Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Оробцова Р.І.
Справа № 413/5071/13-ц
Провадження № 22ц/782/5130/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Оробцової Р.І.

суддів: Карташова О.Ю.,
Дронської І.О.

при секретарі : Скоробогатовій
Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою КП
«Благоустройство»

на рішення Краснолуцького міського
суду Луганської області від 08
листопада 2013 року

за позовом ОСОБА_2 до КП
«Благоустройство» про стягнення
нарахованої, але невиплаченої
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку та
моральної шкоди,, -

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом у його обґрунтування
пояснив, що 23.04.2013 року його було
призначено на посаду директора КП
«Благоустрій» м. Петровське. 10.06.2013 року
він звільнився за власним бажанням за
ст. 38 КЗпП України. Станом на 31.07.2013 року
йому нарахована та несплачена
заробітна плата в сумі 3500,00 грн. Тому
позивач звернувся до суду першої
інстанції та просив стягнути з
відповідача на його користь
невиплачену заробітну плату в сумі 3500,00
грн., середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати в
сумі 6054,48 грн. та моральну шкоду в сумі
4000,00 грн. Пізніше уточнив свої вимоги та
просив стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати в
сумі 11936, 25 грн. та моральну шкоду в сумі
4000,00 грн. та просив розглянути справу за
його відсутності в порядку ст. 197 ЦПК
України.

Оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 до КП
«Благоустройство» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та моральної шкоди
задоволено частково, стягнуто з КП
«Благоустройство» на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час затримки
виплати заробітної плати в сумі 4774,5
грн., в іншій частині заявлених вимог
позивачу відмовлено, стягнуто з КП
«Благоустройство» судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

Ознайомившись з рішенням апелянт
вважає, що рішення прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому
відповідач по справі просить рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 08 листопада 2013
року скасувати, ухвалити нове рішення
по даній справі, яким відмовити ОСОБА_2
у задоволенні його позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, розглянувши
справу у межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що
встановлені судом обставини у повному
обсязі відповідають матеріалам справи,
оскільки судом встановлено, що 23.04.2013
року по 10.06.2013 року ОСОБА_2 працював на
посаді директора КП «Благоустройство»,
відповідно до контракту від 23.04.2013 року,
укладеному між виконкомом Петровської
міської ради в особі міського голови
Кобильоха М.М. та ОСОБА_2.

Відповідно до довідки КП
«Благоустройство» від 15.07.2013 року за №
15, ОСОБА_2 працював на посаді директора
КП «Благоустройство» з 23.04.2013 року по
10.06.2013 року. Посадовий оклад становив
3749,00 грн., зарплата склала 6544,68 грн.,
всього до сплати 5362,72 грн.

Відповідно до довідки КП
«Благоустройство» за № 71,
середньоденна заробітна плата ОСОБА_2
становила 159,15 грн. Згідно розрахунку
наданого позивачем ОСОБА_2, убачається,
що 10.06.2013 року його було звільнено з
посади директора КП «Благоустройство»,
а 27.09.2013 року йому був проведений повний
розрахунок, тобто середній заробіток
складає 11936,25 грн., де 75 робочих днів *
159,15 - середньоденна заробітна плата.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

ОСОБА_2 працював на посаді директора КП
«Благоустройство», згідно контракту
від 23.04.2013 року, укладеному між
виконкомом Петровської міської ради в
особі міського голови Кобильоха М.М. та
ОСОБА_2, і до його функціональних
обов'язків входило поточне керівництво
підприємством, організація його
виробничо - господарської, соціально -
побутової та іншої діяльності,
забезпечення виконання завдань
підприємства. Відповідно до п. 2.10
контракту керівник має право
користуватися правом розпорядження
коштів підприємства.

Згідно п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12.1999 року
№ 13 «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановления рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

У разі не проведення розрахунку у
зв'язку із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

На основі вище зазначеного та виходячи
з принципу розумності та
справедливості суд першої інстанції
обґрунтовано визнав за необхідне
стягнути з відповідача КП
«Благоустройство» на користь позивача
ОСОБА_2 середній заробіток в сумі 4774,5
грн., виходячи з наступного розрахунку:
27.09.2013 року з позивачем ОСОБА_2 був
проведений розрахунок заборгованості
по виплаті заробітної плати, тобто з
30.09.2013 року по 08.11.2013 року - по дату
винесення рішення, складає 30 днів. Отже,
згідно порядку обчислення 30 робочих
днів * 159,15 грн. - середньоденна
заробітна плата = 4774,5 грн. - середній
заробіток за час затримки розрахунку.

Суд дав належну оцінку вказаним
обставинам і дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позову
частково.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта
про незаконність та необґрунтованість
рішення суду слід вважати такими, що не
заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу КП
«Благоустройство» відхилити.

Рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 08 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :