Справа № 204/1598/13-ц
Провадження № 2/204/1050/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2013 року Красногвардійський
районний суду м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про усунення від права
спадкування, -

в с т а н о в и в:

28 лютого 2013 року позивач звернувся до
суду з вищевказаною позовною заявою. В
обґрунтування заявлених вимог позивач
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер
його батько ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
в Книзі реєстрації смертей 18 вересня 2006
року зроблено відповідний актовий
запис за № 7196 та видано Свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_1, що постійно
проживав за адресою: 49000, АДРЕСА_1. Після
його смерті відкрилася наступна
спадщина: квартира та банківські
вклади. За життя спадкодавця заповіту
складено не було. Також, у нього є не
повно рідна єдинокровна сестра -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка 20 листопада 2012
року ( за спливом 6 років після смерті
батька) подала позовну заяву про
визначення додаткового строку
прийняття спадщини. 12 лютого 2013
Красногвардійським районним судом м.
Дніпропетровська винесено рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_4 частково
задоволено. Відповідач з ними не
проживала та зареєстрована за адресою:
614039, АДРЕСА_2. Ще у 1977 році, за життя
батька, відносини між ним і
Відповідачкою погіршилися, у зв'язку з
цим Відповідачка припинила
спілкування із спадкодавцем та інші
будь-які сімейні зв'язки. У 1955 році
батькові була надана інвалідність
ІІІ-ї групи, а через похилий вік з 2001
року тяжко хворів та був у безпорадному
стані, потребував постійного
піклування, догляду та матеріальної
допомоги. Він та спадкодавець
неодноразово просили Відповідачку
врахувати стан здоров'я батька та
відновити колишні відносини, зважаючи
на те, що разом з Відповідачкою було б
легше доглядати за тяжко хворим
батьком. Враховуючи, тривале, ухилення
Відповідачки від надання допомоги
спадкодавцю він був вимушений
самостійно всі турботи про батька,
зокрема матеріальне забезпечення,
побутове обслуговування, лікування
здійснювати самостійно: запозичувати
грошові кошти на ліки та достатнє
харчування для батька; заощаджувати на
себе на харчуванні, одязі; просити свою
похилу матір доглядати за хворим
батьком. Упродовж майже п'яти років (з
2001 року до моменту смерті),
спадкодавець окрім фізичного болю,
який спричиняла йому хвороба, зазнавав
душевних страждань у зв'язку з
поведінкою Відповідачки, постійно
покладав надію, що Відповідачка
змінить своє ставлення до нього.
Відповідачка з моменту сварки із
батьком, а саме з 1977 року до батька не
приїжджала. На похоронах батька
присутня не була. Після смерті батька,
всі витрати на поховання він взяв на
себе, а тому за свій кошт придбав місце
на кладовище, замовив пам'ятник,
придбав предмети похоронного
призначення, оплатив ритуальні послуги
СМЕ на що загалом витратив 5616 грн. 80 коп.
Вважаю, що Відповідачка під час тяжкої
хвороби батька, який був у безпорадному
стані, мала можливість, але свідомо
ухилялася від надання спадкодавцю
будь-якої матеріальної допомоги та
моральної підтримки, що можуть також
підтвердити свідки. Просив прийняти
рішення, яким усунути Відповідачку від
права на спадкування за законом, після
смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4
та стягнути з Відповідачки на користь
Позивача суму судового збору.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача заявлені вимоги
підтримали та наполягали на
задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідачки заперечувала проти
позовних вимог та просила відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі,
пояснила, що причиною не допомоги
померлому батьку поміж інших була
велика відстань між ними та
матеріальний стан відповідачки тощо.

Заслухавши пояснення сторін, свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають
у державі.

Як встановлено у судовому засіданні,
рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 лютого 2013 року у справі № № 419/8789/13 (а.
с. 107, 108, 109), встановлено наступне.

Рідним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
являється ОСОБА_5, про що свідчить
Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2
видане Заводським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпродзержинського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області 09 жовтня 2012
року, актовий запис № 325.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що
свідчить Свідоцтво про смерть Серії
НОМЕР_3 видане Відділом державної
реєстрації смерті Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис за № 7196.

Позивачка зареєстрована 10 червня 1987
року та постійно проживає на території
АДРЕСА_2. Після смерті батька ОСОБА_5
відкрилась спадщина на квартиру
АДРЕСА_1 та грошові внески.

Спадкоємцями першої черги по Закону на
відкриту спадщину після смерті ОСОБА_5
є сторони у справі: дочка ОСОБА_4 та син
ОСОБА_1.

Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішення у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду в
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги
ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України
та з урахуванням роз'яснень у п. 6
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову
практику у справах про спадкування»,
правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується
всіх спадкоємців за законом, зокрема й
тих, які відповідно до СК України не
були зобов'язані утримувати
спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Матеріалами справи безспірно
встановлено, що ОСОБА_5 був 1927 року
народження, тобто особою похилого віку.

Із довідки МСЕК від 1955 року вбачається,
що ОСОБА_5 тривалий часу перебував
інвалідом третьої групи (а. с. 11).

Також згідно виписки міської
поліклініки № 4 вбачається, що ОСОБА_5
страждав захворюванням і потребував
сторонньої допомоги (а. с. 12).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_5 був людиною
похилого віку та за ним доглядав лише
позивач у справі - син ОСОБА_1, дочки
вони ніколи не бачили та взагалі не
знали, що вона існує.

Таким чином, достовірно встановлено, що
спадкодавець в результаті тяжкої
хвороби знаходився тривалий час в
безпорадному стані.

У відповідність до ст. ст. 1261 ЦК України
відповідачка є спадкоємцем, першої
черги за законом і відповідно до вимог
закону вчинила дії, що свідчить про
прийняття нею спадщини після смерті
батька відповідно до рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року
у справі № 419/8789/13 (а. с. 107, 108, 109).

Однак, враховуючи вищевикладені
докази, які підтверджують що
відповідачка ухилялась від надання
допомоги спадкодавцеві, який був у
безпорадному стані, враховуючи
конкретні обставини справи, пояснення
сторін у справі та пояснення свідків,
суд приходить до висновку, що маються
всі обставини для усунення
відповідачки від права на спадкування
відповідно до п. 5 ст. 1224 ЦКУкраїни.

Суд вважає, що вимога позивача про
усунення відповідачки від права на
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_5 в зв'язку з ухиленням її
від надання допомоги спадкодавцеві,
підлягає задоволенню, оскільки в
судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_5 перед своєю смертю перебував
в безпорадному стані, де за ним
здійснювався догляд лише позивачем, а
відповідачка взагалі не відвідувала
свого батька, не надавала йому
необхідну матеріальну допомогу
(наприклад мала можливість надсилати
певні грошові кошти) та навіть не
приймала участі в його похованні чи-то
відшкодуванні позивачеві половини
вартості поховання.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне
позовні вимоги задовольнити, усунути
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 від права
спадкування після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд
враховуючи результат розгляду справи,
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1 судові витрати по
сплаті судового збору у сумі 114 грн. 70
коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 15, 57-61, 79, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
усунення від права спадкування -
задовольнити.

Усунути ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 від права
спадкування після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати по сплаті судового
збору у сумі 114 грн. 70 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік