АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 липня 2010 року

за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2010 року відкрите акціонерне
товариство комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Надра» (надалі - ПАТ КБ «Надра»)
звернулося у суд з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що внаслідок порушення ОСОБА_1 умов
кредитного договору, а також
невиконання його положень поручителем
ОСОБА_3, утворилася заборгованість в
сумі 240 709 доларів США 56 центів, що
згідно офіційного курсу НБУ становить 1
926 639 грн. 32 коп., яка підлягає
солідарному стягненню з відповідачів
на користь банку.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 12 липня 2010
року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, та ухвалити нове, про
відмову в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Встановлено, що у суд першої інстанції
з заявою про скасування заочного
рішення суду згідно вимог ст.ст.228, 230, 231
ЦПК України ОСОБА_3 не зверталася, тому
колегія суддів розглядає справу в
апеляційному порядку з урахуванням
зазначеної обставини.

Колегія суддів, заслухавши
представника відповідачів, яка
підтримала апеляційну скаргу,
представника позивача, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню частково, з
огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 23 травня 2008 року між
ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого
є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №826010/ФЛ про
надання кредитних коштів у сумі 197 983
долари США 82 центи, зі сплатою 14,49%
річних та кінцевим строком повернення
до 12 травня 2028 року. /а.с.6-11/

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором,
того ж дня, між банком та ОСОБА_3 було
укладено договір поруки, за умовами
якого поручитель поручалася перед
кредитором за належне виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань, що випливають з кредитного
договору. Позичальник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, що означає нічим не
обумовлене і абсолютне право кредитора
вимагати виконання зобов'язань за
договором повністю (чи у будь-якій його
частині) як від позичальника і
поручителя разом, так і від кожного
окремо. /а.с.12-13/

Встановлено, що у зв'язку з неналежним
виконанням умов кредитного договору у
відповідача перед банком утворилася
заборгованість, яка складається з
заборгованості по тілу кредиту, в сумі
195 948, 95 доларів США та 39 779,72 доларів США -
несплачених відсотків /а.с.15/

З урахуванням зазначеного та долучених
до справи доказів, районний суд
обґрунтовано визнав доведеним
наявність правових підстав до
звернення ПАТ КБ «Надра» з позовом
про стягнення кредитної
заборгованості, яка складається з тіла
кредиту - 195 948, 95 доларів США та 39 779,72
доларів США - несплачених відсотків.

Доводи апеляційної скарги про те, що
банк не набув права на дострокове
погашення кредиту з позикодавця -
безпідставні.

Відповідно до положень ст.1052 ЦК України
у разі невиконання позичальником
обов'язків, встановлених договором
позики, щодо забезпечення повернення
позики, а також у разі втрати
забезпечення виконання зобов'язання
або погіршення його умов за обставин,
за які позикодавець не несе
відповідальності, позикодавець має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення позики та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст..1048 цього Кодексу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно п.4.2.4. кредитного договору, банк
має право вимагати від позичальника
дострокового виконання своїх
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих відсотків та інших
платежів, передбачених цим договором,
можливих штрафних санкцій, якщо
позичальник не вніс чергові мінімальні
платежі у термін, визначений п.3.3.3.
цього договору, а також у випадку
невиконання вимог п.4.3.6. цього договору.
Пункт 3.3.3, з посиланням на п.3.3.1.
кредитного договору передбачав
внесення щомісячного мінімального
платежу у розмірі 2 552 долари США 68
центів до 10-го числа поточного місяця.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1
неналежно виконував умови кредитного
договору, у зв'язку з чим станом на 14
січня 2010р. утворилася заборгованість
за кредитом, у сумі 195 948,95 дол. США та 39
779,72 дол. США за відсотками /а.с.15/.

Встановлено, що 14 січня 2010р. банком за
адресою місця проживання ОСОБА_1,
зазначеною у кредитному договорі, було
направлено претензію, в якій
зобов'язано боржника достроково
повернути кредитні кошти, проте
претензія банку залишилася без
реагування. /а.с.16/.

Отже, районний суд, з урахуванням
зазначених обставин, умов кредитного
договору та вимог ст. ст. 526, 554, 1048-1050, 1052
та 1054 ЦК України, обґрунтовано визнав
суму заборгованості за кредитом, у
розмірі 195 948,95 дол. США та 39 779,72 дол. США
за відсотками - такими, що підлягають
стягненню.

Відповідно до п.1.3.1 кредитного
договору, відсотки за користування
кредитом розраховуються банком
розраховуються банком на підставі
відсоткової ставки у розмірі 14,49% на
рік. Нарахування відсотків за
користування кредитом здійснюється за
фактичну кількість днів у періоді/
28-29-30-31/360/.

Згідно розрахунку, саме за таким
принципом було вчинено нарахування
відсотків за користування кредитом.

