Справа № 422/6271/13-ц
Провадження № 2/422/1339/2013
« 18» грудня 2013 року Перевальський
районний суд Луганської області
у складі: головуючого- судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Перевальська,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
Позивач- ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики, посилаючись на
07 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було укладено договір грошової
позики на суму 50 000 доларів США строком
Відповідно до договору грошової
позики, на виконання своїх зобов`язань
позивач ОСОБА_1 передала відповідачу
ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000 доларів
США, а відповідач отримав зазначені
кошти та власноруч написав розписку
про це, зобов`язавшись повернути
отримані кошти через один місяць.
Проте відповідач у встановлений строк
своїх зобов`язань не виконав, гроші
повернув частково, в зв`язку з чим
утворилась заборгованість в розмірі 384
664 грн. 07 коп., яка складається з: сума
основної заборгованості- 314 220 грн. 00
коп.; загальна сума 3% річних від
простроченої заборгованості- 35 075 грн. 04
коп.; загальна сума інфляційних
витрат-35 369 грн. 03 коп.
На підставі викладеного, з урахуванням
уточнених зменшених позовних вимог,
позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2
на її користь заборгованість за
договором позики в сумі 384 664 грн. 07 коп.
та судовій збір в розмірі 3 555 грн. 70 коп.
Представник позивача- ОСОБА_3 у
судовому засіданні уточнені зменшені
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та наполягав на їх задоволенні.
Представник відповідача- ОСОБА_4 у
судовому засіданні уточнені зменшені
позовні вимоги визнала в повному
обсязі та не заперечувала проти їх
Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими й такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
/позикодавець/ передає у власність
другій стороні /позичальникові/
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов`язується повернути
позикодавцеві таку ж суму, грошових
коштів /суму позики/ або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Оригіналом розписки, наданої
представником позивача в судовому
засіданні, написаною власноруч ОСОБА_2,
від 07 жовтня 2010 року підтверджується,
що відповідач ОСОБА_2 отримав від
позивача ОСОБА_1 в борг грошові кошти в
сумі 50 000 тисяч доларів США на строк
один місяць /а.с. 45/.
З довідки щодо встановлення
еквівалента заборгованості
вбачається, що станом на 07 листопада 2013
року за курсом НБУ 100 долар США дорівнює
799 грн. 30 коп /а.с. 15/.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов`язаний повернути позикодавцеві
позику /в т.ч. грошові кошти у такій
самій сумі/ у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов`язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов`язання
/неналежне виконання/.
Ст. 625 ЦК України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов`язання, на вимогу
кредитора зобов`язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Відповідно до розрахунку
заборгованості, який не оспорюється
представником відповідача, суми річних
та інфляційних витрат станом на 07
листопада 2013 року та загальна сума
заборгованість відповідача становить
393 106 грн. 44 коп., яка складається з: сума
основного боргу- 319 720 грн. 00 коп.; сума
річних- 36 126 грн. 17 коп.; сума інфляційних
витрат- 37 260 грн. 27 коп. /а.с. 07/.
Відповідно до розписки ОСОБА_2 від 18
листопада 2013 року /а.с. 46/ та розписки
ОСОБА_2 від 19 червня 2013 року /а.с. 47/,
відповідач ОСОБА_2 повернув частину
боргу в розмірі 5 500 грн. та 10 000 доларів
А тому, з урахуванням уточнених
позовних вимог, станом на 18 грудня 2013
року загальна сума заборгованості
складає 384 664 грн. 07 коп., яка складається
з: сума основного боргу- 314 220 грн. 20 коп.;
сума річних- 35 075 грн. 04 коп.; сума
інфляційних витрат- 35 369 грн. 03 коп.
Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове
зобов`язання має бути виконане у
гривнях, якщо у зобов`язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов`язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
Із статті 545 ЦК України, яка регулює
підтвердження виконання зобов`язання,
вбачається, що якщо боржник видав
кредиторові борговий документ,
кредитор, приймаючи виконання
зобов`язання, повинен повернути його
боржникові, у разі неможливості
повернення боргового документа
кредитор повинен вказати про це у
розписці, яку він видає, наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов`язку; що у разі відмови кредитора
повернути борговий документ або видати
розписку боржник має право затримати
виконання зобов`язання.
Зазначене також визначено у постанові
Верховного Суду України від 25 квітня 2012
року /справа № 6-24ц-12/.
Нормами ст. 360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
/судами/ касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
дільності нормативно- правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.
На підставі викладеного, беручи до
уваги, що відповідач видав розписку
позивачу як борговий документ, що
підтверджує укладення договору позики
та прийняття кожним із них відповідних
зобов`язань, враховуючи, що борговий
документ до цього часу знаходиться у
позивача, суд приходить до висновку про
необхідність стягнення з ОСОБА_2
заборгованість в сумі 384 664 грн. 07 коп.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати, понесені позивачем при
зверненні до суду з цим позовом, суд
покладає на відповідача, оскільки вони
доведені матеріалами справи /а.с. 01, 03/.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг за договором позики в розмірі 384 664
грн. 07 коп. /триста вісімдесят чотири
тисячі шістсот шістдесят чотири грн. 07
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 3 555 грн. 70 коп. /три
тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять грн. 70
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Перевальський районний суд Луганської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий- суддя:
Г.В. Булгакова