Справа № 434/1098/13-ц
Провадження № 22ц/782/3101/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Заіки В.В.

суддів: Лозко Ю.П.,
Медведєва А.М.

при секретарі : Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Артемівського районного суду м.
Луганська від 13 червня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до МКП
«Жилсервіс» про припинення порушення
прав споживачів, зобов'язання вчинити
певні дії, та заборону вчинення певних
дій,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з
вказаним позовом, в обґрунтування
якого вказала, що відповідач МКП
«Жилсервіс» на протязі декількох
років порушує немайнові та майнові
права її родини, оскільки втручається у
їх приватне життя шляхом пред'явлення
вимог про сплату неіснуючого боргу на
нібито надані «оплатні» послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території. Також позивачка вказує, що
між нею та МКП «Жилсервіс» договір про
надання послуг ніколи не укладався,
однак при цьому відповідач незаконно,
тобто без її згоди, збирає про неї
особисту інформацію і зберігає її у
своїх базах персональних даних
абонентів. У зв'язку з вказаним
позивачка просить зобов'язати
відповідача списати в системі
бухгалтерського обліку свого
підприємства безпідставно нараховану
заборгованість за весь час щодо
постачання послуг за утримання будинку
і споруд та прибудинкової території за
адресою: АДРЕСА_1, як споживачу,
оскільки договірних відносин між ними
не встановлено і такі відомості є її
персональними даними; зобов'язати
відповідача виключити відомості про
неї як споживача із переліку абонентів,
оскільки договірних відносин між ними
немає і ці відомості є персональними
даними; заборонити відповідачу за
відсутності договірних відносин
втручатися в її особисте життя шляхом
збирання про неї без її згоди
відомостей (про фінансовий стан,
«борги»), спрямування таких відомостей
іншим особам, а також на її адресу
письмових вимог про сплату
заборгованості за послуги МКП
«Жилсервіс»; заборонити відповідачу,
оскільки вона не має бажання
користуватися його послугами,
нав'язувати такі послуги, тобто
здійснювати нарахування за ненадані
послуги і спонукати її, як споживача,
користуватися послугами саме МКП
«Жилсервіс».

Рішенням Артемівського районного
суду м. Луганська від 13 червня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до МКП
«Жилсервіс» про припинення порушення
прав споживачів, зобов'язання вчинити
певні дії, та заборону вчинення певних
дій, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
та постановити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону судом
першої інстанції виконано частково.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 16 січня 1998 року ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до договору № 230/08-001 від 26
березня 2008 року, укладеному між
Виконавчим комітетом Луганської
міської ради та міським комунальним
підприємством «Жилсервіс» (далі МКП
«Жилсервіс») останній надає послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, які надаються
Виконавцем за рахунок тарифу,
встановленого (затвердженого) та
погодженого згідно п. 1 рішення
Виконавчого комітету Луганської
міської ради від 26.09.2006р. № 241 «Про
встановлення (затвердження) та
погодження тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій», а також тих
(послуг), які не увійшли до складових
вказаного тарифу та які (послуги)
можуть надаватися Виконавцем
населенню виключно на підставі
окремого(их) договору(ів),
укладеного(их) між споживачем(ами) та
Виконавцем у відповідності з тарифами,
передбаченими п. 2 вказаного рішення;
послуг з управління будинками,
зазначеними у додатку до цього
Договору (надалі Майно), а саме: послуг з
балансоутримання Майна (утримання на
балансі Майна, ведення бухгалтерської,
статистичної та іншої передбаченої
законодавством України звітності,
здійснення розрахунків коштів,
необхідних для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання Майна, забезпечення
управління Майном, і несення
відповідальності за його експлуатацію
згідно з законом та цим Договором);
здійснювати в межах цього Договору
укладання договорів на виконання
відповідних житлово-комунальних
послуг та контроль виконання умов
вказаних договорів тощо; комунальних
послуг, а саме послуг з
централізованого постачання холодної
води, з централізованого постачання
гарячої води, з водовідведення та з
централізованого опалення; послуг з
ремонту Майна ( заміна та підсилення
елементів конструкцій та мереж, їх
реконструкція, відновлення несучої
спроможності несучих елементів
конструкцій тощо) у житловому фонді,
який розташований на території
Артемівського району у м. Луганську.

Згідно п. 2.2.19 вказаного Договору на МКП
«Жилсервіс» покладено зобов'язання
підготувати та укласти із споживачами
в порядку, встановленому законом,
договори про надання послуг з
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій та послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення згідно проекту,
погодженого Виконавчим комітетом
Луганської міської ради, з визначенням
відповідальності за дотримання умов
його виконання.

Таким чином вказаним Договором право
надання послуг споживачам надано МКП
«Жилсервіс» виключно за умови
укладення між ним та конкретним
споживачем окремого договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони, тобто позивач та відповідач не
уклали у будь-якій формі договір про
надання послуг, МКП «Жилсервіс» не
звертався до ОСОБА_1 з пропозицією щодо
укладення договору та відповідно
ОСОБА_1 не приймала таку пропозицію,
сторони не обговорювали та відповідно
не досягали згоди щодо істотних умов
договору, а тому між ними не виникли
будь-які зобов'язання.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 16 ЦК України
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів може бути припинення
дії, яка порушує право.

