Справа №
РІШЕННЯ

іменем України

10 жовтня 2013 року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого – судді Тішко Д.А.,
при секретарі – Тихонюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Миколаєві
цивільну справу за позовом Управління
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Миколаївської облдержадміністрації до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Миколаївській області про зняття
арешту з майна, -

встановив:

У травні 2013 року Управління з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Миколаївської облдержадміністрації
звернулося до суду із позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Миколаївській області про зняття
арешту з рухомого майна, а саме: з
транспортного засобу марки РАФ модель
22031, державний номер НОМЕР_1, який було
накладено в березні 2005 року постановою
державного виконавця, посилаючись при
цьому на те, що виконавче провадження в
рамках якого було накладено такий
арешт завершено, та відповідно до ч. 1
ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження»,
чинність арешту також припинена, а за
такого, відсутні перешкоди у знятті
арешту із вказаного транспортного
засобу.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав повністю посилаючись
на викладені в письмовій позовній
заяві обставини і просить позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог не заперечував.

Вислухавши думку сторін, вивчивши
доводи позову, дослідивши письмові
докази, судом встановлені наступні
факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
власником транспортного засобу марки
РАФ модель 22031, державний номер НОМЕР_1,
кузов №194743, двигун №102145008 є Управління
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Миколаївської облдержадміністрації
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НІС № 213697.

Як зазначав у судовому засіданні
позивач, вказаний автомобіль
знаходиться в непридатному для
подальшого використання стані, на
підставі чого у позивача виникла
необхідність у його списанні, проте
розпорядитися належним йому майном
позивач не зміг, через наявність
накладеного арешту на вказаний
транспортний засіб.

Так, згідно результату перевірки УДАІ
УМВС Миколаївській області за системою
«Заарештований АМТ» щодо наявності
будь-яких заборон на відчуження
вказаного рухомого майна вбачається,
що 22 березня 2005 року постановою
старшого державного виконавця
Центрального ВДВС ММУЮ було накладено
арешт на вказаний транспортний засіб
(копія відповідної перевірки наявна в
матеріалах справи).

Проте, будь-яких відомостей та доказів
щодо знаходження на виконанні
Центрального ВДВС ММУЮ у Миколаївській
області будь-яких виконавчих
проваджень з примусового виконання
документів про стягнення з Управління
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Миколаївської облдержадміністрації
відповідачем у судовому засіданні не
надано та судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи за
зверненням осіб в межах заявлених нами
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості та кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй , а не боржникові ,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на майно та
про звільнення майна з-під арешту.
Тобто вибраний позивачем спосіб
захисту цивільного права щодо
звільнення майна з-під арешту
встановлений Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користуватись та розпоряджатись своїм
майном.

Враховуючи обставини встановлені з
матеріалів справи та те, що відповідач
проти задоволення позовних вимог не
заперечував, суд, з огляду на наявність
законних підстав для задоволення
позову, керуючись ст. 174 ЦПК України,
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 212 – 215, 223, 294 ЦПК
України, ст. ст. 14, 16, 391, 392 ЦК України, ст.
60 Закону України «Про виконавче
провадження», суд, –

вирішив:

Позов Управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Миколаївської облдержадміністрації до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Миколаївській області про зняття
арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт накладений 22.03.2005 року
державним виконавцем на транспортний
засіб марки РАФ модель 22031, державний
номер НОМЕР_1, кузов №194743, двигун
№102145008.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Д.А.
Тішко