Справа № 574/634/13-
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2013 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Міщенко В. М.

при секретарі: Ключник О. М.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буринь справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Буринська районна державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку та визнання права спільної сумісної власності подружжя.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3,ОСОБА_4про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку та визнання права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне.

Позивачка перебувала із відповідачем ОСОБА_3І.у шлюбних відносинах з 29.07.2000 року до літа 2012 року. ОСОБА_5 шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей.

Під час подружнього життя, за рахунок коштів сімейного бюджету та коштів їх батьків позивачка ОСОБА_2 та відповідач 26.02.2003 року придбали у ОСОБА_4 будинок за 22 тис. грн. який розташований за адресою: м. Буринь Сумської області , вул. Жовтнева,111, в якій і спільно проживали до розлучення.

Придбання будинку відповідач ОСОБА_3 оформляв самостійно, без участі позивачки, за кошти , які він отримав від його та її батьків.

Позивачка вважала, що ця квартира стала для неї та відповідача ОСОБА_3 спільною сумісною власністю подружжя, тому що придбана на підставі договору купівлі - продажу під час шлюбу.

Після припинення шлюбних відносин з 2012 року позивачка стала проживати разом із своїми дітьми в своїх батьків, а позивач ОСОБА_3 залишився проживати в спірному будинку.

У період підготовки до розподілу майна після розлучення, позивачка дізналася від відповідача ОСОБА_3 про те, що будинок був оформлений як дар від ШаповаловаМ.О.на його користь, тобто був укладений Договір дарування нерухомості. Даритель, Відповідач ОСОБА_4, не є близьким родичем відповідача ОСОБА_5 не мав жодної причини робити відповідачеві такий «подарунок». Єдиною причиною укладення удаваних правочинів було бажання відповідача зробити неможливим для позивача в майбутньому поділ цього будинку, як об'єкта спільної сумісної власності подружжя. Цей Договір дарування фактично прикрив Договір купівлі - продажу нерухомості, з тією метою, щоб позбавити позивача прав на будинок.

За таких обставин, позивач просить суд задовольнити її вимоги.

Відповідач ОСОБА_3заперечує проти задоволення вимог позивачки, мотивуючи це тим, що будинок був придбаний за кошти його батьків, на прохання його матері в подальшому він

2

був йому подарований ОСОБА_4 про що був укладений відповідний договір. Оскільки позивачка та її батьки коштів на придбання не мали, позивачка пропустила строки позовної давності тому він просить відмовити їй в задоволенні її вимог.

Відповідач ОСОБА_4 підтвердив факт, що кошти в сумі близько 22 тис. за проданий будинок було ним отримано від матері відповідача ОСОБА_3 -ОСОБА_6, а на її ж прохання договір в нотаріуса був оформлений як договір дарування.

Нотаріус в судове засідання не з"явився, при вирішенні спору покладвється на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вислухавши свідків,дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, встановив наступне.

Позивачка перебуває із відповідачем у шлюбних відносинах з 29 липня 2000 року .ОСОБА_5 шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей-дочку Юлію,ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_7 ,2202.2006 року народження.

Під час подружнього життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 26.02.2003 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 будинок . який розташований за адресою: м. Буринь Сумської області , вул. Жовтнева,111, що підтверджується договором дарування , посвідчений державним нотаріусом в цей день(реєстр №327).

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Отже, враховуючи, пояснення, що надані в судовому засіданні ОСОБА_4, відповідно до яких укладений договір не був безоплатним, оскільки він за вказаний будинок отримав грошові кошти а також, враховуючи, що Відповідач ОСОБА_4 не є близьким родичем відповідача ОСОБА_3, не мав з ним дружніх відносин, у зв'язку з чим об'єктивно не мав жодної причини робити відповідачеві такий «подарунок», суд вважає, що насправді сторони угоди бажали укласти не договір дарування, а договір купівлі-продажу, оскільки договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або не майнового характеру, не є договором дарування.

