ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2013 року

м. Київ

Судові палати у цивільних та
господарських справах

Верховного Суду України на спільному
засіданні в складі:

головуючого Яреми А.Г., суддів:Балюка
М.І., Жайворонок Т.Є.,Потильчака О.І.,
Берднік І.С.,Колесника П.І.,Сеніна Ю.Л.,
Григор'євої Л.І.,Лященко Н.П.,Фесенка
Л.І., Гуля В.С.,Онопенка В.В.,Шицького І.Б.,
- Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І., Ємця
А.А.,Патрюка М.В., за участі:
представника публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» - Бурі Я.В., представників
ОСОБА_19 - ОСОБА_20 та ОСОБА_21,

розглянувши в судовому засіданні заяву
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 жовтня 2012 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_19, третя особа -
Національний банк України, про
стягнення безпідставно набутих та
утримуваних грошових коштів,

в с т а н о в и л и:

У лютому 2011 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_19
про стягнення безпідставно набутих та
утримуваних грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що між ним і відповідачем
було укладено договори банківського
вкладу № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 від
18 грудня 2008 року та № НОМЕР_4 від 6
травня 2009 року. Крім того, на підставі
заяви ОСОБА_19 на його ім'я оформлено
платіжні картки в національній валюті
(№ НОМЕР_5) та іноземній валюті (№
НОМЕР_6).

За рахунками, які були відкриті за
вищезазначеними договорами
банківського вкладу й за картковими
рахунками, ОСОБА_19 виконано 46 операцій
з перерахування грошових коштів із
рахунків, відкритих в іноземній валюті,
на рахунки в національній валюті і
навпаки. Особливістю зазначених
операцій стало те, що вони були
виконані з використанням окремого
курсу, можливість застосування якого
до проведених операцій, як і здійснення
таких операцій у цілому, локальними
нормативно-правовими актами Банку не
встановлена.

Посилаючись на те, що в результаті
проведення 46 операцій на відкриті
позивачем рахунки ОСОБА_19 було
безпідставно зараховано грошові кошти
в сумі 782 132 грн 16 коп., які останній
повертати в добровільному порядку
відмовляється, Банк просив стягнути з
відповідача на його користь
безпідставно набуті грошові кошти в
указаному вище розмірі.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 13 березня
2012 року позов задоволено: стягнуто з
ОСОБА_19 на користь Банку 782 132 грн 16 коп.;
вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 липня
2012 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 жовтня 2012 року
касаційну скаргу Банку відхилено,
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 липня
2012 року залишено без змін.

У грудні 2012 року Банком подана до
Верховного Суду України через Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ заява
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 жовтня 2012 року з посиланням
на неоднакове застосування судами
касаційної інстанції цивільної та
господарської спеціалізацій однієї і
тієї самої норми матеріального права.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 грудня 2012 року допущено до
провадження Верховного Суду України
справу за позовом Банку до ОСОБА_19,
третя особа - Національний банк
України, про стягнення безпідставно
набутих та утримуваних грошових коштів
для перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 жовтня 2012 року.

Ухвалами судді Верховного Суду України
від 28 грудня 2012 року відкрито
провадження у справі, витребувано
матеріали справи за вищезазначеним
позовом та здійснено підготовчі дії
відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 360-1 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України).

У заяві Банку про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 жовтня 2012 року порушується
питання про скасування ухвали суду
попередньої інстанції та направлення
справи на новий касаційний розгляд із
підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, - неоднакового застосування
судами касаційної інстанції норми
матеріального права, а саме ст. 1212
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України).

Для прикладу наявності неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції вищезазначеної норми
матеріального права Банк посилається
на постанову Вищого господарського
суду України від 18 квітня 2012 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_22 про стягнення
коштів (справа № 5023/7583/11).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Банку - Бурі Я.В.,
представників ОСОБА_19 - ОСОБА_20, ОСОБА_21,
дослідивши доводи заявника, судові
палати у цивільних та господарських
справах Верховного Суду України
вважають, що заява про перегляд
оскаржуваного судового рішення не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до змісту ст. 360-4 ЦПК України
суд задовольняє заяву про перегляд
справи Верховним Судом України і
скасовує судове рішення у справі, яка
переглядається з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
якщо встановить, що судове рішення є
незаконним.