За таких обставин, коли умовами
договору визначено період розрахунків,
виходячи з 360 днів, колегія суддів
визнає необґрунтованими твердження
апеляційної скарги про необхідність
обрахунку заборгованості відсотків за
користування кредитом відповідно до
кількості днів у конкретному році.

Разом з тим, з встановленою судом
сумою пені, що підлягає стягненню за
умовами договору, погодитися
неможливо.

Відповідно до п.5.2 кредитного договору
у випадку прострочення виконання
зобов'язань позичальника щодо
повернення кредиту, сплати всіх
нарахованих відсотків, комісій та
можливих штрафних санкцій у строк,
визначений п. 3.3.3 цього договору,
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості від несвоєчасно
сплаченої суми за кожен день
прострочення.

Відповідно до долученого до справи
розрахунку заборгованості пені, в
період з 14 січня 2009р. по 14 червня 2009р.
позивач застосовував облікову ставку
у розмірі 12%, а з 15 червня 2009р. по 13 січня
2010р. - 11% й визначив суму пені у розмірі
4980,89 дол. США./а.с.15/.

Між тим, взяті позивачем за основу
розрахунку пені ставки не
узгоджуються з розмірами ставок,
визначених Національним Банком
України в періоди виникнення у банку
права на нарахування пені.

Так, з долученої до матеріалів справи
довідки убачається, Національним
банком України були встановлені
наступні облікові ставки : в період з 14
січня по 14 червня 2009р. -12%, з 15 червня по
11 серпня 2009р.- 11%, а 12 серпня 2009р. по 13
січня 2010р. - у розмірі 10,25% річних / а.с.130/.

Отже, під час проведення розрахунку
пені за несвоєчасне виконання ОСОБА_1
боргових зобов'язань, позивачем
застосовано розміри пені, які
суперечить фактично встановленим
Національним Банком України розмірам.

З урахуванням долученого до справи в
суді апеляційної інстанції розрахунку
пені, складеного представником ПАТ КБ
«Надра» та дані якого узгоджуються з
матеріалами справи, розмір пені станом
на 14 січня 2010р. становить 574,46 дол.США.
/а.с.167/.

Окрім того, визначаючи розмір
заборгованості в гривневому
еквіваленті, районний суд не врахував
керівних роз'яснень п.14 Постанови
Пленуму Верховного суду України №4
«Про судове рішення у цивільній
справі» від 18 грудня 2009 року, у
відповідності до якого згідно з ч.1 ст.
192 ЦК України законним платіжним
засобом, обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. У зв'язку з цим при задоволенні
позову про стягнення грошових сум суди
повинні зазначати в резолютивній
частині рішення розмір суми, що
підлягає стягненню, цифрами і словами у
грошовій одиниці України - гривні. При
стягненні періодичних платежів суд має
вказати період, протягом якого
проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про
стягнення грошової суми в іноземній
валюті суду слід у мотивувальній
частині рішення навести розрахунки з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом, встановленим
Національним банком України на день
ухвалення рішення.

Матеріали справи свідчать, що судом при
обрахуванні еквівалентної суми
заборгованості було здійснено
розрахунок, виходячи з курсу 1 долара
США - 8, 004 грн., в той час як
Національним банком України станом на
12 липня 2010р., тобто день ухвалення судом
рішення, було встановлено офіційний
курс у співвідношенні 1 дол.США = 7, 9038
грн.

Отже, сума заборгованості за
кредитними зобов'язаннями ОСОБА_1
згідно умов кредитного договору
складається із тіла кредиту, в сумі 195
948, 95 доларів США, 39 779,72 доларів США -
несплачених відсотків та 574,46 дол.США
пені, а всього 236 303,13 дол. США, що
еквівалентно 1 867 692 грн. 68 коп.

Незважаючи на ту обставину, що заочне
рішення суду в частині вимог до ОСОБА_3
в порядку, визначеному положеннями
ст.ст.228, 230, 231 ЦПК України районним
судом не переглядалося, проте
матеріалами справи визнано доведеним
встановлення суми заборгованості за
умовами кредитного договору,
поручителем за зобов'язання за яким
виступила ОСОБА_3, у завищеному
розмірі, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність внесення
відповідних змін щодо суми
заборгованості, яка підлягає стягненню
у солідарному порядку з обох
відповідачів.

Враховуючи викладене, рішення
районного суду, як постановлене з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, підлягає до зміни
шляхом зменшення суми заборгованості,
що підлягає стягненню на користь ПАТ КБ
«Надра», солідарно, з ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
з 240 709,56 дол. США до 236 303,13 дол. США, що
згідно офіційного курсу НБУ становить
1 867 692 грн. 68 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 12 липня 2010
року змінити, шляхом зменшення
заборгованості, що підлягає стягненню
у солідарному порядку з ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» з 240 709,56 дол. США до 236 303,13
дол. США, що згідно офіційного курсу
НБУ становить 1 867 692 грн. 68 коп.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді:

Справа № 2/8188/10

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/14573/2013

Головуючий у суді першої
інстанції:Гулько Б.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.