З матеріалів справи вбачається, що МКП
«Жилсервіс» за відсутністю договірних
відносин з ОСОБА_1 внесла до свого
обліку дані про неї як споживача,
проводить щодо неї нарахування за
послуги, та пред'являє вимоги щодо
стягнення заборгованості.

Вказані дії не відповідають вимогам ч. 2
ст. 509 ЦК України та підлягають
припиненню у відповідності до п. 3 ч. 2
ст. 16 ЦК України, оскільки на позивача
необґрунтовано покладені відповідачем
зобов'язання, такий спосіб захисту
права є належним, оскільки позивачем
оспорюється факт наявності між
сторонами договірних правовідносин.

Таким чином вимоги позивача в цій
частині підлягають задоволенню шляхом
покладення на МКП «Жилсервіс»
зобов'язання виключити відомості в
системі бухгалтерського обліку щодо
ОСОБА_1 як споживача.

Посилання МКП «Жилсервіс» на наявність
договірних відносин між ним та ОСОБА_1 з
2002 року судова колегія вважає
безпідставними, оскільки такі
відносини могли виникнути між
сторонами лише на підставі і умовах,
передбаченими договором № 230/08-001,
укладеному 26 березня 2008 року.

01 червня 2010 року прийнятий Закон
України «Про захист прав персональних
даних», що набрав чинності з 01 січня 2011
року.

Цей Закон регулює правові відносини,
пов'язані із захистом і обробкою
персональних даних, і спрямований на
захист основоположних прав і свобод
людини і громадянина, зокрема права на
невтручання в особисте життя, у зв'язку
з обробкою персональних даних.

Згідно ст. 2 вказаного Закону згода
суб'єкта персональних даних це
добровільне волевиявлення фізичної
особи (за умови її поінформованості)
щодо надання дозволу на обробку її
персональних даних відповідно до
сформульованої мети їх обробки,
висловлене у письмовій формі або у
формі, що дає змогу зробити висновок
про її надання.

Під обробкою персональних даних слід
розуміти будь-яку дію або сукупність
дій, таких як збирання, реєстрація,
накопичення, зберігання, адаптування,
зміна, поновлення, використання і
поширення (розповсюдження, реалізація,
передача), знеособлення, знищення
персональних даних, у тому числі з
використанням інформаційних
(автоматизованих) систем.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону володільцем чи
розпорядником персональних даних
можуть бути підприємства, установи і
організації усіх форм власності,
органи державної влади чи органи
місцевого самоврядування, фізичні
особи - підприємці, які обробляють
персональні дані відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України
«Про захист прав персональних даних»
не допускається обробка даних про
фізичну особу без її згоди, крім
випадків, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Згідно п.п. 5,8 ст. 8 вказаного Закону
суб'єкт персональних даних має право
пред'являти вмотивовану вимогу
володільцю персональних даних із
запереченням проти обробки своїх
персональних даних, та звертатися із
скаргами на обробку своїх персональних
даних до органів державної влади та
посадових осіб, до повноважень яких
належить забезпечення захисту
персональних даних, або до суду.

З матеріалів справи вбачається, що МКП
«Жилсервіс» зібрало персональні дані
ОСОБА_1, зокрема щодо прізвища, ім'я,
по-батькові, дати народження, складу
сім'ї, наявності об'єкта права
власності, адреси за якою вона мешкає
до набрання чинності Закону України
«Про захист персональних даних», а тому
позовні вимоги щодо незаконності
збирання відповідачем персональних
даних ОСОБА_1 є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Поряд з тим, як вбачається з матеріалів
справи відповідач без згоди ОСОБА_1
використовує та розповсюджує третім
особам її персональні дані, визначені
ст. 2 Закону, що за відсутності
договірних відносин сторін не
відповідає вимогам ст. 2, ч. 6 ст. 6 Закону
України «Про захист персональних
даних» (а.с. 14,15,16,17,19), а тому у
відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 8 вказаного
Закону позивач вправі звертатися до
суду за захистом свого немайнового
права.

З урахування наведеного судова колегія
вважає, що вказані вимоги підлягають
задоволенню.

Інші вимоги позивача задоволенню не
підлягають, оскільки такий спосіб
захисту цивільних прав та інтересів не
передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст.ст. 303, 307, 309, 319 ЦПК
України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 13 червня 2013 року
змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Зобов'язати МКП «Жилсервіс» виключити
відомості в системі бухгалтерського
обліку МКП «Жилсервіс» щодо ОСОБА_1 як
споживача.

Заборонити МКП «Жилсервіс»
використовувати та розповсюджувати
персональні дані ОСОБА_1 без її згоди у
відповідності до Закону України від 01
червня 2010 року «Про захист
персональних даних».

В іншій частині позовних вимог
відмовити, та в іншій частині рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :