки та оголошення заборони його відчуження існують формально, чим обмежують права позивачки вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном та є підставою для усунення перешкод в здійсненні ОСОБА_1 права користування і розпорядження своїм майном як це передбачено ст. 391 ЦК України.

Враховуючи наявність зареєстрованого Першою київською державною нотаріальною конторою арешту та заборони відчуження майна, накладеного згідно постанови від 12 вересня 2003 року ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві, та неможливість їх скасування в позасудовому порядку у зв'язку з втратою виконавчого провадження, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки про захист її права власності шляхом скасування такого арешту та заборони, а відтак і про їх задоволення.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 потрібно задовольнити та усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні її власністю шляхом скасування арешту та зняття заборони відчуження всього майна ОСОБА_1, зареєстрованого 12 листопада 2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 12 вересня 2003 року Відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі м.Києва.

Керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст.ст. 3, 10,11, 60, 88, 209, 213-215, 224, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні її власністю шляхом скасування арешту та зняття заборони відчуження всього майна ОСОБА_1, зареєстрованого 12 листопада 2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 12 вересня 2003 року Відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі м.Києва.

Рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. В. Войтенко