Провадження № 2/161/5104/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

18 грудня 2013 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючого - судді
Кихтюка Р.М.,

при секретарі -
Козак О.А.,

з участю прокурора -
Галян О.В.,

представника відповідача -
ОСОБА_10,

відповідача -
ОСОБА_2,

представників третіх осіб -
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом прокурора
Луцького району в інтересах малолітніх
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», ОСОБА_8, ОСОБА_2 про
визнання недійсними іпотечних
договорів, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся в суд з позовом в
інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Волинської дирекції, ОСОБА_8, ОСОБА_2 про
визнання недійсними іпотечних
договорів.

Свій позов обґрунтовує тим, що 19.12.2006
року між ВОД ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_8 укладено генеральну
кредитну угоду № 014/01-10/1130, згідно умов
якої останній отримав споживчий кредит
в сумі 100000 доларів США.

З метою забезпечення виконання
кредитної угоди, 19.12.2006 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2
укладено іпотечний договір, згідно
якого предметом іпотеки являється
житловий будинок, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 і належить останній на
праві власності.

В подальшому, виконавчим комітетом
Липинської сільської ради, на підставі
заяви ОСОБА_2, прийнято рішення №83 від
30.11.2006 року «Про надання дозволу на
передачу в іпотеку житлового будинку».

Крім того, 06.09.2007 року між ВОД ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8
укладено кредитний договір №014/08-11/1949,
згідно якого останній отримав кредит в
сумі 50000 доларів США.

З метою забезпечення кредитного
договору, 06.09.2007 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2
укладено договір іпотеки, згідно умов
якого остання передала в іпотеку
земельну ділянку площею 0,1808 га, яка
розташована в АДРЕСА_1 та належить їй на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№289410.

При цьому, підставою для укладення
іпотечного, предметом якого була
земельна ділянка, що розташована в
АДРЕСА_1 стали довідки Липинської
сільської ради від 05.09.2007 р. за №1480 та
1481, підроблені ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_2
разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5
та ОСОБА_6 проживають за адресою
АДРЕСА_2, а ОСОБА_8 - в АДРЕСА_1.

Проведеною прокуратурою перевіркою
щодо охорони житлових та майнових прав
неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 виявлено
порушення ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 18 Закону
України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст.
12, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей» при прийнятті
рішення виконавчим комітетом
Липинської сільської ради №83 від 30.11.2006
«Про надання дозволу на передачу в
іпотеку житлового будинку», оскільки
органом опіки і піклування не
перевірено дотримання майнових
інтересів неповнолітніх дітей.

Також зазначає, що працівниками ВОД ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» не дотримана
процедура укладення вказаних
договорів, оскільки не перевірено
інформацію, яку надав клієнт.

Крім того, в ході досудового
розслідування кримінального
провадження №0010 від 08.02.2013 року
відносно службових осіб ВОД ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України
встановлено, що ОСОБА_8 з метою
збільшення кредитного ліміту при
укладанні додаткової угоди до
генеральної кредитної угоди №014/01-10/1130
використав підроблені довідки і
вироком Луцького міськрайонного суду
від 20.09.2013 р. останнього визнано винним
у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358
КК України та йому призначено
покарання у виді штрафу в розмірі 850
грн.

Враховуючи, що при укладенні іпотечних
договорів не були дотримані вимоги
законів «Про охорону дитинства» та
«Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей»,
вказані договори слід визнати
недійсними.

У зв'язку з чим просить суд встановити
факт проживання малолітніх дітей
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
момент укладення іпотечного договору
стосовно будинку; визнати недійсним
договір іпотеки від 19.12.2006 року,
укладений між ВАТ «Райффайзен банк
Аваль» та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Луцького
районного округу ОСОБА_9,
зареєстрованого в реєстрі за № 5203/96 та
іпотечний договір від 06.09.2007 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Луцького районного округу ОСОБА_9,
зареєстрованого в реєстрі за № 5203/96.

В судовому засіданні прокурор позовні
вимоги підтримала з підстав,
викладених у заяві та просила
задовольнити.