Судами встановлено, що між Банком та
ОСОБА_19 було укладено договори
банківського вкладу від 18 грудня
2008 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, №
НОМЕР_3 та від 6 травня 2009 року № НОМЕР_4.

З метою обліку коштів за
вищезазначеними договорами позивач на
ім'я ОСОБА_19 відкрив особові рахунки в
національній і іноземних валютах та
рахунки для обліку операцій за
платіжними картками № НОМЕР_5 (у
національній валюті) і № НОМЕР_6 (в
іноземній валюті).

Також установлено, що під час
проведення спірних операцій з
безготівкового переказу коштів, що
здійснювався між поточними та
вкладними рахунками відповідача, мало
місце списання коштів із рахунку в
грошовій одиниці, відмінній від
грошової одиниці, в якій відкрито
рахунок для зарахування коштів.

У зв'язку з відмінністю грошової
одиниці, яка надходила на вкладні та
поточні рахунки, від грошової одиниці,
в якій було виконано ініціювання
переказу коштів, виконувалася операція
з купівлі-продажу іноземної валюти.

Суд першої інстанцій, задовольняючи
позовні вимоги Банку, виходив із того,
що під час проведення валютно-обмінних
операцій було неправильно застосовано
курс купівлі-продажу іноземної валюти,
унаслідок чого на рахунки відповідача
зараховувались грошові кошти в
розмірі, що перевищував суму, яка
повинна надійти в разі проведення
операцій з купівлі-продажу іноземної
валюти в порядку, який дозволений
Банком, що свідчить про наявність факту
набуття відповідачем майна у вигляді
грошових коштів без достатньої
правової підстави.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції й приймаючи нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, керувався тим, що позивач не
надав доказів отримання ОСОБА_19
грошових коштів усупереч вимогам
чинного законодавства, а тому підстав
для застосування ст. 1212 ЦК України
немає. Суд взяв до уваги результати
додаткової судово-економічної
експертизи від 26 квітня 2012 року,
відповідно до яких сума грошових
коштів, що була отримана в результаті
проведення операцій за рахунками
фізичної особи ОСОБА_19 з перерахування
грошових коштів за рахунок різниці
спеціального курсу «Приват 48» і
комерційного курсу по валютно-обмінним
операціям за період з 23 грудня 2008 року
по 17 квітня 2009 року, не є недостачею
грошових коштів Банку.

З такими висновками апеляційного суду
погодився й суд касаційної інстанції.

Тобто у справі, рішення в якій
переглядається, суди не встановили
факту набуття ОСОБА_19 грошових коштів
та їх збереження за рахунок Банку без
достатньої правової підстави.

У справі № 5023/7583/11, в якій ухвалено
постанову Вищого господарського суду
України від 18 квітня 2012 року, судами
було встановлено, що відповідачем
проводилися операції зі зняття з
відкритого позивачем рахунку грошових
коштів у розмірі, що перевищував суму
надходжень на цей рахунку, у зв'язку із
чим утворилась заборгованість.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України
отримані грошові кошти є такими, що
одержані без достатніх правових
підстав за рахунок позивача, а тому
підлягають поверненню йому.

За таких обставин, які свідчать про те,
що наведене заявником судове рішення
не є прикладом неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції однієї і тієї самої норми
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
вважати заяву обґрунтованою немає
підстав.

Відповідно до ст. 360 - 5 ЦПК України
Верховний Суд України відмовляє в
задоволенні заяви, якщо обставини, які
стали підставою для перегляду справи,
не підтвердилися.

Керуючись ст.ст. 355, 360-3, 360-5 ЦПК України,
судові палати у цивільних та
господарських справах Верховного Суду
України

п о с т а н о в и л и :

У задоволенні заяви публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 жовтня 2012 року відмовити.

Постанова Верховного Суду України є
остаточною і може бути оскаржена
тільки на підставі, встановленій
пунктом 2 частини першої статті 355
Цивільного процесуального кодексу
України.

Головуючий А.Г. ЯремаСудді: М.І. Балюк
І.С. Берднік Л.І. Григор'єва В.С. Гуль В.І.
ГуменюкА.А. Ємець Т.Є. ЖайворонокП.І.
КолесникН.П. Лященко В.В. Онопенко Л.І.
Охрімчук М.В. Патрюк О.І. Потильчак Ю.Л.
Сенін Л.І. ФесенкоІ.Б. Шицький