Справа № 282/1667/13-ц
Провадження № 2/282/371/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2013 року
смт.Любар

Любарський районний суд
Житомирської області

в складі:
головуючого-судді: І.І.Замеги

при
секретарі: Г.М.Войтович

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні у залі суду в
смт.Любар цивільну справу за позовом
прокурора Любарського району в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: служба у
справах дітей Любарської РДА та ОСОБА_3
про накладення заборони на відчуження
майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Любарського району
вказує на те, що 08 серпня до прокуратури
Любарського району надійшло
клопотання служби у справах дітей
Любарської РДА про захист житлових
прав дітей позбавлених батьківського
піклування. Згідно вказаного
клопотання неповнолітня ОСОБА_1
потребує захисту своїх житлових та
майнових прав на будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Перевіркою, проведеною прокуратурою
Любарського району, встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
№НОМЕР_1, виданим виконкомом
Глезненської сільської ради 02 серпня
2008 року. ОСОБА_1 являється його дочкою і
на день смерті вони, разом із її матір'ю,
ОСОБА_2, проживали однією сім'єю в
будинку, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, який був придбаний під час
перебування у шлюбі. Право власності на
будинок не оформлялося.

В день смерті ОСОБА_4 за місцем його
проживання відкрилася спадщина. У
зв'язку із відсутністю заповіту, згідно
ч. 2 ст. 1223 ЦК, спадкування здійснювалося
за законом. Відповідно до чинного
законодавства його дочка ОСОБА_1 та
дружина покійного є спадкоємцями
першої черги, а отже спадкують рівні
частки у спадщині померлого.

Рішенням Любарського районного суду
від 03 вересня 2012 року ОСОБА_2 позбавили
батьківських прав щодо неповнолітньої
доньки ОСОБА_1, а опікуном останньої
призначити ОСОБА_3 В подальшому, 10.10.2012
року, згідно довідки Глезненської
сільської ради, неповнолітня вибула із
АДРЕСА_1 в с. Кукава Могилів-
Подільського району Вінницької
області.

Враховуючи вищевикладене прокурор
Любарського району просить суд
накласти заборону на відчуження
будинку розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 на час встановлення піклування
над ОСОБА_1.

В попереднє судове засідання
прокурор не з'явився але подав заяву в
якій вказує,що він позов підтримує
повністю і просить справу розглядати в
його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, проте подала заяву в якій
вказала, що позов вона визнає і просить
справу розглядати в її відсутності.

Представник служби в справах дітей
Любарської РДА та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явились, але ними подано
заяви в яких вони вказують, що проти
позову не заперечують та просять
справу розглядати в їх відсутності.

Розглянувши та дослідивши
матеріали справи суд приходить до
слідуючого.

Свідоцтво про народження ОСОБА_1
вказує, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1
року і її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в селі
Мала Деревичка Любарського району, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1.

Рішенням Любарського районного суду
від 03 вересня 2012 року ОСОБА_2 позбавили
батьківських прав щодо неповнолітньої
доньки ОСОБА_1, а опікуном останньої
призначено ОСОБА_3 з якою дитина
проживає до цього часу в с. Кукава
Могилів- Подільського району
Вінницької області.

В день смерті ОСОБА_4 за місцем його
проживання відкрилася спадщина. У
зв'язку із відсутністю заповіту і
відповідно до ст.1223 ч.2 ЦК України,
спадкоємцями за законом є його дочка
ОСОБА_1 та дружина які є спадкоємцями
першої черги, і відповідно спадкують
рівні частки у спадщині померлого.

Згідно ч. ч. З, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї, а малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
цивільна дієздатність якого обмежена,
вважаються такими що прийняли
спадщину.

Відповідно вказаної норми ОСОБА_1
прийняла спадщину за своїм батьком
ОСОБА_4, а в спадкову масу входить право
власності на частину вище вказаного
будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про охорону дитинства» діти, які
внаслідок смерті батьків, позбавлення
батьків батьківських прав, хвороби
батьків чи з інших причин залишилися
без батьківського піклування, мають
право на особливий захист і допомогу з
боку держави.

Частиною 1 статті 248 Сімейного Кодексу
України передбачено, що дитина-сирота і
дитина, позбавлена батьківського
піклування, яка проживає у закладі
охорони здоров'я, навчальному або в
іншому дитячому закладі, прийомній
сім'ї, має право на збереження права
користування житлом, у якому вона
раніше проживала.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про забезпечення організаційно -
правових умов соціального захисту
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування» за дітьми -
сиротами та дітьми, позбавленими
батьківського піклування, а також
особами з їх числа зберігається право
на житло, в якому вони проживали з
батьками, рідними до встановлення
опіки, піклування, влаштування в
прийомні сім'ї, дитячі будинки
сімейного типу, заклади для
дітей-сиріт, дітей, позбавлених
батьківського піклування.

Згідно ч. 3 ст. 32 вказаного Закону, жилі
приміщення, в яких проживали
діти-сироти та діти, позбавлені
батьківського піклування, до
влаштування їх у сім'ї громадян
України, заклади для дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, а також щодо яких є рішення
суду, не можуть бути відчужені без
отримання згоди на таке від органів

опіки та піклування, яка може
надаватись лише у разі гарантування
збереження права на

житло таких дітей.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 25
Закону України «Про охорону
дитинства», у разі

передачі дітей, позбавлених
батьківського піклування, під опіку чи
піклування,

влаштування в будинки дитини, дитячі
будинки, школи-інтернати, дитячі
будинки

сімейного типу та прийомні сім'ї, жиле
приміщення, в якому вони проживали,
зберігається

за дітьми протягом усього часу
перебування їх в цих закладах, у
опікунів чи

піклувальників, дитячому будинку
сімейного типу, прийомній сім'ї
незалежно від того, чи

проживають у жилому приміщенні, з якого
вибули діти, інші члени сім'ї.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» суд, у разі
позбавлення

батьків батьківських прав або
відібрання дитини без позбавлення
батьківських прав,

одночасно накладає заборону на
відчуження майна та житла дітей, про що
повідомляє

нотаріуса за місцем знаходження майна
та житла.

В зв'язку із зібраними та перевіреними
доказами по справі суд вважає, що
заявлені вимоги підлягають
задоволенню в повному об'ємі.

Керуючись ст.ст.10, 57, 60, 236 - 241, 294 ЦПК
України, ст.ст.1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України,
ст.248 СК України, ст.ст. 17, 25 Закону
України «Про охорону дитинства»,

Суд,
-

Р І Ш
И В:

Позов задовольнити.

Накласти заборону на відчуження
будинку розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 на час встановлення піклування
над ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області через Любарський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: І. І. Замега