Представник відповідача - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» позов не
визнала, просила відмовити його
задоволенні з підстав, викладених у
письмових запереченнях.

Відповідач ОСОБА_2. позов визнала та не
заперечувала щодо його задоволення.

Представники третіх осіб в судовому
засіданні позов підтримали та просили
його задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд прийшов до висновку, що
позов підставний і підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2006 року між
ВОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_8 укладено генеральну кредитну
угоду № 014/01-10/1130, згідно умов якої
останній отримав споживчий кредит в
сумі 100000 доларів США (а.с. 8-11).

З метою забезпечення виконання
кредитної угоди, 19.12.2006 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2
укладено іпотечний договір, предметом
якого являється житловий будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і
належить останній на підставі
свідоцтва про право власності (а.с. 16-18).

Крім того, 06.09.2007 року між ВОД ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2
укладено договір про внесення змін до
договору іпотеки від 19.12.2006 року, згідно
умов якого остання передала в іпотеку
земельну ділянку площею 0,1808 га, яка
розташована в АДРЕСА_1 та належить їй на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№289410 (а.с. 20).

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України
«Про охорону дитинства» батьки або
особи, які їх замінюють, не мають права
без дозволу органів опіки і піклування,
наданого відповідно до закону,
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та/або
державній реєстрації, відмовлятися від
належних дитині майнових прав,
здійснювати поділ, обмін, відчуження
житла, зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Статтею 18 вказаного закону
передбачено, що діти - члени сім'ї
наймача або власника жилого приміщення
мають право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником або
наймачем.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України -
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вбачається із рішення виконавчого
комітету Липинської сільської ради від
30.11.2006 року, ОСОБА_2 було надано дозвіл
надати в іпотеку житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Прокуратурою Луцького району винесено
подання про скасування
вищезазначеного рішення, оскільки при
його винесенні не перевірено
дотримання майнових інтересів дітей
(а.с. 29).

Рішенням виконавчого комітету
Липинської сільської ради від 19.06.2013
року №44 рішення виконкому №83 від 30.11.2006
року «Про надання дозволу на передачу в
іпотеку житлового будинку» скасовано
(а.с. 31).

Крім того, як вбачається з вироку
Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013
року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яким
встановлено, що ОСОБА_8 використовував
завідомо підроблені документи -
довідки про склад сім'ї при укладенні
кредитного договору №014/08-11/1949 від
06.09.2007 року (а.с. 41-42).

Статтею 204 ЦК України зазначено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч.1, ч. 3 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що укладені
договори іпотеки - від 19.12.2006 року та від
06.09.2007 року, посвідчені приватним
нотаріусом Луцького районного округу
ОСОБА_9 і зареєстровані в реєстрі за №
5203/96 та № 5203/96 слід визнати недійсними,
оскільки при їх укладені не в повній
мірі враховано інтереси неповнолітніх
дітей стовно забезпечення їх права на
житло.

При цьому, вимога позивача щодо
встановлення факту проживання
малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 на момент укладення іпотечного
договору до задоволення не підлягає,
оскільки дана обставина не потребує
встановленню як окрема вимога, так як
вона з'ясовна в ході розгляді справи і
являється однією із підстав для
визнання недійсним договорів іпотеки.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів в дохід держави слід
стягнути 229,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 79, 84, 88, 209,
213, 214, 215 ЦПК України, ст. 203, 204, 215, 236 ЦК
України, Законом України «Про іпотеку»,
Законом України «Про охорону
дитинства», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір іпотеки від
19.12.2006 року, укладений між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Луцького районного нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстрований в
реєстрі за №5203/96.

Визнати недійсним договір іпотеки від
06.09.2007 року, укладений між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Луцького районного нотаріального
округу ОСОБА_9 і зареєстрований в
реєстрі за №3381.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Волинської дирекції, ОСОБА_8,
ОСОБА_2 в дохід держави з кожного по 76
(сімдесят шість) грн. 47 коп. судового
збору.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Р.М. Кихтюк