справа № 208/900/13-ц
№ провадження 2/208/836/13
РІШЕННЯ

Іменем
України

09 серпня 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська у складі: судді
Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В., за
участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідачів:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Толока» «про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та визначення
порядку користування житловим
приміщенням» та за зустрічним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 «про
припинення права власності на частку у
спільному майні на вимогу інших
власників», -

в с т а н о в и в:

У лютому 2013 р. ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та визначення
порядку користування житловим
приміщенням. В обґрунтування свого
позову позивач зазначила, що вона є
власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.
Відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить
по 1/3 частині вказаної квартири.

Зараз вона не може зайти в квартиру та
проживати в ній, тому що відповідач
ОСОБА_3 перешкоджає їй користуватися
жилим приміщенням 1/3 частка якого
належить їй на праві приватної
власності.

Просила усунути перешкоди у
користування нею спірною квартирою
шляхом вселення її в дану квартиру;
визначити порядок користування
вказаною квартирою виділивши їй
кімнату № 2 площею 14,9 кв. м,
відповідачам виділити у користування
кімнату № 2 площею 14,9 кв. м, всі інші
приміщення у квартирі залишити в
загальному користуванні; зобов'язати
ТОВ «Толока укласти окремі договори
найму квартири з нею та відповідачами,
розділити особові рахунки.

У березні 2013 о. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали
до суду зустрічний позов про
припинення права власності на частку у
спільному майні на вимогу інших
власників, в якому зазначили, що
позивач по первісному позову є
дружиною ОСОБА_3 та дійсно має право
власності на 1/3 частину спірної
квартири.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 склалися
неприязні стосунки, проживання їх
разом у спірній квартирі неможливо.
Вони готові компенсувати ОСОБА_1
вартість її частки у квартирі.

Просили припинити право
власності ОСОБА_1 на 1/3 частку спірної
квартири.

У червні 2013 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4
уточнили свої позовні вимоги та
просили припинити право власності
ОСОБА_1 на 1/3 частку спірної квартири з
одночасною компенсацією їй вартості
цього майна в сумі 34452,33 грн.; визнати за
ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину
даної квартиру, зареєстровану за
ОСОБА_1; зняти з реєстрації у вказаній
квартирі ОСОБА_1; стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 судові витрати.

У судовому засіданні позивач по
первісному позову ОСОБА_1 та її
представник свої позовні вимоги
підтримала частково, просили вселити
її у спірну квартиру, зустрічний позов
визнала частково та зазначила, що не
заперечує проти припинення її права
власності на 1/3 частину спірної
квартири з компенсацією її вартості
34452,33 грн., заперечує проти зняття її з
реєстрації у вказаній квартирі та
проти стягнення з неї судових витрат.

Позивачі по зустрічному позову ОСОБА_3
та ОСОБА_4 первісний позов не визнали,
свої позовні вимоги підтримали у
повному обсязі. Пояснили, що з ОСОБА_3 у
них склалися неприязні стосунки на
ґрунті її неправильної поведінки.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, вивчивши матеріали
справи суд дійшов висновку:

У відповідності до ч. 1 ст. 365 ЦК
України, право власності на частку у
спільному майні може бути припинено за
рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо:

1) частка - є незначною та не може бути
виділена в натурі;

2) річ - є не подільною;

3) спільне володіння та користування
майном - є неможливим;

4) таке припинення - не нанесе істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його родини.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.
Кожному із них належить по 1/3 частині
вказаної квартири.

Вищезазначена квартира загальною
площею 45,7 кв. м, житловою 29,8 кв. м
складається з: кімната № 1 - площею 14,9
кв. м, кімната № 2 - площею 14,9 кв. м, кухні
- площею 6,8 кв. м, ванної кімнати - площею
2,0 кв. м та коридору площею 4, 9 кв. м. На
сьогоднішній день ринкова вартість
квартири складає 103357 грн.

З жовтня 2012 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом не
проживають.

Вказані обставини визнаються
сторонами, підтверджуються
відповідними матеріалами справи, тому
суд вважає їх встановленими.

