Справа № 183/4928/13-ц
№ 2/183/3002/13
02.12.2013 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
головуючої судді Березюк В.В.,
при секретарі Гузоватому О.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог:
Новомосковський районний відділ
Головного управління державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог: Новомосковський
районний відділ Головного управління
державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області, в якому
просить визнати відповідача таким, що
втратила право користування квартирою
В обґрунтування свого позову позивач
зазначає, що 14.09.2007 року він одружився з
відповідачкою, після чого дав згоду на
її реєстрацію, зареєстрував в його
квартирі, розташованій по АДРЕСА_1
27.07.2011 року шлюб було розірвано, після
чого відповідачка з квартири у
невідомому йому напрямку, ніяких
відомостей про себе не залишила, з
реєстраційного обліку в квартирі не
Позивач зазначає, що на даний час
піднялось питання про зняття
відповідачки з реєстраційного обліку,
оскільки це перешкоджає йому вільно
розпоряджатися своїм майном.
За таких обставин, посилаючись на
вимоги ст.391 ЦК України, звернувся до
суду із вказаним позовом.
В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, надавши пояснення з
приводу обставин, викладених в
позовній заяві, просив їх задовольнити
у повному обсязі. Крім того зазначив, що
він є наймачем вищевказаної квартири, і
реєстрація відповідача в ній ставить
його в скрутне матеріальне становище,
адже змушений сплачувати комунальні
послуги згідно кількості осіб,
зареєстрованих в квартирі.
Відповідач в судове засідання не
з'явилася, повідомлена належним чином,
причина неявки суду не відома, тому суд,
з погодження позивача, відповідно до
вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний
розгляд справи.
Представник третьої особи -
Новомосковський РВ ДМС України в
Дніпропетровській області в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у свою відсутність.
Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
наступного висновку.
Судом по справі встановлено, що ОСОБА_1
є наймачем ізольованої
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, що стверджується ордером № 1033
від 30.08.1989 року, виданого Гвардійською
Згідно з відомостями
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС,
УДМС України в Дніпропетровській
області від 26.07.2013 року, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в квартирі
Судом встановлено, що згідно з актом
перевірки житлових умов від 05.07.2013 року,
затвердженого депутатами Гвардійської
селищної ради, ОСОБА_2 у квартирі
АДРЕСА_1 Дніпропетровської області не
проживає з серпня 2010 року (а.с.7).
Суд приймає до уваги надані позивачем
докази, однак приходить до висновку про
те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню, виходячи з
В позовній заяві та в поясненнях
позивач зазначив, що він є
квартиронаймачем квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Даний
факт підтверджується і ордером № 1033
від 30.08.1989 року, згідно якого ОСОБА_1 є
квартиронаймачем спірного житла (а.с.8).
У відповідності до ч.1 ст. 71 ЖК України,
на яку позивач посилається, як на
підставу свого позову, при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення потягом шести місяців.
У відповідності до ст.72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.
Однак, як роз'яснив п.2 Постанови
Пленуму Верховного суду №2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
житлового кодексу», судам не
підвідомчі спори щодо вимог наймача до
наймача про визнання його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням на підставі ст.71 і 107
Житлового кодексу. В силу ст.61
Житлового кодексу України
житлово-експлуатаційна організація, а
при її відсутності - підприємство,
установа, організація, як наймодавець,
можуть бути стороною у спорах, що
виникають з договорів найму житлового
приміщення, з чого слідує, що позивач є
неналежним позивачем і не може ставити
вимоги щодо визнання відповідача
таким, що втратив право користування
зазначеним житловим приміщенням.
Аналізуючи вищевикладені норми
законодавства та зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку про
необхідність відмовити в задоволенні
позову, оскільки позивач ОСОБА_1 є
неналежним позивачем по даній справі.
Як видно з матеріалів справи та
встановлено судом, Гвардійська селищна
рада, яка є власником спірного
приміщення, з відповідними вимогами до
суду не зверталась.
Крім того, посилання позивача на вимоги
ст.391 ЦК України, як власника майна, є
безпідставними, оскільки дана норма
законодавства регулює правовідносини,
пов'язані з правом власності, а не
І, зокрема, посилання позивача на той
факт того, що ОСОБА_2 не оплачує
комунальні послуги не є підставами для
визнання відповідача таким, що втратив
право користування житловим
Аналізуючи викладене, суд приходить до
висновку про необхідність відмовити у
задоволенні позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215, 224
ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, -
в и р і ш и в:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи, яка не заявляє самостійних
вимог: Новомосковський районний відділ
Головного управління державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Березюк