Дані обставини не заперечують сторони та свідки ОСОБА_6,ОСОБА_8,ОСОБА_6ОСОБА_9, які пояснили, що фактично будинок був придбаний за 22 тис. грн. за кошти , які належали батькам ОСОБА_3 та частково (Близько 3 тис.) за кошти батьків ОСОБА_2

Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, судом встановлено, що сторони домовилися про всі суттєві умови договору купівлі-продажу майна та відбулося повне його виконання, що підтверджується об'єктивною сукупністю матеріалів справи.

У відповідності до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину,який сторони насправді вчинили.

Виходячи з того, що насправді між сторонами був вчинений договір купівлі-продажу квартири, відносини мають регулюватись ст.ст.655-711 ЦК України.

Згідно до п. 25 Пленуму Верховного Суду України постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»за удаваним правочином (стаття 235 ЦК ) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин,суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та

3

вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Суд, враховуючи обставини справи, вважає, що договір дарування від 26.02.2003 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_10, реєстр. № 327, згідно якого ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_3прийняв в дарунок будинок . який розташований за адресою: м. Буринь Сумської області , вул. Жовтнева,111 є удаваним, оскільки укладався з метою приховання договору купівлі-продажу вказаного будинку, який насправді вчинили відповідач ОСОБА_3 (покупець) та відповідач ОСОБА_4 (продавець).

Зовнішнє волевиявлення сторін при укладенні даного договору дарування не збігається з внутрішньою волею сторін, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3насправді бажали укласти не договір дарування, а договір купівлі-продажу. Тому, суд, вважає, що вказаний договір є удаваним, оскільки він вчинявся з метою приховання договору купівлі-продажу будинку, який насправді було вчинено між вказаними особами.

За таких обставин, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити, визнати договір дарування будинку , укладений 26.02.2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, удаваним, вчиненим для приховання іншого договору купівлі -продажу будинку, який знаходиться за адресою: м. Буринь Сумської області , вул. Жовтнева,111, та встановити, що відносини сторін регулюються правилами щодо правочину купівлі-продажу, який сторони насправді вчинили, визнати будинок ,який знаходиться за адресою: м. Буринь Сумської області , вул. Жовтнева,111, , об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання,ведення домашнього господарства,догляд за дітьми,тощо) самостійного заробітку .Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індввідуального користування, об"ктом права спільної сумісної власності подружж"я.

Суд не може погодитись з відповідачем ОСОБА_3 про те ,що позивачка ОСОБА_2 пропустила строк позовної давності про захист свого цивільного права.

Відповідно до ст.256,257 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист порушеного права,Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і початок перебігу (ст. 261 ЦК України) починаться від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

На думку суду, позивачка ОСОБА_2, довідалась про порушення свого права на частину спільної сумісної власності подружж"я( домоволодіння) після припинення фактичних шлюбних відносин влітку 2012 року, коли, фактично, було порушено її право на частину спільної власності. Окрім того, відповідачем ОСОБА_3, не надано доказів про те, що позивачка достеменно знала про укладення ним договору дарування будинку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

4

Згідно ст.. 84 ЦПК України - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В даному випадку , суд вважає за необхідне, стягнути з відповідачів ОСОБА_3І та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в солідарному порядку 344 грн. судового збору та 1200 гривень , понесених нею на правову допомогу, а також 1354 грн.недоплаченого судового збору на користь держави

На підставі викладеного, керуючись ст. 215,235,261,267,655,717 ЦК України, ст.60 СК України .ст.79,84,88 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Жовтневій,111 у м. Буринь Сумської області від 26.02.2003 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Визнати дійсним договір купівлі -продажу житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Жовтневій,111 у м. Буринь Сумської області від 26.02.2003 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Визнати право спільної сумісної власності подружж"я на домоволодіння , розташоване по вул. Жовтневій,111 у м. Буринь Сумської області за ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2. в солідарному порядку 344 грн. судового збору та 1200 гривень витрат , понесених нею на правову допомогу,а також 1354 грн.недоплаченого судового збору на користь держави

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Головуючий