У відповідності до п. 6, 7 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
№ 7 від 04.10.1991 р. та п. 14 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
№ 20 від 22.12.1995 р. квартира яка є спільною
сумісною власністю чи спільною
частковою власністю підлягає поділу в
натурі, якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі приміщення та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири чи їх можливо переобладнати в
такі квартири. При неможливості ж
виділу частки будинку в натурі або
встановлення порядку користування, суд
може й без згоди співвласника
зобов'язати решту учасників спільної
власності сплатити йому грошову
компенсацію за належну йому частку.

Зокрема, це може мати місце коли частка
у спільній власності є незначною та не
може бути виділена в натурі чи за
особливими властивостями сумісне
користування ним неможливе, а власник в
будинку не проживає і забезпечений
житлом.

Як встановлено у судовому засіданні
частка позивача по первісному позову
ОСОБА_1 у праві спільної часткової
власності є незначною. Оскільки спірна
квартира складається з двох кімнат
житловою площею 29,8 кв. м, а частка
позивача по первинному позову складає
9,93 кв. м, то не встановлено, чи можливо
виділити в натурі 1/3 частину позивачу
по первісному позову.

Судом не встановлено, чи є технічна
можливість виділити ОСОБА_1 1/3 частку
квартири в натурі, не проведена
відповідна експертиза, сторони не
заявляли клопотання про її проведення,
а суд самостійно не може визначити чи є
така можливість чи немає.

Більш того, позивач за первісним
позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні
відмовилась від позовних вимог в
частині встановлення порядку
користування спірною квартирою.

На звернення ОСОБА_6 було проведено
будівельно-технічне дослідження для
визначення вартості квартири АДРЕСА_1.

Згідно висновків
будівельно-технічного дослідження
вартість квартири складає 103357 грн.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1
погодилась з такою вартістю квартири.

Суд не може задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині вселення її у
спірну квартиру, оскільки припиняється
її право власності на частину вказаної
квартири. ОСОБА_1 не проживає в спірній
квартирі більше ніж 6 місяців. Вона не
надала суду доказів тому, що намагалась
вселитися у спірну квартиру, а ОСОБА_3
чи ОСОБА_4 перешкоджали цьому.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
їхньої заявою може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
р. «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням,
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не
проживає у спірній квартирі без
поважної причини, спроб вселитися до
неї не робила, ніхто не перешкоджав
проживанню або вселенню її до спірної
квартири.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

З огляду на вказане підлягають
задоволенню позовні вимоги в частині
зняття з реєстрації у спірній квартирі
ОСОБА_1

Підлягають задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_3 в частині визнання за ним права
власності на 1/3 частини квартири,
зареєстроване на ОСОБА_1

Право власності ОСОБА_1 на вказану
частину квартири припиняється, а інший
співвласник квартири ОСОБА_4 не
заперечує проти визнання за ОСОБА_3
права власності на дану частину
квартири.

ОСОБА_3 також прохав покласти на ОСОБА_1
витрати та витрати пов'язані з
проведенням судової експертизи.

Дані вимоги підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

При зверненні до суду ОСОБА_3 сплачено
229,40 грн. судового збору. Вказана сума,
відповідно до ст. 88 ЦПК підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 Що
стосується позовних вимог ОСОБА_3 про
відшкодування витрат пов'язаних з
проведенням судової експертизи, то
дані вимоги підлягають задоволенню,
оскільки суду надано квитанцію про
факт таких витрат та їх розмір.

Таким чином, суд вважає, що первісний
позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, а
зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 169, 213, 214, 215, 224, 225, 226
ЦПК України, ст. 364, 365 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Толока» «про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та визначення
порядку користування житловим
приміщенням» відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 «про припинення права власності
на частку у спільному майні на вимогу
інших власників» задовольнити
повністю.

Визнати право власності ОСОБА_1 на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 припиненим.

Визнати право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, зареєстрованої на
ОСОБА_1 за ОСОБА_3.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 сплатити
ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1 в сумі 34452,33 грн.

Зняти з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
суму сплаченого при поданні заяви
судового збору у розмірі 229,40 грн. та
витрати на проведення
будівельно-технічного дослідження у
сумі 800 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін апеляційної скарги.

Суддя
Дячков С. В.