ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
______________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року
Справа № 197/1462/13-ц

Широківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді:
Шевченко О.В.,

за участі секретаря судового
засідання: Рудковської А.В.,

розглянувши у приміщенні суду в смт.
Широке цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Едельвейс» про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, до
відповідача, в якому просить визнати
Договір оренди землі площею 6.945
гектарів, укладений в 2007 році між
ОСОБА_1 та ПСП «Едельвейс» в особі
директора ОСОБА_2 в смт. Широке
Широківського району
Дніпропетровської області, яка
розташована на території
Розилюксембурзької сільської ради
Широківського району
Дніпропетровської області та передана
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
який 08 жовтня 2010 року був
зареєстрований у Широківському
відділі Дніпропетровської
регіональної філії ДП «Центр. ДЗК за №
45 - недійсним; зобов'язати
відповідача повернути ОСОБА_1 належну
йому земельну ділянку та відшкодувати
ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 6.945 гектарів, яка
розташована на території
Розилюксембурзької сільської ради
Широківського району
Дніпропетровської області яка
передана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва. В
2007 році між ОСОБА_1 та ПСП «Едельвейс» в
особі директора ОСОБА_2 в смт. Широке
Широківського району
Дніпропетровської області було
укладено Договір оренди землі, який 08
жовтня 2010 року вказаний договір було
зареєстровано у Широківському відділі
Дніпропетровської регіональної філії
ДП «Центр. ДЗК за № 45. Дослідивши
всі умови укладеного договору, позивач
дійшов до висновку про невідповідність
умов договору вимогам законодавства
України, оскільки в ньому відсутні
істотні умови договору, які є
необхідними для даного виду договору, а
також усі ті умови, щодо яких за заявою
хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Так в укладеному
договорі оренди земельної ділянки: не
визначено місце розташування об'єкту
оренди; не визначений спосіб внесення
орендарем орендної плати; сторонами не
визначено умови збереження стану
об'єкта оренди; відсутні умови передачі
у заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.
28.11.2013 року відповідачем надано
заперечення на позов, в якому зазначив,
що він звернувся до ОСОБА_1 з
пропозицією укласти договори оренди
вищевказаних ділянок. ОСОБА_1
влаштовували умови договору і він
погодився його укласти, який набув
чинності після державної реєстрації.
До зазначеного договору були включені
всі істотні умови: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце
розташування та розмір земельної
ділянки, строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки,яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Посилається на те,
що протягом дії укладеного договору
оренди земельної ділянки у позивача не
було претензій з боку виконання умов
договору відповідачем. Просить
відмовити позивачу у задоволенню
позову у повному обсязі.

Сторони подали заяви про розгляд
справи за їх відсутності, в судове
засідання не з'явилися, позивач позов
підтримала повністю, відповідач позов
не визнав.

Розгляд справи проводиться в порядку
ст. 197 ч. 2 ЦПК України за відсутності
осіб, які беруть участь у справі без
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні матеріали
у справі, вважає, що у задоволенні
позову позивача слід відмовити з
наступних підстав:

Відповідач звернувся до позивача з
пропозицією укласти договір оренди
вищевказаної ділянки. Позивача ніхто
не примушував укладати договори, його
влаштовували умови про що свідчить
відсутність розбіжностей в договорах.

Всі істотні умови договору оренди
земельної ділянки були прописані, у
відповідності до норм діючого на той
час законодавства та у відповідності
до ст. 15 Закону України «Про оренду
землі», що й дало можливість
зареєструвати договір в установленому
законом порядку.

Умови укладеного договору виконуються
належним чином, про що свідчить
відсутність претензій з боку сторін.
Орендар є добросовісним користувачем
земельних ділянок, який своєчасно
вносить оплату орендодавцю. Позивачем
не надано жодного доказу про
недотримання вимог, які є необхідними
для чинності правочину.

Суд погоджується з позицією Пленуму
Верховного суду № 9 від 06 листопада 2009
року при розгляді справ про визнання
правочинів недійсними, що суди залежно
від предмета і підстав позову повинні
застосовувати норми матеріального
права, якими регулюються відповідні
відносини, та на підставі цих норм
вирішувати справи.

Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину. Згідно зі статтею
217 ЦК правочин не може бути визнаний
недійсним у цілому, якщо закону не
відповідають лише його окремі частини
й обставини справи свідчать про те, що
він був би вчинений і без включення
недійсної частини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 6,945 гектарів, яка
розташована на території
Розилюксембурзької сільської ради
Широківського району
Дніпропетровської області, що
підтверджується копією Державного
акта на про приватної власності на
землю серія ЯД № 759145. (а.с.11)

В 2007 році між ОСОБА_1 та ПСП «Едельвейс»
в особі директора ОСОБА_2 було укладено
Договір оренди земельна ділянка площею
6,945 гектарів, яка розташована на
території Розилюксембурзької
сільської ради Широківського району
Дніпропетровської області (а.с. 12-13, 15-17)

08.10.2010 року був зареєстрований у
Широківському відділі
Дніпропетровської регіональної філії
ДП «Центр. ДЗК за № 45. (а.с. 12-13)

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
ОСОБА_1 оспорює дійсність договору
оренди земельної ділянки, укладеного
між ним та ПСП «Едельвейс», з підстав
відсутності в договорі всіх істотних
умов, визначених ст. 15 Закону України
«Про оренду землі».

Стаття 203 ЦК України встановлює
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Недодержання в момент
вчинення правочину стороною цих вимог
є підставою його недійсності (ч. 1 ст. 215
ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні.

Згідно з ч.1 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» від 06.10.1998 року з
відповідними змінами та доповненнями в
редакції яка була чинною на час
підписання сторонами договору оренди,
тобто станом на 2007 рік, істотними
умовами договору оренди землі були:
об'єкт оренди (місце розташування та
розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін.

Відповідно до ст. 14 цього Закону
договір оренди землі укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із
сторін може бути посвідчений
нотаріально. Типова форма договору
оренди землі затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 3 березня 2004 року № 220 затверджено
Типовий договір оренди землі.

Статтею 630 ЦК передбачено, що договором
може бути передбачено, що його окремі
умови визначаються відповідно до
типових умов договорів певного виду,
оприлюднених у встановленому порядку.
Таким чином, положення типових
договорів можуть застосовуватись
незалежно від умов цивільно-правового
договору.

Пунктом 17 Типового договору оренди
землі передбачено умови збереження
земельної ділянки, що є об'єктом оренди,
у п. п. 19, 20 - умови і строки передачі
земельної ділянки.

Данні умови сторонами погоджено
відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК
України щодо свободи договору.

На час укладання договору оренди ст. 15
Закону України «Про оренду землі» не
було передбачено таких істотних умов
як зазначення кадастрового номера
земельної ділянки, оскільки такий
номер мав присвоюватися при видачі
державного акта на право власності на
земельну ділянку та умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду, а вказані зміни внесені до ст. 15
Законами України від 16 вересня 2008 року
№ 509-17 та від 7 липня 2011 року №
3613-17.

Протягом дії договору оренди земельної
ділянки позивачем отримувалася
орендна плата, що не оспорюється
позивачем та підтверджується
відповідачем.

До умов договору оренди земельної
ділянки, який підписаний обома
сторонами передбачено, що в оренду
передається земельна ділянка, яка
знаходиться на території
Розилюксембурзької сільської ради
Широківського району
Дніпропетровської області, загальною
площею 6,945 га п.2, на 5 років, п.8, із
загальною сумою орендної плати в
розмірі 2 349,32 грн. п.9, яка вноситься до 31
грудня поточного року п.11, розмір якої
переглядається згідно чинного
законодавства з підстав передбачених в
п.13 даного договору.

Договір виконуються належним чином,
про що свідчить відсутність претензій
з боку сторін. Орендар є добросовісним
користувачем земельних ділянок який
своєчасно вносить оплату орендодавцю.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Отже, судові витрати, сплачені
ОСОБА_1.18.09.2013року, відшкодуванню не
підлягають.

На основі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 13, 15 ЗУ «Про оренду
землі», ст. ст. 88, 197, 212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 203, 215, 638, 792 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
Приватного сільськогосподарського
підприємства "Едельвейс" про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним відмовити.

Судові витрати відшкодуванню не
підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Широківський
районний суд Дніпропетровської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

СУДДЯ
О.В.ШЕВЧЕНКО